Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Позивач [PERSON] , в інтересах якої дії на підставі ордеру, виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат Харченко К.С., звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай), що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці» у розмірі 5,47 умовних кадастрових гектарів, що належить [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі сертифікату серії ХР №0204007 від 15 вересня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №7, після померлої [INFO] [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №765 від 08 вересня 1997 року на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ) був виданий сертифікат ХР №0204007 на право на земельну частку (пай) в КСП «Липці» розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів. [INFO] [PERSON] ( [PERSON] ) помер, а вказаний сертифікат був втрачений. За життя [PERSON] склав заповіт, за умовами якого заповідав все своє майно дружині - [PERSON] . [PERSON] спадщину після смерті чоловіка прийняла фактично, оскільки постійно проживала з ним за однією адресою та була зареєстрованою, в тому числі і на час смерті чоловіка. [INFO] [PERSON] також померла, за життя склавши заповіт, за умовами якого все своє майно заповідала онуці - [PERSON] . Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з моменту її відкриття, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на неї. Оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, вона вимушена звертатися до суду із даним позовом. Аргументи учасників справи. Представник відповідача Липецької сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява, в якій він просить ухвалити судове рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Інших заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник відповідача Харківської районної державної адміністрації відзиву на позов не надав, з будь-якими заявами та клопотаннями не звертався. Представник третьої особи Харківської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява, в якій він просить ухвалити судове рішення згідно чинного законодавства. Інших заяв та клопотань від третьої особи не надходило. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач та її представник - адвокат Харченко К.С. у судове засідання не з`явились, останнім надана суду заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача Липецької сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача Харківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа - Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області у судове засідання не з`явилась, суду надана заява за підписом завідувача Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. про розгляд справи за відсутності третьої особи. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2020 року заяву позивача про витребування доказів задоволено, з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області витребувані відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] ( [PERSON] , який помер [INFO] , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, чи видавалися кому-небудь свідоцтва про право на спадщину, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним; з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області витребувані відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, чи видавалися кому-небудь свідоцтва про право на спадщину, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від її імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним;з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області витребувана належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] ( [PERSON] , який помер [INFO] та з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області витребувана належним чином завірена копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду 20 серпня 2020 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області надані витребувані документи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення в якості співвідповідача задоволеноЄ, до участі у справі залучено в якості співвідповідача Харківську районну державну адміністрацію Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року замінено у справі за позовом [PERSON] до Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа - Державний нотаріус Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховська Лідія Миколаївна про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування відповідача Веселівську сільську раду Харківського району Харківської областіїї правонаступником - Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається зі змісту листа Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №3849/02-14 від 20 вересня 2019 року, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Липці» за №7 від 15 вересня 1997 року зареєстрований сертифікат ХР №0204007 на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] ( [PERSON] . Вказаний сертифікат виготовлений на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 08 вересня 1997 року №765, розмір земельної частки складає 5,47 умовних кадастрових гектарів.Сертифікат в архіві управілння не зберігається, в Книзі реєстрації відсутній запис про перехід права на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області 06 лютого 2001 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, за умовами якого заповідав все своє майно дружині - [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 20 квітня 1965 року), заповіт посвідчений 22 січня 2001 року Веселівською сільською радою Харківського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за №2. Як вбачається зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області віж 15 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла фактично, оскільки була зареєстрована та постійно мешкала, в тому числі і на момент смерті чоловіка, разом з ним. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 КПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області 06 серпня 2015 року. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, за умовами якого заповідала все своє майно онуці - [PERSON] . Заповіт посвідчений Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області 04 лютого 2011 року та зареєстрований в реєстрі за №04. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №825/2015. Судом встановлено, що позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] і частину спадкового майна після смерті [PERSON] [PERSON] отримала у спадок у безспірному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, зокрема остання прийняла у спадщину наступне майно: земельну ділянку площею 0,7529 га кадастровий номер 6325180500:04:003:0197 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. за реєстровим №1-262 від 16 березня 2016 року; земельну ділянку № [NUMBER] площею 5,2427 га, кадастровий номер 6325180500:04:003:0031 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці», про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. за реєстровим №1-260 від 16 березня 2016 року; житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Ольховською Л.М. за реєстровим №1-258 від 16 березня 2016 року. Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 15 листопада 2019 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів на ім`я [PERSON] , що розташована на території Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області, КСП «Липці» та яка належала померлому на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай), у звязку зі відсутністю оригіналу правовстановлюючогоо документа на вказане майно - сертифікату ХР №0204007 на право на земельну частку (пай) в КСП «Липці», виданого на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ). Як вбачається зі змісту листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №2285/02-14 від 28 липня 2020 року, відомості щодо скасування заповіту, який складений [PERSON] , посвідчений виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області 22 січня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за №2, відповідно до якого останній все своє майно заповідав дружині [PERSON] , на теперішній час в держнотконторі відсутні, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] держнотконторою не видавалися. Після смерті [INFO] [PERSON] в шестимісячний строк звернулась позивач [PERSON] , яка частково отримала спадщину після смерті [PERSON] , отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] до держнотконтори не надходили, заповіти, складені [PERSON] на ім`я [PERSON] на теперішній час не скасовані. Зазначені обставини також підтверджуються копією спадкової справи №825/2015 після смерті [PERSON] . Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Так, в статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно пункту 2 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95м «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.04. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Судом встановлено, що на підставі розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області №765 від 08.09.1997 року на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ) був виданий сертифікат ХР №0204007 на право на земельну частку (пай) в КСП «Липці», розміром 5,47 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів 15.09.1997 за №7. Зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №3849/02-14 від 20 вересня 2019 року, в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Липці» за №7 від 15 вересня 1997 року вбачається також, що вказаний сертифікат ХР №0204007 на земельну частку (пай) зареєстрований на ім`я [PERSON] ( [PERSON] . Будь-які відомості щодо затвердження технічної документації та видачі державного акту на вказану земельну ділянку як у вказаному листі, так і взагалі в матеріалах справи - відсутні. Також зі змісту вказаного листа вбачається, що оригінал сертифікату в архіві відсутній. Як встановлено вище судом, власник вказаної земельної ділянки (паю) [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі у вигляді спірної земельної частки (паю). Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Як встановлено судом, спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , спадщина після його смерті відкрилась до 01 січня 2004 року, а отже а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина - [PERSON] спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, та частково оформила свої спадкові права, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 листопада 2010 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено, що підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №2285/02-14 від 28 липня 2020 року. Отже, судом встановлений факт набуття [PERSON] права власності на спірну земельну частку (пай) після смерті чоловіка [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] не встигла оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, оскільки [INFO] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі у вигляді спірної земельної частки (паю), право власності на яку вона набула після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. За змістом ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і частково оформила свої спадкові права після смерті останньої, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, однак у звязку із втратою правовстановлюючого документу на спірну земельну частку (пай) - Сертифікату серії ХР №0204007 від 15 вересня 1997 року, виготовленого на підставі Розпорядження Харківської районної державної адміністрації №765 від 08 вересня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів КСП «Липці» за №7 від 15 вересня 1997 року, позбавлена можливості у повному обсязі оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , частково оформила спадщину після смерті останньої, в ході судового розгляду не встановлено інших спадкоємців після смерті ані БогушаМ.С, ані [PERSON] , в інший спосіб позивач не можу захистити свої права, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений, а тому суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved