Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Підприємство теплових мереж "Ковельтепло" (далі по тексту - ПТМ "Ковельтепло") звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за комунальні послуги, зокрема - за послуги централізованого опалення, мотивуючи свої позовні вимоги наступними обставинами. Між ПТМ "Ковельтепло" і відповідачами було укладено договір № 4/401 від 14 вересня 2012 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідачі у справі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Послуги з теплопостачання зазначеної квартири надає позивач - ПТМ "Ковельтепло". Користуючись послугами, які надає їм ПТМ "Ковельтепло", відповідачі в добровільному порядку не здійснюють оплати за надані послуги, на неодноразові нагадування позивача про необхідність погасити борг не реагують, внаслідок чого заборгованість відповідачів перед позивачем за період з листопада 2012 року по січень 2014 року, станом на 01 лютого 2014 року, становить 892,25 грн. Несвоєчасна оплата відповідних комунальних послуг дестабілізує фінансовий стан підприємства, а тому ПТМ "Ковельтепло" змушене звертатись до суду з позовом, в якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість, що виникла по оплаті за комунальні послуги, в сумі 892,25 грн. та судові витрати у справі /а.с. 2-3/. Ухвалою суду від 28 березня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради /а.с. 40/. Представник позивача Ткачук А.А. в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, пояснила, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], яка підключена до системи централізованого опалення. Відповідач [PERSON] є інвалідом війни 2 групи та користується 100% пільгою на оплату житлово-комунальних послуг. Однак, така пільга застосовується лише в межах середньої норми споживання, а у разі використання послуги понад норму, відповідач повинен оплачувати її самостійно. Середня норма споживання відповідає затвердженим органами місцевого самоврядування тарифам. Фактичне споживання послуги в будинку відповідачів, що облаштований будинковим засобом обліку теплової енергії, визначається кожного місяця шляхом ділення показника лічильника на загальну величину опалювальної житлової площі. Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради відшкодовує підприємству теплових мереж "Ковельтепло" отриману споживачами - пільговиками послугу за встановленими органами місцевого самоврядування тарифами, наднормове споживання теплової енергії підприємству не відшкодовується, а тому підлягає оплаті безпосередньо самими споживачами. Визначений для відповідачів борг в розмірі 892,25 грн. є платою за наднормове використання теплової енергії. Представник позивача просить позов задовольнити повністю, стягнути з відповідачів вказаний борг та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Заперечуючи проти позову вказував на те, що він з відповідачами [PERSON] та [PERSON] є однією сім'єю і проживають в квартирі [ADDRESS]. Він є інвалідом війни 2 групи і згідно п. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на 100% знижку за оплату комунальних послуг в межах середніх норм споживання. Відповідач [PERSON] вважає, що дана пільга з незрозумілих причин позивачем не враховується і останній, незважаючи на цю обставину все ж таки нараховує відповідні платежі у повному об'ємі, що є неправомірно. Вказав, що заборгованість відповідачів перед ПТМ "Ковельтепло" відсутня. Крім цього, вказував на те, що строки позовної давності минули, а тому просив застосувати наслідки пропуску строків позовної давності. В цілому просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності /а.с. 46, 47/. Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради - в судове засідання не з'явився, однак суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Крім цього, цим же клопотанням підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований в ЄДАРПІ, як інвалід війни ІІ-ї групи, а тому має 100-відсоткову знижку за користування житлово-комунальними послугами на опалення на всю житлову площу, що відповідає нормі. Управлінням щомісячно здійснюється відшкодування витрат на надання пільг за теплову енергію в межах установлених норм (тарифів) споживання згідно поданих розрахунків ПТМ "Ковельтепло" /а.с. 58/. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази та з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, а саме, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 68 ЖК України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 1 п. 30 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг відносяться в тому числі послуги з централізованого опалення. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі визнали, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що між ПТМ "Ковельтепло" та відповідачем [PERSON] 14 вересня 2012 року укладено договір № 4/401 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води квартири [ADDRESS] /а.с. 6-8/. Послуги з централізованого опалення даної квартири надаються позивачем, а будинок обладнано лічильником теплової енергії, що не заперечили відповідачі. Відповідачі не заперечили, що вони зареєстровані за вказаною адресою. Ця ж обставина підтверджується повідомленнями Ковельського РВ УДМС України у Волинській області №№ 0717/735, 0717/736, 0717/737 від 22 лютого 2014 року /а.с.16, 17, 18/. В судовому засіданні встановлено і визнається сторонами, що відповідач [PERSON] має право на пільги по оплаті за комунальні послуги, встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", як інвалід війни ІІ-ї групи. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги, зокрема, 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю. Середня норма споживання закріплюється в тарифах на відповідну послугу. Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ціни/тарифи на житлово - комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються і затверджуються органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 7 цього ж Закону, ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноважень виконавчих органів міської ради належить встановлення тарифів по оплаті побутових, комунальних та інших послуг, що надаються підприємствами і організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади та погодження з цих питань підприємствами, організаціями, що не належать до комунальної власності у сфері житлово - комунальних послуг. Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року "Про порядок надання пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі - організації), пов'язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків. Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Отже, видатки на відшкодування витрат за надані пільговику послуги здійснюються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, які в свою чергу формуються виходячи із норм споживання послуг та не покривають наднормове фактичне споживання. В такий спосіб досягається баланс інтересів суспільства та громадянина. Надання пільг за рахунок коштів підприємства, яке надає послуги, є неприпустимим. Наднормове споживання послуги оплачується самим споживачем. Саме такий висновок зробив Верховний Суд України у постанові №6-153цс13 від 15 січня 2014 року, який в силу вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як вбачається з розрахунків заборгованості відповідачів перед позивачем, долучених останнім до матеріалів справи, заборгованість відповідачів за період з січня 2010 року по січень 2014 року, станом на 01 лютого 2014 року, складає 892,25 грн. /а.с. 4, 35/ Проведені позивачем нарахування є вірними, відповідають діючим тарифам та вимогам пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", відповідно до якого у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Разом з тим суд вважає, що сума заборгованості за період з січня 2010 року по лютий 2011 року включно, що складає 350,65 грн., нарахована поза межами строків позовної давності (три роки). Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування строків позовної давності, а тому зазначена сума заборгованості не підлягає до стягнення з відповідачів. Таким чином суд прийшов до переконливого висновку, що заперечення відповідача [PERSON] повністю спростовуються викладеними вище висновками суду, а тому з відповідачів слід стягнути в користь позивача заборгованість по оплаті за комунальні послуги в сумі 541,60 грн. (892,25 грн. - 350,65грн.) в солідарному порядку. Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн., які полягають у сплаті судового збору при зверненні до суду (128,90 грн. при зверненні до суду з позовом та 114,70 грн. при зверненні до суду в порядку наказного провадження). Судові витрати з відповідачів слід стягнути в рівних частках. Пільга відповідача [PERSON]. по оплаті судового збору в користь держави не звільняє його від обов'язку сплатити судові витрати, понесені позивачем.

Outcome: partial