Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, де вказала, що з 2 червня 2014 року вона працює на ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" і займає посаду технічний директор. Однак, в порушення ст.115 КЗпП України, на ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" не провело виплату всіх сум, що належать [PERSON] від товариства, у зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 480,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав. Представник відповідача у залі суду позовні вимоги визанав та не заперечив проти їх задоволення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] з 2 червня 2014 року працює на ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" і займає посаду технічний директор. Станом на 18 березня 2016 року, в порушення ст.115 КЗпП України, ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" не провело виплату всіх сум, що належать [PERSON] від товариства, а саме, заробітну плату за період роботи з січня місяця по лютий місяць 2016 року у розмірі 8 480,00 (довідка за № 547 від 18.05.2016 (а. с. 2). Нормою ч.1 ст.115 КЗпП встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що обов'язок роботодавцем по виплаті позивачу належних сум не виконано, заборгованість по заробітній платі у розмірі 8 480,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 1 000,00 грн. і просить стягнути на її користь. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, враховуючи вимоги ст.237-1 Кодексу законів про працю України, згідно якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходить з обґрунтувань позивачем характеру, обсягу заподіяних їй моральних збитків, глибини його душевних страждань. При визначенні доцільності та розміру моральної шкоди, суд відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань, які зазнала позивач, тривалість вимушених змін у її житті, невиплата заробітної плати, що призвело до матеріальних проблем та порушення нормальної життєдіяльності, суд вважає за доцільне стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved