Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають [ADDRESS] про стягнення заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації, в якому зазначив , що відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», повинні щомісяця провадити оплату за воду і послуги каналізації, однак оплату не вносять, у зв'язку із чим з 01.10.08р. по 31.01.2013р. утворився борг у сумі 12543 грн. 36 коп. На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водоотведння» збір абонентської плати з населення за водокористування і водоотведення провадиться окремо від інших комунальних послуг на розрахунковий рахунок КП «Водоканал». У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Представник позивача просить стягнути з відповідачів заборгованість за воду і послуги каналізації в сумі 12543 грн. 36 коп. і судові витрати у сумі 229 грн.40 коп. В попередньому судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували, пояснивши, що раніше їхній будинок перебував на ККП «Запоріжжяобленерго», з ним укладений договір на постачання послуг, оскільки КП «Водоканал» не уклало з ними договір, то і сплачувати за воду і послуги каналізації вони не бажають. Оскільки договору між ними та КП «Водоканал» не існує, то відповідачі вважають, що підстав для звернення до суду у позивача не існує. Під час розгляду справи 04.09.2014 року відповідачі [PERSON], [PERSON] демонстративно покинули судове засідання. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи в її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим , але таким , що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач-фізична особа , яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги" ; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності , спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях , будинках , спорудах , комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів , норм, стандартів,порядків і правил" ; комунальні послуги - результат господарської діяльності , спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та горячою водою, водовідведенням ,газо та електропостачанням,опаленням , а також вивезення побутових відходів у порядку , встановленому законодавством". "Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : власник, споживач, виконавець, виробник" (ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ) Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 : 4. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством. 7. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання итлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 10. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витратинаоплату житлово-комунальнихтаіншихпослуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць. 11. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно ст.. 540 ЦК України якщо у зобов»язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частині, якщо інше не встановлено договором або актом цивільного законодавства. Із пред'явлених суду документів встановлено, що відповідачі проживають у кв. [ADDRESS] і з 01.10.2008р. по 31.01.13р. у відповідачів є заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 12543 грн. 36 коп., що підтверджується копією особового рахунку. 27.03.1996 року між відповідачами та ККП «Запоріжжяобленерго», на балансі якого перебував будинок [ADDRESS], укладено договір на утримання будинку та прибудинкової території. В жовтні 2004 року жилий будинок [ADDRESS] було передано у комунальну власність і прийнято на баланс КП ВРЭЖО-7, на підставі рішення Запорізької міської Ради № 368 від 23.09.2004 року. Згідно рішенню Запорізької міської Ради від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг з водопостачання та водовідведення», функції по збору платежів від населення були передані КП «Водоканал», а КП «ВРЕЖО» від цих обов'язків звільнено. Матеріали цивільної справи свідчать про те, що відповідачі, користуючись холодною та горячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням , мають заборгованість по всім комунальним платежам. Представником КП «Водоканал» доведено наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.10.08р. по 31.01.2013р. Крім того, суд враховує, те що в попередньому судовому засіданні відповідачі підтвердили користування послугами, які надавались позивачем в повному обсязі. Відповідачами не надано жодних доказів, що вони за період з з 01.10.08р. по 31.01.2013р. намагалась відмовитись від КП «Водоканал» послуг. Твердження відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що між ними та КП «Водоканал» не укладено договори на надання послуг водопостачання та каналізації, а тому у позивач немає права на звернення до суду неспроможні, оскільки в судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що він відмовляється укладати договір на надання послуг водопостачання та каналізації з КП «Водоканал» до тих пір, поки договір від 27.03.1996 року, укладений між ним та ККП ДАЕК «Запоріжжяобленерго» не визнають недійсним. Незважаючи на те, що відповідачі відмовляються укладати договір з КП «Водоканал», але продовжують користуватися водопостачанням та каналізацією, вони зобов'язані сплачувати кошти за надані послуги. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду за захистом порушено права про стягнення заборгованості за період з 01.10.08р. по 31.01.2013р. лише 29.04.2013 року, доказів поважності пропущення строку позовної давності не надав, тому позов підлягає задоволенню у межах строку позовної давності у сумі 9943 грн. 95 коп. З урахуванням того, що між співвласниками не досягнуто домовленості по сплаті комунальних платежів, в спільна сумісна власність передбачає рівні долі кожного, відповідно до вимог ст.. 540 ЦК України, суд вважає за доцільне стягнути з кожного із співвласників борг в рівних долях. У зв'язку з тим, що відповідач звільнений від сплати судових витрат як інвалід 1 групи, судові витрати необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного й

Outcome: partial