Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розписками. Позовні вимоги мотивує тим, що він, [PERSON], у відповідності до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, являється спадкоємцем усіх прав та обовязків, що належали спадкодавцю, [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.08.2014 року, реєстр. №1649, а також підтверджено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2014 року. У червні 2014 року при розгляді документів та записників, які належали спадкодавцеві, ним було виявлено оригінали розписок [PERSON], в яких зазначалося про позику грошових коштів у спадкодавця. В розписках сторони зобовязання визначили суми позики в іноземній валюті - долари США. Так, 31 жовтня 2012 року, [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що відповідач взяв у спадкодавця 3500 доларів США, які зобовязався повернути до 25 грудня 2012 року. 01 листопада 2012 року [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що відповідач позичив до 25 грудня 2012 року у спадкодавця 6000 доларів США. 09 листопада 2012 року [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що відповідач взяв у спадкодавця 7000 доларів США до 15 лютого 2013 року. У разі несвоєчасного виконання зобовязання відповідач зобов"язався сплатити 1% від загальної суми позики, за кожен день прострочення погашення основної суми. 25 травня 2013 року [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що відповідач позичив у спадкодавця 5800 доларів США, до 05 липня 2013 року. У разі невиконання зобовязання, відповідач зобовязався сплатити штраф 500 доларів США. 25 травня 2013 року [PERSON] видав [PERSON] розписку про те, що відповідач взяв у спадкодавця 10000 доларів США до 05 липня 2013 року. Відповідач не виконав свої зобовязання і жодну із зазначених у розписках суми у визначені строки не повернув. Вважає, що відповідач порушив зобовязання щодо повернення грошових коштів в тій самій сумі і у встановлені строки, які визначені в розписках. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 05.04.2015 року становить 32835,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 771464,28 гривень. На підставі наведеного просив позов задоволити. Стягнути з відповідача на його користь 771464,28 гривень боргу та судові витрати. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, однак надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача, [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. В своїх показах зазначив, що його довіритель [PERSON] не укладав жодних договорів позики з нині померлим [PERSON] та не отримував у борг жодних коштів. Розписки, які містяться у матеріалах справи являються доказом того, що померлий [PERSON] передав [PERSON] кошти на будівництво житлового будинку. Відповідач [PERSON], будівельні роботи виконав, однак оплату за виконану роботу у повному обсязі не отримав, у звязку зі смертю [PERSON] На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України). У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 31 жовтня 2012 року, між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 3500 доларів США. При цьому відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно повернути суму боргу, в строк до 25.12.2012 року, що стверджується розпискою відповідача. 01 листопада 2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 6000 доларів США, в строк до 25.12.2012 року, що стверджується розпискою відповідача. 09 листопада 2012 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 7000 доларів США, в строк до 15 лютого 2013 року. У разі несвоєчасного виконання зобов"язання відповідач зобов"язався сплатити 1% від загальної суми позики за кожен день прострочення погашення основної суми, що стверджується розпискою відповідача. 25 травня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 5800 доларів США, до 05 липня 2013 року. У разі невиконання зобовязання, відповідач зобовязався сплатити штраф 500 доларів США. 25 травня 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надав відповідачу позику в сумі 10000 доларів США устрок до 05 липня 2013 року. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання, які виникають з умов договорів позики, не виконав, а саме не повернув [PERSON] у строки зазначені у розписках грошові кошти в сумі 32300 доларів США Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). У відповідності до ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за яким сплачується пеня. З розрахунку, який міститься у позовній заяві слідує, що станом на момент подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідача за Договорами позики становить 32835,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 771464,28 гривень, зокрема: 3500 доларів США - заборгованість за розпискою від 01.11.2012 року; 6000 доларів США - заборгованість за розпискою від 01.11.2012 року; 7000 доларів США - заборгованість за розпискою від 09.11.2012 року; 53,51 долари США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязання по розписці від 09.11.2012 року; 5800 доларів США - заборгованість за розпискою від 25.05.2013 року; 500 доларів США - штраф за розпискою від 25.05.2013 року; 10000 доларів США - заборгованість за розпискою від 25.05.2013 року. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача про те, що його довіритель [PERSON] не укладав договорів позики з гр. [PERSON], а розписки, які містяться в матеріалах справи не мають зобов'язального характеру та лише являються доказом того, що померлий [PERSON] передав [PERSON] кошти на будівництво житлового будинку, оскільки у розписках, по яких просить стягнути кошти позивач, не зазначено такої інформації. Так, із змісту досліджених у судовому засіданні оригіналів розписок, вбачається, що відносини між [PERSON] та [PERSON] містили договірні відносини зобовязального характеру: - розписка від 31.10.2012 року - "зобовязуюсь віддати до 25.12.2012 року" (а.с.84); - розписка від 01.11.2012 року -"позичив до 25.12.2012 року" (а.с.85); - розписка від 09.11.2012 року - "позичив до 15.02.2013 року, у разі невиконання зобовязань зобовязуюсь виплачувати 1% від загальної суми 7 тисяч доларів США , за кожен день прострочки з погашенням основної суми заборгованості" (а.с.86); - розписка від 25.05.2013 року - "позичив до 05 липня 2013 року, у разі невиконання зобовязання після 05.07.2013 року , зобовязуюсь сплатити штраф 500 доларів США" (а.с.87). - розписка від 25.05.2013 року - "позичив 10000 доларів США до 05 липня 2013 року. У разі невиконання зобовязання після 05.07.2013 року, доплачую комісію у розмірі 1500 доларів США" (а.с.88). Відповідачем та його представником не надано суду, жодного належного та допустимого доказу про те, що ці кошти [PERSON] отримував від [PERSON] на виконання договору будівельного підряду. Натомість сам позивач надав суду копію договору підряду №1, укладеного між відповідачем та його покійним нині сином , а також додатки до договору , в т.ч. розписки, які саме стосувалися вказаного договору (а.с.60-64, 65, 66, 67) чим самим довів, що по вказаному договору [PERSON], як підрядником було надано розписки про отримання коштів на закупівлю будматеріалів, тощо, і це інші розписки, по яких він не ставить до відповідача позовних вимог. Громадянин [PERSON] 11 лютого 2014 року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії Г-БК №297077 від 13 лютого 2014 року. Судом достовірно встановлено, що спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON], являється його батько, позивач по справі [PERSON], що стверджується свідоцтвом про праву на спадщину за законом від 22 серпня 2014 року. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачем умов взятого на себе зобов'язання, а останнім жодних доказів на протилежне не представлено, окрім того, суд констатує, що відповідач двічі, протягом розгляду справи, заявляючи клопотання про призначення експертизи, від проведення такої фактично ухилився (не виконав вимогу експерта про оплату експертизи). Виходячи з обставин, наведених вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Окрім того, з урахуванням задоволення позову з відповідача, на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати, що складаються з 3654 гривень судового збору, сплаченого позивачем при звернені з позовом до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved