Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

05 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з ПАТ «Чернігівобленерго» на їхню користь моральну шкоду у розмірі по 150 000 грн. кожній. Позов обґрунтований тим, що в ніч на 26.07.2010 внаслідок замикання у трансформаторі КТП 434 в господарстві [ADDRESS] сталася пожежа, яка призвела до тяжких наслідків - смерті їх батька, [PERSON] Відповідно до висновку експертів № 2597/8506/11-13/8505/11-14, осередок пожежі на території домогосподарства за адресою: [ADDRESS], знаходився у середині масляного бака трансформатора (КТП 434) у верхній частині первинної обмотки близько виводу від початку обмотки фази "С" по стороні 10 кВ. Причиною виникнення пожежі послужило займання трансформаторного масла запаленого електричною дугою, виниклою у верхній частині обмотки фази "С" по стороні 10 кВ, у масляному баку трансформатора, встановленого у даному КТП 434, внаслідок виникнення міжвиткового короткого замкнення. Причиною виникнення міжвиткового замикання у маслонаповнених трансформаторах є порушення ізоляції витків їх обмоток внаслідок втрати ізолювальних властивостей ізолювального шару на поверхні дроту обмотки через вплив на неї підвищеної температури, яка може виникати, коли опір навантаження є меншим внутрішнього опору джерела живлення або внаслідок зволоження трансформаторного масла, а також у разі "старіння" ізоляції трансформаторного масла, тощо. Позивачі посилаються на доведеність факту, що внаслідок невиконання оперативно-ремонтними працівниками Ріпкинського РЕМ вимог нормативно технічних документів по технічному обслуговуванню КТП-434 щодо її утримання, сталася пожежа, якою позивачам завдано моральної шкоди, що підлягає стягненню на їхню користь з ПАТ „Чернігівобленерго". У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на відсутність вини працівників ПАТ „Чернігівобленерго" у смерті [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. У судовому засіданні встановлено, що в ніч на [INFO] внаслідок замикання у трансформаторі КТП 434 в господарстві [ADDRESS] сталася пожежа, яка призвела до тяжких наслідків: смерті [PERSON] Відповідно до висновку експертів № 2597/8506/11-13/8505/11-14, осередок пожежі на території домогосподарства за адресою: [ADDRESS] знаходився у середині масляного бака трансформатора (КТП 434) у верхній частині первинної обмотки близько виводу від початку обмотки фази "С" по стороні 10 кВ. Причиною виникнення пожежі послужило займання трансформаторного масла запаленого електричною дугою, виниклою у верхній частині обмотки фази "С" по стороні 10 кВ, у масляному баку трансформатора, встановленого у даному КТП 434, внаслідок виникнення міжвиткового короткого замкнення. Причиною виникнення міжвиткового замикання у масло наповнених трансформаторах є порушення ізоляції витків їх обмоток внаслідок втрати ізолювальних властивостей ізолювального шару на поверхні дроту обмотки через вплив на неї підвищеної температури, яка може виникати, коли опір навантаження є меншим внутрішнього опору джерела живлення або внаслідок зволоження трансформаторного масла, а також у разі "старіння" ізоляції трансформаторного масла, тощо. Згідно з висновком судової комплексної електротехнічної, в галузі охорони праці і безпеки життєдіяльності та пожежно-технічної експертизи №11709/944/945 від 12.03.2012 року, причиною довготривалого аварійного режиму у трансформаторі КТП - 434, що розташована в [ADDRESS] і який почався з виткових замикань у ввідній частині високовольтної обмотки фази "С" та закінчився коротким замиканням на корпус трансформатора з виникненням електричної дуги, стало порушення міжвиткової ізоляції в ввідній частині фази "С" та невиконання оперативно - ремонтними працівниками Ріпкинського РЕМ вимог нормативно - технічних документів по технічному обслуговуванню КТП-434 щодо утримання її у відповідності до вимог п.1.4.20 Правил улаштування електроустановок та паспорту КТП-434 щодо застосування відповідних цим вимога високовольтних запобіжників, які повинні були обмежити час дії аварійного режиму за своєю ампер-секундною характеристикою. Постановою старшого слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області від 13.03.2015 кримінальне провадження за фактом пожежі, внаслідок якої згоріло домоволодіння [ADDRESS] закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення в діях посадових осіб Ріпкинського РЕМ. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що під час досудового розслідування не встановлено вини посадових осіб Ріпкинського РЕМ у тому, що на КТП 434 виникла пожежа. Крім того, смерть [PERSON] пов'язується з його власною необережністю, оскільки він на власний ризик, маючи можливість уникнути пошкодження пожежею, як це зробила [PERSON], навпаки, свідомо ризикуючи своїм життям намагався врятувати майно від пожежі, тобто в даному випадку дії [PERSON] пов'язані з невиправданим ризиком, що стало причиною його загибелі. Згідно з пунктом 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 № 209, охоронні зони електричних мереж встановлюються: за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди. З додатку до № 1 до державного акта на право постійного користування землею ВАТ Чернігівобленерго серії [NUMBER] встановлено, що КТП 434 в с. Строївка розташовується на земельній ділянці розміром більше ніж 36 м2, яка є охоронною зоною. Відповідно до схеми території домогосподарства [ADDRESS], складеної експертами при проведенні комплексної судової пожежно-технічної, електротехнічної та металознавчої експертизи №11709/944/945 від 12.03.2012, встановлено, що біля КТП 434 знаходились легкозаймисті та горючі матеріали, а саме, складована деревина, сіно, гумові шини. Тому, експерти дійшли висновку, що знаходження вказаних речей у безпосередній близькості біля КТП у момент виникнення пожежі посприяло її поширенню на господарські споруди та будинок. Таким чином, експерти, мотивуючи свої висновки, зазначили, що під час дослідження ними всіх причин пожежі встановлено порушення правил пожежної безпеки з боку [PERSON] Дані обставини встановлені також у рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 04.06.2015 у справі №743/97/15-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.07.2015. У відповідності до частини третьої ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що оскільки ст. 1187 ЦК України не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також і іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей. Отже, КТП-434, що перебуває у володінні ПАТ „Чернігівобленерго", до якої подається висока напруга, але вона не перебуває під постійним повним контролем людей, є джерелом підвищеної небезпеки, у зв'язку з чим відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, як власник цього джерела, а тому доводи представників ПАТ „Чернігівобленерго" щодо відсутності з його боку вини у завданні шкоди позивачу є необґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. З огляду на постанову старшого слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області від 13.03.2015 року та на висновок судової комплексної електротехнічної, в галузі охорони праці і безпеки життєдіяльності та пожежно-технічної експертизи №11709/944/945 від 12.03.2012, суд вважає вину сторін у наслідках пожежі обопільною: неякісне утримання відповідачем свого обладнання призвело до роботи КТП-434 у аварійному режимі, а необережність [PERSON] виявилась у порушенні правил пожежної безпеки та правил охорони електричних мереж, яка призвела до поширення пожежі, тобто до виникнення шкоди. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.06.1969, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 18 листопада 1993 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.11.1993 (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.1969, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Позивачі [PERSON] та [PERSON], стверджуючи, що внаслідок смерті їхнього батька, [PERSON], їм завдані моральні страждання, звернулися до суду з даним позовом про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту першого частини другої ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною другою ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі при визначенні розміру моральної шкоди, крім іншого, посилаються на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 04.06.2015 у справі №743/97/15-ц, яким рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2015 року змінено в частині стягнення моральної шкоди та збільшений її розмір до 150 000 грн. Проте, суд не погоджується з такими доводами, оскільки визначення рішенням іншого суду розміру відшкодування моральної шкоди не є преюдиційним фактом. Крім того, як убачається зі змісту мотивувальної частини зазначеного рішення суду апеляційної інстанції, розмір стягнутої моральної шкоди визначений з урахуванням знищення майна позивача (дружини [PERSON].) під час пожежі та загибелі чоловіка. [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують заподіяння їм моральної шкоди лише смертю батька. Доводи відповідача про відсутність підстав стверджувати про заподіяння позивачам моральної шкоди з огляду на проживання їх окремо від батька суд вважає помилковими, оскільки це жодним чином не виключає можливості душевних страждань у зв'язку зі смертю рідної людини. До того ж, допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного спілкування та близькі родинні стосунки позивачів з [PERSON] Отже, з огляду на викладені обставини справи та зібрані докази, моральна шкода, завдана позивачам, полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку зі смертю батька, зміною звичного способу життя, що суд враховує, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи при цьому із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи обставини смерті [PERSON], яка сталася внаслідок як бездіяльності посадових осіб відповідача, так і необережності померлого, та час, що минув з моменту його смерті, і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів по 40 000 грн. кожній у відшкодування моральної шкоди. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1 102,40 грн. судового збору.

Outcome: partial