Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

ТОВ "Кей колект" звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11306055000, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 100900 грн., із сплатою за користування кредитом протягом перших 30 днів в розмірі 13,9 % річних, з кінцевим терміном повернення до 26 лютого 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором відповідачка [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 106,4 кв. м., та житловою площею 51,4 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS]. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк". 12 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір факторингу, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11306055000 від 25 квітня 2008 року на користь ТОВ "Кей-Колект", у зв'язку з чим усі права кредитора за вищевказаним договором належать останньому. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 10 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 144 880 (сто сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 49 коп. Будучи новим кредитором [PERSON], позивач просив в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з прилюдних торгів, виселити [PERSON] та всіх мешканців, які проживають і зареєстровані у зазначеному будинку та стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача Хурс В.А. позовні підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги заперечила, вважаючи їх необґрунтованими, зазначила, що оскільки [PERSON] не був належним чином повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором, тому має право не виконувати свої зобов'язання за таким договором. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ТОВ "Кей-колект" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11306055000, за яким банк надав останньому кредит в сумі 100900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,9 % річних, з кінцевим терміном повернення до 26 лютого 2015 року (а.с. 6-21). 27 лютого 2008 року сторони уклали договір іпотеки № 28824, посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 1210), за умовами якого [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту передала АКІБ "УкрСиббанк" в заставу належне їй на праві власності нерухоме майно: жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 106,4 кв. м., та житловою площею 51,4 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 31-36). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1054, ч.2 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв'язку з чим у нього виникло прострочення за кредитним зобов'язанням та утворилась заборгованість у розмірі 144 880 грн. 49 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора згідно зі ст. 514 ЦК України переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 12 грудня 2011 року ПАТ "УкрСиббанк" (назва змінена з АКІБ УкрСиббанк" на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року) та ТОВ "Кей-Колект" уклали договір факторингу, згідно якого ТОВ "Кей-Колект" набуло право вимоги до боржників, які уклали первинні договори з ПАТ "УкрСиббанк". (а.с. 120-124). Згідно виписки з Додатку № 1 до вказаного договору факторингу, право вимоги кредитної заборгованості ПАТ "УкрСиббанк" до [PERSON] за кредитним договором № 11306055000 відступлене ТОВ "Кей-Колект" (а.с. 125). Також, 12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно якого ТОВ "Кей-Колект" набуло право вимоги до боржників за договорами іпотеки, зазначені у Додатку 1 до цього договору (а.с. 127-129). Згідно виписки з Додатку № 1 до вказаного договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, право вимоги за договором іпотеки № 28824 від 27 лютого 2008 року відступлене ТОВ "Кей-Колект" (а.с. 130). Отже, сукупність вищезгаданих письмових доказів достатня для висновку про зміну кредитора у зобов'язанні та передачу новому кредитору усіх прав та обов'язків за кредитним договором № 11306055000 та договором іпотеки № 28824. Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості станом на 10 жовтня 2014 року становить 144 880 (сто сорок чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 49 коп., яка складається з наступного: 76875 грн. 87 коп. - заборгованість за основним боргом; 68004 грн. 62 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 113). Розрахунок є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем та третьою особою такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором). У зв'язку з тим, що позичальник не виконав покладені на нього обов'язки, як позичальника за укладеним кредитним договором, у відповідача виникла прострочена заборгованість. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту, за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ "УкрСиббанк". При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання [PERSON] кредиту від АКІБ "УкрСиббанк". Не викликає сумніву і факт неповернення [PERSON] кредиту, відсотків в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. Способом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором є договір іпотеки, право вимоги за яким відступлено ТОВ "Кей-Колект". Згідно ст.ст. 33, 38, 39, Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог п. 4.1.1 договору іпотеки № 28824 від 27 лютого 2008 року, укладеного в забезпечення зобов'язань [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором (а.с. 33). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" третій особі [PERSON] надіслана письмова претензія від 09 липня 2014 року щодо невиконання умов кредитного договору, що підтверджується копією листа-вимоги та списком згрупованих рекомендованих відправлень (а.с. 51). Суд не бере до уваги відомості про те, що вимога не була надіслана відповідачці [PERSON], виходячи з наступного. Невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання письмової вимоги про усунення порушення зобов'язань не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції. Крім того, з часу звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець не вжила заходів для усунення порушення зобов'язань, забезпечених іпотекою. Як слідує з договору іпотеки № 28824 від 27 лютого 2008 року, заставна вартість предмету іпотеки, як його оцінено сторонами, складає 431 927 грн. 00 коп., є значно більшою суми заборгованості за кредитним договором, яка складає 144 880 грн. 49 коп., що узгоджується із принципом співмірності розміру заборгованості із вартістю предмету іпотеки, на який може бути звернуто стягнення. З урахуванням викладених обставин та вимог ст.ст. 525, 526, 589, 590 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України "Про іпотеку", договору іпотеки, суд вважає, що в зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань по кредитному договору, в рахунок погашення його заборгованості перед банком підлягають задоволенню вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок з належними до нього надвірними спорудами, загальною площею 106,4 кв. м., та житловою площею 51,4 кв. м., що знаходиться у [ADDRESS], та належить [PERSON] Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. У ч. 2 ст. 40 цього Закону законодавець встановлює певний порядок дій іпотекодержателя: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК України. Вимога про добровільне залишення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Виходячи із аналізу вказаних правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Однак, як вбачається з матеріалів справи, письмова вимога про виселення з домоволодіння, що є предметом іпотеки, відповідачці [PERSON] позивачем не направлялась, а тому позивачем не дотримано процедури виселення, передбаченої ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин позовна вимога ТОВ "Кей-колект" про виселення не ґрунтується на нормах чинного законодавства і задоволенню не підлягає. Крім того, заявляючи вимогу про виселення відповідачки [PERSON] з усіма мешканцями, які проживають і зареєстровані в жилому будинку, що є предметом іпотеки, позивач не вказав таких осіб, не заявляв клопотання про залучення їх до участі в справі, як співвідповідачів, а тому суд, відповідно до ст.ст. 11,33 ЦПК України не може вирішити питання про права та інтереси таких осіб, без участі останніх у розгляді справи. За таких обставин, позовні вимоги про виселення інших мешканців, які проживають та зареєстровані в жилому будинку, що є предметом іпотеки, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя щодо звільнення квартири такими мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. Враховуючи пропорційність задоволених вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь банку слід стягнути 644 грн. 43 коп. судового збору (1288 грн. 85 коп. / 2 = 644 грн. 43 коп.). На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 331, 512, 514, 525, 526, 589, 590, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1051, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40 Закону України "Про іпотеку", ст. 109 ЖК України,

Outcome: partial