Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Хмільницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач перебувала з [PERSON] у шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням суду від 24.12.2010 шлюб між ними було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачем та перебувала на її утриманні. Відповідач життям сина не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з ним та брати участь у його вихованні. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина та станом на 01.05.2021 його заборгованість складає 94078,26 грн. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою суду від 20.08.2021 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 20.10.2021 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач, її представник в судове засідання не з`явились, від позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву, клопотань не подавав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Хмільницької міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що висновок органу опіки та піклування підтримує, а при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 10) підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24.12.2010 (копія на а.с. 11) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та прізвище позивачу змінено на дошлюбне - [PERSON] . Згідно довідки КЗ "Сьомацький ЗСО І-ІІІ ст. Хмільницької міської ради" № 37 від 27.05.2021 (а.с. 12) [PERSON] не бере участі у вихованні та шкільному житті сина [PERSON] . [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконкому Хмільницької міської ради № 25-04-01/206 від 21.05.2021 (а.с. 12а). Згідно з розрахунку заборгованості (а.с. 15) , заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.05.2021 становить 94078, 26 грн. Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 504 від 22.09.2021 було вирішено надати висновок (а.с. 39-41), яким визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . З висновку вбачається, що в будинку, де проживає [PERSON] разом з матір`ю, створені всі належні умови для його життя, навчання і виховання. Згідно пояснень малолітнього [PERSON] , наданих працівнику органу опіки і піклування, з батьком він спілкувався і бачив його дуже рідко, навчанням і життям сина відповідач не цікавився. На засідання комісії щодо надання висновку [PERSON] не з`явився, жодних пояснень і документів не надавав. Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо [PERSON] знайшов своє підтвердження, оскільки судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач тривалий час не сплачує аліменти, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються із сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення відповідача від виховання сина та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, а також висновок виконкому Хмільницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] як виключної міри, спричиненої тривалим нехтуванням відповідачем своїми батьківськими обов`язками. При цьому суд роз`яснює відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved