Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], треті особи - Есхарівська селищна рада Чугуївського району Харківської області, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом із спадкодавцем [PERSON], померлою [INFO] року, за адресою: Харківська область, Чугуївський р-н, [ADDRESS] на час відкриття спадщини. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на неприватизовану квартиру, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, селище міського типу Есхар, [ADDRESS], яка знаходилась в постійному користуванні [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [PERSON] є її рідною бабусею. 16 січня 2007 року [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] Навесні 2007 року [PERSON] звернулась до приватизаційного органу з метою приватизації квартири, але її заява не була розглянута по суті. [INFO] року [PERSON] померла. На момент смерті бабусі [PERSON] постійно з нею проживала. Отже, [PERSON], як онука [PERSON], є єдиною спадкоємицею після смерті своєї бабусі [PERSON], яка прийняла спадщину. Оскільки [PERSON] ще до смерті звернулась до органу приватизації для отримання права власності на житло, тобто висловила волю на приватизацію займаної нею квартири, та померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до онуки, як до спадкоємця, перейшло право вимагати визнання права власності на квартиру. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 25). Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.24). Представник третьої особи - Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 27). Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 23). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 06 серпня 1986 року, актовий запис 51 (а.с. 8). ЇЇ батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області, між [PERSON] та [PERSON] 28 вересня 2007 року зареєстровано шлюб (актовий запис 28). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначено як «[PERSON]» (а.с. 10). Батьками її батька, [PERSON], зазначено [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Таким чином, [PERSON] є її рідною бабусею. Відповідно до рішення виконавчого комітету Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області №173 від 30.11.2006 року було вирішено видати ордер громадянці [PERSON] на 2-х кімнатну ізольовану квартиру, площею 30,9 кв. м, яка розташована в [ADDRESS] (а.с. 13). 16 січня 2007 року [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення №161802 на право зайняття житлового помешкання, а саме квартиру [INFO] Навесні 2007 року її бабуся [PERSON] звернулась до приватизаційного органу з метою приватизації квартири, але її заява не була розглянута по суті. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області 03 травня 2007 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На вищезазначену спадщину, окрім Позивача, претендує син померлої - батько Позивача, [PERSON], який з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, з померлою не проживав, отже, спадщину не прийняв. Окрім того, Відповідач на спадкове майно не претендує. Судове рішення про визнання спадщини відумерлою на час подання даного позову відсутнє. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. На момент смерті [PERSON] [PERSON] [PERSON] хоч і не була зареєстрована за адресою проживання своєї бабусі, проте постійно з нею проживала за адресою[ADDRESS] крім того, вона не заявляла про відмову від спадщини. Отже [PERSON], як онука [PERSON], є єдиною спадкоємицею після смерті своєї бабусі [PERSON], яка прийняла спадщину. Після смерті своєї бабусі Позивач звернулась до Чугуївської державної нотаріальної контори, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на відсутність державної реєстрації права власності на спірну квартиру. Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. ЇЇ дядько - син померлої, [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [ADDRESS], виданим Есхарівською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 12). Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Квартира, яка розташована в [ADDRESS], знаходиться в комунальній власності Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про приватизацію державного майна», відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 01 липня 1998 року по справі № 01/1501-97, визначено, що в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" затверджено поняття та зміст права комунальної власності як матеріальної та фінансової основи місцевого самоврядування (статті 1, 16, 60), повноваження сільських, селищних, міських рад щодо відчуження комунального майна, в тому числі шляхом приватизації (пункт 30 частини першої статті 26), повноваження виконавчих органів рад стосовно управління комунальною власністю (стаття 29) та у сфері регулювання земельних відносин (стаття 33), повноваження районних і обласних рад по управлінню об'єктами комунальної власності (пункти 19, 20 частини першої статті 43). Відповідно до розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону комунальна власність є "власністю відповідних громад, сіл, селищ, міст" і, отже, її відчуження може відбуватися тільки за спеціальним рішенням власника або уповноваженого ним органу, оскільки "органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності" (частина п'ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування"). Цим положенням, які підкреслюють особливість правового статусу об'єктів комунальної власності порівняно з об'єктами державної власності, не суперечать норми Закону України "Про приватизацію державного майна". Зокрема, частина четверта статті 3 Закону встановлює, що "відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування", а частина сьома статті 7 Закону затвердила положення, згідно з яким "продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами". В інших положеннях Закону теж враховані особливості механізму приватизації комунального майна. За умови відсутності окремого законодавчого акта про приватизацію об'єктів комунальної власності включення цих питань до закону, що регламентує приватизацію державного майна, не є підставою для визнання його відповідних положень неконституційними, оскільки право суб'єктів комунальної власності не порушено. Отже, положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» розповсюджується і на приватизацію майна, що перебуває у комунальній власності. У силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до комунальної власності, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. Враховуючи, що [PERSON] постійно проживала у спірній квартирі, то вона є такою, що за життя набула право користування спірною квартирою. Оскільки [PERSON] ще до смерті звернулась до органу приватизації для отримання права власності на житло, тобто висловила волю на приватизацію займаної неї квартири, та померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до Позивача, як до спадкоємця, перейшло право вимагати визнання права власності на квартиру. Крім того, протягом тривалого часу й дотепер Позивач виконує обов'язки щодо утримання спадкового майна в належному стані, здійснює поточний ремонт квартири, сплачує за комунальні послуги. На підставі викладеного,

Outcome: approved