Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

ТОВ «Вікна-Січ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 30.11.2015 року ТОВ «Вікна-Січ» звернулось до суду із уточненим позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки (а.с.216-219). В уточненому позові зазначено, що 15.08.2008р. ПАТ «Український бізнес банк» уклало із [PERSON] кредитний договір №40/Ф., згідно якого [PERSON] зобовязаний до 15.08.2013р. повернути довгостроковий кредит. Також, 15.08.2008р. між вказаним банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. 05.12.2014р., між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «ВЕЛЕС-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] передав ТОВ «ВЕЛЕС-Д» право вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008р., що був укладений між Банком та [PERSON] Згідно з Договором про відступлення права вимоги від 05 грудня 2014р., права вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008р., були відступлені ТОВ «ВЕЛЕС-Д». Також 05.12.2014р. між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «Велес-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. 16.01.2015р. між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» було укладено Договір про відступлення права вимоги. Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014р. укладений між Первісним кредитором та ПАТ «Український [PERSON]», а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008р. та усіх додаткових угод до нього, укладеному між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] в сумі 8\~442\~581,14грн. Окрім того, 16.01.2015р. між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна Січ» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015р. первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки. Предметом договору іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м. Заборгованість в сумі 8\~442\~581,14грн. станом на сьогоднішній день не погашена. В позові просить в рахунок погашення заборгованості на суму 8\~442\~581,14грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за позивачем на вказане іпотечне майно. 25.11.2015р. до суду в рамках цієї справи в порядку ст.34 ЦПК України із самостійним позовом до [PERSON] звернувся ПАТ «Український [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» про звернення стягнення на предмет іпотеки. В позові зазначено, що 15.08.2008р., Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» уклало із [PERSON] кредитний договір №40/Ф., згідно якого [PERSON] зобовязаний до 15.08.2013р., повернути довгостроковий кредит. Також, 15.08.2008р. між вказаним банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м. Станом на 20.11.2015р. заборгованість [PERSON] перед банком складає 12244748,44 грн. Просить в позові стягнути вказану заборгованість із [PERSON] на користь банку шляхом звернення стягнення на іпотечне майно шляхом продажу на прилюдних торгах. В судовому засіданні директор ТОВ «Вікна-Січ» [PERSON] свій позов підтримав та пояснив, що на сьогоднішній день [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Вікна-Січ» в сумі 8\~442\~581,14грн., в договорі про іпотеку міститься застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, згідно договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. його підприємство має право вимагати виконання [PERSON] зобовязань щодо погашення кредиту, сторони дійшли згоди, що вартість іпотечного мана дорівнює розміру заборгованості та складає 8\~442\~581,14грн., просив позов задовольнити та в рахунок погашення заборгованості визнати за ТОВ «Вікна-Січ» право власності на іпотечне майно. Проти позовних вимог ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» заперечував з тих мотивів, що право вимагати виконання кредитного договору згідно договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. наразі належить ТОВ «Вікна-Січ», цей договір на сьогоднішній день ніким не оспорений та не розірваний, а тому в силу ст.204 ЦК України є дійсним, тому просив в задоволенні позовних вимог ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» відмовити. Представник ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримав та пояснив, що рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 1 від 17.06.2015 року було визнано нікчемним договір факторингу від 05.12.2014р., укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «Велес-Д», тому в силу ст.23 Закону України «Про іпотеку» та ч.2 ст.548 ЦК України всі наступні угоди є нікчемними, отже банк вправі вимагати від [PERSON] виконання кредитних зобовязань. Просив позов задовольнити та на користь ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з публічних торгів іпотечного майна, належного [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов ТОВ «Вікна-Січ» визнала у повному обсязі та пояснила, що на сьогоднішній день [PERSON] має заборгованість в сумі 8\~442\~581,14грн. перед ТОВ «Вікна-Січ», в договорі про іпотеку міститься застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, згідно договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. ТОВ «Вікна-Січ» має право вимагати виконання [PERSON] зобовязань щодо погашення кредиту, сторони дійшли згоди, що вартість іпотечного мана дорівнює розміру заборгованості та складає 8\~442\~581,14грн., вважала за можливе позов задовольнити та в рахунок погашення заборгованості визнати за ТОВ «Вікна-Січ» право власності на іпотечне майно за вартістю 8\~442\~581,14грн. Проти позовних вимог ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» заперечувала з тих мотивів, що ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» не направляв до [PERSON] вимогу про погашення боргу на 12244748,44 грн., як цього вимагають норми Закону України «Про іпотеку», окрім того, право вимагати виконання кредитного договору згідно договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. наразі належить ТОВ «Вікна-Січ», цей договір на сьогоднішній день ніким не оспорений та не розірваний, а тому в силу ст.204 ЦК України є дійсним, тому просила в задоволенні позовних вимог ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Вікна-Січ» підлягає задоволенню у повному обсязі, а в задоволенні позову ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» необхідно відмовити, з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.08.2008р., ПАТ «Український бізнес банк» уклало із [PERSON] кредитний договір №40/Ф., згідно якого [PERSON] зобовязаний до 15.08.2013р. повернути довгостроковий кредит (а.с.41-44). 15.08.2008р. між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки в якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором № 40/Ф від 15.08.2008р. (а.с.34-40). Предметом іпотеки згідно цього договору є належне [PERSON] на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м. Згідно п.5.5.1 вказаного договору іпотеки сторони домовились, що іпотекодавець може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 05.12.2014р., між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «ВЕЛЕС-Д» був укладений Договір факторингу про відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] передав ТОВ «ВЕЛЕС-Д» право вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008р., що був укладений між Банком та [PERSON] Згідно з Договором про відступлення права вимоги від 05 грудня 2014р., права вимоги за Кредитним договором №40/Ф від 15.08.2008р. були відступлені ТОВ «ВЕЛЕС-Д» (а.с.24-31). Також 05.12.2014р. між ПАТ «Український бізнес банк» та ТОВ «Велес-Д» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 15.08.2008р. між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] (а.с.19-23). 16.01.2015р. між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» було укладено Договір про відступлення права вимоги. Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014р. укладений між Первісним кредитором та ПАТ «Український [PERSON]», а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008р. та усіх додаткових угод до нього, укладеному між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] в сумі 8\~442\~581,14грн. (а.с.14-16). Згідно до п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2015р. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору у відповідності до Договору факторингу №9 від 05.12.2014р. укладений між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Український [PERSON]», а також на підставі Кредитного договору №40/Ф від 15.08.2008р. та усіх додаткових угод до нього, укладеному між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] в сумі 8\~442\~581 грн. 14 коп., яка складається з наступного: - загальна сума боргу 2\~902\~647, 59 грн.; - загальна нарахованих несплачених процентів 4\~935\~654, 55 грн.; - нараховані несплачені комісії 595\~080, 00 грн.; - сума сплачених Банком судових витрат 899, 00 грн.; - інші витрати первісного кредитора, повязані із претензійною діяльністю 8\~300грн. Окрім того, 16.01.2015р. між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна Січ» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015р. Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки. Предметом договору іпотеки є належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно адміністративно побутовий корпус інв. №0003, виробничій корпус інв. №0002, будівля мойки автомашин інв. №0004, автозаправочна станція інв. №1011, які розташовані на земельної ділянці площею 24408 кв. м. та знаходиться за адресою: Україна, місто Запоріжжя, вулиця Скворцова, №232, загальною площею 5578,3 кв. м. (а.с.9-13). Згідно п. 1.1 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015р. Первісний іпотекодержатель відступає (передає), а Новий Іпотекодержатель набуває (приймає) усе та будь-яке належне Первісному Іпотекодержателю право вимоги за Договором іпотеки. Згідно ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Такі ж положення чинного законодавства сторонами було відтворено у п. 3.1.1 Кредитного договору, п. 3.1.4 Договору іпотеки, а саме: звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором. Таким чином, за рахунок предмету іпотеки, належного [PERSON], ТОВ «Вікна-Січ» має право позасудовим шляхом або шляхом подання позовної заяви до суду та отримання рішення на його користь, задовольнити свої вимоги, які виникають із кредитного договору та договору іпотеки, у випадку не повернення позичальником кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами. Згідно п. 5.5.1 Договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим або кредитними договорами у встановлений Іпотекодержателем строк такі вимоги Іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки. Це застереження згідно Закону України "Про іпотеку" вважається договором про задоволення вимог Іпотекодержателя та передбачає наступні способи задоволення вимог Іпотекодержателя: - який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом. Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання здійснюється в порядку ст.37 Закону України "Про іпотеку". Згідно ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. "про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Подібна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 11.12.2013р. по справі № 6-124цс13. Отже, вищезазначена заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вікна-Січ» в сумі 8\~442\~581 грн. 14 коп. не погашена на сьогоднішній день, що також не оспорюється сторонами. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ Сторони домовились, що обєкт іпотеки, який належить [PERSON], буде передано у власність ТОВ «Вікна-Січ» в рахунок погашення заборгованістю за вартістю 8\~442\~581 грн. 14 коп., про що суду були надані письмові документи: уточнена позовна заява ТОВ «Вікна-січ» (а.с.216-219), заява представника відповідача про повне визнання позову (а.с.226), угода між ТОВ «Вікна-Січ» та [PERSON] (а.с.191-192), нотаріально посвідчена заява [PERSON] (а.с.198). Відповідно до висновку про вартість іпотечного майна від 20.11.2015р. його вартість складає 8000000 грн. станом на 20.11.2015р., що вказує на відсутність порушень прав [PERSON] при зверненні стягнення на предмет іпотеки за вартістю вказаних обєктів нерухомості в розмірі 8442581 грн. 14 коп. (а.с.193-195). Всі вищезазначені обставини також свідчать про наявність підстав для відмови позовних вимог ПАТ «Український [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», оскільки на сьогоднішній день договір про відступлення права вимоги від 16.01.2015р., укладений між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ», та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16.01.2015р., укладений між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ», ніким не оспорені та не визнані недійсними. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Окрім того, суду не було надано доказів того, що ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» направляв [PERSON] вимогу про усунення порушення на суму 12244748 грн. 77 коп., як цього вимагає ст.35 Закону України «Про іпотеку». Слід відзначити, що посилання представника ПАТ «Український [PERSON]» на те, що рішенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 1 від 17.06.2015 року було визнано нікчемним договір факторингу від 05.12.2014р., укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «Велес-Д», тому в силу ст.23 Закону України «Про іпотеку» та ч.2 ст.548 ЦК України всі наступні угоди є нікчемними, отже банк вправі вимагати від [PERSON] виконання кредитних зобовязань, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч.2 ст.548 ЦК України регламентує настання наслідків недійсності забезпечення зобовязань у випадку визнання недійсності основного зобовязання, отже вказані норми до цього спору відношення не має. А ст.23 Закону України «Про іпотеку» взагалі містить положення про наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, що також до цього спору відношення не має. Суд також вважає, що рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 1 від 17.06.2015 року, яким було визнано нікчемним договір факторингу від 05.12.2014р., укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ТОВ «Велес-Д» (а.с.114-115), не тягне за собою наслідків у вигляді автоматичної недійсності договорів про відступлення права вимоги, які були укладені 16.01.2015р. між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ». Такий висновок суду ґрунтується на ст.204 ЦК України та ч.5 ст.12 ЦК України, якою презюмується добросовісність набувача. При цьому в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. На сьогоднішній день ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» будь-яких позовів до ТОВ «Вікна-Січ» про захист своїх прав стосовно іпотечного майна не предявляв. Окрім того, відповідно до п.п.2, 3 ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням, що не перешкоджає Фонду звернутись до ТОВ «Велес-Д» з відповідним позовом за наявності відповідних підстав. Слід також зазначити, що рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 19.05.2015р. по справі № 332/681/15-ц за позовом ТОВ «Вікна-Січ» до [PERSON], ВДВС Печерського РУЮ м.Києва про звільнення майна з під арешту, іпотечне майно, що належить [PERSON] та є предметом спору по цій справі, на яке було накладене арешт за вимогою ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК», було звільнено з під арешту. Мотивом для прийняття такого рішення суду була та обставина, що на сьогоднішній день належним Заставодавцем по вказаному іпотечному майну є ТОВ «Вікна-Січ» (а.с.202-205). В ході розгляду справи ТОВ «Вікна-Січ» вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON] не заявляло, тому по цьому позову питання про розподіл судових витрат судом не вирішується. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає також за необхідне залишити без задоволення вимоги ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» про стягнення з [PERSON] витрат по сплаті судового збору у звязку із відмовою цьому позивачу в позові. На підставі викладеного та

Outcome: approved