Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 17.05.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н за яким позичальник отримала кредит в розмірі 2 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за договором, станом на 30.06.2016 року в неї перед банком утворилася заборгованість в розмірі 12 100,88 грн., з них: 887,19 грн. заборгованість за кредитом, 7 661,27 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 552,42 грн. штраф (відсоткова складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку за законом прийняв чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], а також син - [PERSON], яких суд залучив до участі в справі в якості правонаступників, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у разі неявки відповідачів дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Будучи повідомленими у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання [PERSON] як відповідач та законний представник неповнолітніх - [PERSON], [PERSON] не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали, про причини неявки суд не повідомили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановивши істотні обставини у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 29.10.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 2 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - 12/14. Банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 49-61). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 30.06.2016 року в неї виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 12 100,88 грн., з них: 887,19 грн. заборгованість за кредитом, 7 661,27 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 500,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 552,42 грн. штраф (відсоткова складова). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 72). Після її смерті відкрилася спадщина, яку за законом прийняв чоловік - [PERSON], донька - [PERSON], а також син - [PERSON], яких суд залучив до участі в справі в якості правонаступників, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво. Зі змісту статті 1282 ЦК України вбачається, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 11 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 10 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Позивач не надав суду доказів належності спадкодавцю майна в межах вартості якого спадкоємці можуть задовольнити вимоги кредитора, а тому в суду відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів.

Outcome: dismissed