Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

11 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який вони зареєстрували 16 вересня 2000 року, за наявності неповнолітніх дітей, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї через негідну поведінку чоловіка. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що сімейні та подружні стосунки з відповідачем припинили у березні 2011 року через його негідну поведінку. Відповідач зневажав позивачку, часто вживав спиртне, вчиняв сварки у присутності дітей, на методи виховання яких у подружжя також були неспівставні погляди. З сім"ї чоловік пішов до іншої жінки, допустивши подружню зраду. Внаслідок тривалості окремого проживання вона втратила до відповідача почуття, які були основою шлюбного союзу. Мір до примирення обопільно не приймали. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи публікацією газетного оголошення 03 вересня 2015 року, до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про відкладення розгляду справи не надав. Суд, за згоди позивачки, ухвалив про розгляд справи заочним порядком у відповідності до глави 8 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Подружжя юридично зареєструвало шлюб 16 вересня 2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що вчинено актовий запис №86 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно записів у свідоцтвах про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], сторони у справі є батьками трьох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та синів [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с.7-11). Позивачка заявила, що вони з відповідачем проживають окремо з березня 2011 року. Відповідач на заперечення вказаної обставини доказів не надав. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи суд встановив, що подружжя однією сім'єю не проживають більше чотирьох років, відповідач змінив місце проживання. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата сторонами один до одного почуттів, які були основою шлюбного союзу, різність поглядів на сімейне життя, виховання дітей та взаємні образи. Позивачка ствердила і про подружню зраду чоловіка та категорично заявила про небажання поновлювати сімейні відносини. Суд вважає, що обстановка, яка склалася у сім"ї, може негативно відобразитися на стані психологічного здоров"я позивачки та дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дітей, що мають істотне значення, постільки існування шлюбу тривалий час є формальним, обстановка у сім"ї містить загрозу для їх психологічного здоров"я. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. В порядку ст.88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача судових витрат, які понесла позивачка при подачі позову за представленою квитанцією.

Outcome: approved