Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про захист честі, гідності і ділової репутації та з урахуванням уточнень просила визнати інформацію, поширену 21.12.2012 року керівником Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] в приміщенні державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 7 на ринку "Центральний" недостовірною та такою, що порочить та принижує її честь, гідність та ділову репутацію, а саме, що вона [PERSON] "мошенница", "взяточница" і висловлювання відповідача на її адресу "…что данный режим работы лаборатории для Вас выгоден, поскольку Вы проворачиваете аферы с директором рынка, а торгующие мясом Вам платят деньги, за то что Вы выходите на работу на 5 часов утра…" тощо, просила зобов'язати керівника Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, про те, що вона [PERSON] "мошенница", "взяточница" і висловлювання відповідача на її адресу "…что данный режим работы лаборатории для Вас выгоден, поскольку Вы проворачиваете аферы с директором рынка, а торгующие мясом Вам платят деньги, за то что Вы выходите на работу на 5 часов утра…", поширену ним 21.12.2012 року в приміщенні державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 7 на ринку "Центральний", у такий же спосіб у який вона була поширена, тобто у присутності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] назвати інформацію, висловлену ним про те, [PERSON] "мошенница", "взяточница" а також висловлювання "…что данный режим работы лаборатории для Вас выгоден, поскольку Вы проворачиваете аферы с директором рынка, а торгующие мясом Вам платят деньги, за то что Вы выходите на работу на 5 часов утра…" недостовірною тощо, посилаючись на те, що відповідач розповсюдив недостовірну інформацію відносно неї, тим самим опорочив її честь, гідність й ділову репутацію та завдав моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Справа слухалася судами неодноразово. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що [PERSON], діяв не як посадова особа, а як пересічний громадянин, на що також вказував сам [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 16.06.1998 року працює на посаді завідуючої лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи № 7 Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини, що розташована на ринку "Центральний" за адресою м.Херсон, вул. Белінського, 19, дана інформація не заперечувалась сторонами. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що протягом тривалого часу керівництво ветлікарні постійно здійснювало тиск на [PERSON], змушуючи її звільнитись із займаної посади, ображали, принижували її честь і гідність покладаючи на неї необґрунтовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган, незаконно звільняли позивача з займаної посади тощо, про що свідчать копії рішень Суворовського районного суду м.Херсона від 16.01.2012 року та рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10.06.2011 року. З пояснень позивача та свідків, наданих в судовому засіданні, вбачається, що 21.12.2012 року о 5 годині ранку до лабораторії яку очолює позивач, прибув керівник лікарні [PERSON] та в грубій формі висловлював на адресу позивача образливі вислови в присутності інших осіб - працівників лабораторії та клієнтів ринку. Дана ситуація негативно вплинула на здоров'я позивача, так після конфлікту в неї стався гіпертонічний криз, в зв'язку з чим вона була змушена звернутись до лікарні, про що свідчить листок непрацездатності з 21.12.2012 р. по 26.12.2012 р., який міститсья в матеріалах справи. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною третьою цієї статті встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила не доведе протилежного. Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Положенням ч. 7 ст. 277 ЦК України визначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно п. 15 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. (ч.1 ст. 60 ЦПК України.). Разом з тим згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так за змістом позовних вимог, позивач просила визнати недостовірною інформацію, а саме: що [PERSON] « мошейница », «взяточница» і висловлювання [PERSON] на адресу [PERSON] «...что данный режим работы лаборатории для Вас выгоден, поскольку Вы проварачиваете аферы с директором рынка, а торгующие мясом Вам платят деньги, за то что Вы выходите на работу на 5 часов утра...» тощо, є такою, що не містить фактичних даних, та такою що стосується безпосередньо позивача, як фізичної особи. Відповідно вказана інформація вказує на некомпетентність особи та порушує ділову репутацію позивача. Відповідачами не доведено в судовому засіданні, що розповсюджена вказана інформація відповідає дійсності, в той час як дійсність розповсюдження вказаної інформації підтверджується, в тому числі поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні. Суд критично ставиться до пояснень сторони відповідача, щодо дій [PERSON], як не посадової особи, оскільки в день розповсюдження інформації останнім складалися, зокрема, акт з вилучення з комплексу документів «актів утилізації відпрацьованих проб продукції лабораторії» від 21.12. 2012р., який складався за місцем розташування вказаної лабораторії, а також те, що лабораторія працювала на момент розповсюдження інформації, керівником Херсонської міської державної лікарні ветеринарної медицини, стосовно працівника підпорядкованого на той момент органу. На думку суду, вказане стосується безпосередньо позивача по справі та порушує її права, оскільки посадова особа відповідача фактично вказала про вчинення позивачем кримінально караних діянь та доведення її вини, в той час як вина особи у вчиненні злочину встановлюється у інший, визначений законом спосіб, враховуючи відсутність вироку суду щодо вказаних обставин на момент розповсюдження інформації, що не заперечувалося в судовому засіданні, відповідно вказана інформація має бути визнана недостовірною та такою, що порочить честь , гідність та ділову репутацію позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що інформація є недостовірною та такою, що порочить честь , гідність та ділову репутацію [PERSON], вказана інформація має бути спростована в такий же спосіб, що і була розповсюджена. Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, право на яке позивачці надано нормами ст..ст.23, 1667 ЦК України суд вважає, що дана ситуація негативно вплинула на здоров'я позивача та завдало позивачці відповідний нервовий стрес, що призводить до моральних страждань. Виходячи з засад розумності, виваженості, суд вважає, що моральна шкода має бути стягнута в сумі 2000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню від задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 160,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial