Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], [INFO], про визнання втратившим права на житло, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опікі та піклування Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області. Позивач посилається на те, що відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 вересня 2013 року за ним визнано право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] що залишися після смерті його матері. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13590470 28 листопада 2013 року. В даному будинку зареєстрована його племінниця [PERSON] разом з своїм неповнолітнім сином. Відповідачка у вказаному житловому будинку зареєстрована з 22 січня 2002 року, однак з 2005 року, тобто на протязі майже 9 років за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. На даний час вона разом зі своїм чоловіком та сином проживає в [ADDRESS] Незняття відповідачкою з реєстрації місця проживання створює суттєві перепони для здійснення ним своїх прав , як власника будинку, та перешкоджає йому розпоряджатися будинком на власний розсуд. Незважаючи на наявність у нього зареєстрованого права власності на вищевказаний житловий будинок, а також норми ст. 317 ЦК України та ст. 41 Конституції України, відповідно до якої власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, відповідач немає законних підстав для реєстрації місця проживання в будинку, добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, чим створює суттєві перешкоди для здійснення ним своїх прав як власника будинку. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив вищезазначені обставини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовільнити з тих обставин , що зазначені у позовній заяві .. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала , просить у задоволенні позову відмови , посилаючись на те , що в даному будинку зареєстрована з січня 2002 року . Коли вона проживала в зазначеному будинку , вона обробляла земельну ділянку, сплачувала налоги . З часу народження сина [PERSON] вона припинила проживання в зазначеному будинку, із-за відсутності умов проживання : відсутності світла, опалення води . В даний час , починаючи з 2011 року вона дійсно проживає разом зі своїм чоловіком та дитиною за адресою : [ADDRESS]. Але наданий час у неї немає приватного житла , і вона також має право проживати у зазначеному будинку, якщо у неї виникне таке бажання та можливість. На даний час її матір перебуває у місцях позбавлення волі , а тому при її поверненні її буде потрібно житло . Представник третьої особи - Дурицька І.В. в судовому засіданні пояснила наступне, що відповідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти -члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» не припустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно житлових приміщень. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Реєстрація фізичних осіб за місцем проживання ґрунтується на принципі вільного обрання місця проживання.З метою недопущення дитячої безпритульності та бездоглядності, враховуючи, що мати [PERSON] разом з малолітньою дитиною зареєстрована , хоча тимчасово не проживає в будинку , який є об'єктом спору, орган опіки та піклування вважає за доцільне зберегти за малолітньою дитиною [PERSON] право на проживання в [ADDRESS] , до повноліття. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її мати та бабуся відповідачки раніше працювали в колгоспі , тому вона знає цю сім"ю. ЇЇ відомо , що з того часу, як померла [PERSON] , [PERSON] у спірному будинку не проживає . В даний час у будинку немає ні світла, ні води , і відповідачка будинком не займається . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її відомо , що відповідачка проживала зі своєю бабусею до дня смерті останньої . На даний час вже більше 5 років відповідачка у зазначеному будинку не проживає, тому що у даному будинку немає умов для проживання . Зараз біля хати хозяйнують сусіди . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює листоношою з 2008 року. Чи проживає на даний час відповідачка у спірній хаті вона не знає , але коли вона приносила повістку про виклик до суду , то вона бачила біля будинку [PERSON] та віддала її зазначену повістку . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо , що з дня народження відповідачка проживала у спірному будинку. З моменту народження дитини - [PERSON] [PERSON] в зазначеному будинку не проживає, вона проживає разом з чоловіком та дитиною у м. Козятині . Заслухавши сторони, педставника позивача, представника треьої особи , свідків, вивчивши письмові докази , суд прийшов до висновку , що позов необхідно задовольнити . Судом встановлено, що відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 вересня 2013 року за позивачем визнано право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] що залишися після смерті його матері - [PERSON] ( а.с. 3) Право власності на житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13590470 від 28 листопада 2013 року ( а.с.4). В даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON] разом з своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] , що підтверджується оглянутою в судовому засіданні довової книги на спірний будинок та ксерокопією зазначеної книги ( а.с. 6-8). Відповідачка у вказаному житловому будинку зареєстрована з 22 січня 2002 року, однак більше п"яти років за місцем реєстрації не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Відповідно до довідки виконавчого комітету Козятинської сільської ради Козятинського району Вінницької області № 485 від 16.04.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS], але більше п'яти років там [PERSON]не проживає (а.с.5). Як доведено у судовому засіданні показами свідків та і показами самої відповідачки, [PERSON] з моменту народження дитини, тобто з серпня 2011 року року у зазначеному будинку не проживає . На даний час відповідачка разом зі своїм чоловіком та сином проживає з серпня 2011 року в [ADDRESS], про що також в судовому засіданні не заперечувала відповідачка . Незняття відповідачкою з реєстрації місця проживання створює суттєві перепони для здійснення позивачем своїх прав, як власника будинку, та перешкоджає йому розпоряджатися будинком на власний розсуд. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦКУ член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Верховний Суд України в п. 10 Постанови від 12.04.1985 р. зазначив, що в разі поважності причин відсутності наймача або члена його сім'ї (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Якщо особа була тимчасово відсутньою понад 6 місяців (як із поважної, так і з неповажної причини), але повернулася на житлову площу за згодою всіх членів сім'ї, то її не можна вважати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Зовсім іншою є ситуація, коли особа (член або колишній член сім'ї) проживає у житловому будинку за згодою колишнього власника такого будинку. Новий власник в такому випадку має право вимагати виселення такої особи з житла, яке йому належить на праві власності. Підтвердженням зазначеного є Ухвала Верховного Суду України від 13.07.2011 року, в якій зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Відповідачка , як член сім"ї, проживала у будинку , якій належав на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] року . З 08 жовтня 2013 року власником зазначеного будинку є позивач , і відповідачка не є членом його сім"ї відповідно до ст. 64 ЖК України . Таким чином, відповідачка не проживає в житловому спірному приміщенні більше 5 років без поважних причин. Крім цього , відповідачка , як член сім"ї, проживала у будинку , якій належав на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] року . З 08 жовтня 2013 року власником зазначеного будинку є позивач , і відповідачка не є членом його сім"ї відповідно до ст. 64 ЖК України , у зв'язку з чим вона втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку . Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи , яка не досягла 10 років , є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає .

Outcome: approved