Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач відповідно до типового договору є споживачем послуг з газопостачання (природного газу) за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за договором позивач виконує належним чином. Відповідач за вищевказаною адресою здійснював споживання природного газу, що підтверджується відомостями по обходу, актом припинення газопостачання, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань та не сплачує вартість спожитого природного газу. Заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 25 лютого 2019 року, становить 17 790 грн. 56 коп. Також зазначає, що за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, а саме, зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. За період з 01 липня 2018 року по 25 лютого 2018 року, розмір інфляційних втрат позивача становить 944 грн. 43 коп., а розмір 3% річних становить 372 грн. 46 коп. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 19 107 грн. 45 коп., з яких: основна заборгованість 17 790 грн. 56 коп., інфляційні втрати 944 грн. 43 коп., 3% річних 372 грн. 46 коп., та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти позову не заперечував. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2019 року дана справа прийнята до розгляду та у ній відкрито провадження. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що відповідач приєднався до умов Договору розподілу природного газу, оскільки є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту про припинення газопостачання № 322 від 16 травня 2018 року, працівниками ПАТ "Закарпатгаз", в присутності споживача [PERSON], за адресою: [ADDRESS], припинено постачання природного газу, шляхом опломбування крану на стояку, у зв'язку із наявністю боргу (а.с.12). Згідно інформації щодо фінансового стану споживача [PERSON], розмір його заборгованості за спожитий природний газ, станом на 25 лютого 2019 року, становить 17 790 грн. 56 коп. (а.с.10). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з п. п. 4.5, 4.6 публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500, розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Відповідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.п. 5, 10 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобовязаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу з газопостачання, зобов'язаний оплачувати її. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції і 3% річних. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 19 107 грн. 45 коп., з яких основна заборгованість 17 790 грн. 56 коп., інфляційні втрати 944 грн. 43 коп., 3% річних 372 грн. 46 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача 1 921 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: approved