Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №116191 від 29 грудня 2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення з [PERSON] (далі - позивач) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНИ" (ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА") заборгованість за кредитним договором 2202861 від 27.03.2020 року за період з 22.07.2020 року по 22.10.2020 року у розмірі 23220,61 гривень. В обґрунтування позивачем вказано, що виконавчий напис було вчинено без дотримання Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та всупереч ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутні всі необхідні документи для вчинення такого напису та без встановленого факту наявності будь-якої заборгованості, а також безспірності такої заборгованості. Приватний нотаріус Горай О.С. у виконавчому написі №116191 посилався на п.2 Переліку №1172, як на підставу вчинення напису, однак на час вчинення виконавчого напису цей пункт не діяв, оскільки такий Розділ Переліку був скасований на підставі Постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року. Крім того, позивач не визнає факту наявності будь-якої кредитної заборгованості перед ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", її не було повідомлено про наявність такої заборгованості. Таким чином виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубим порушенням закону та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року вжито заходів забезпечення позову за заявою позивача. 22 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 27.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 2202861 про надання споживчого кредиту, згідно якого Товариством надано позивачу кошти в розмірі 12000 грн., на умовах встановлених Договором. Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кошти було перераховано 27.03.2020 року на банківську картку Клієнта № [NUMBER] , яку вказано Клієнтом особисто в заяві на отримання Кредиту. Отже, сторони погодили істотні умови договору, позивача було повідомлено про наявність заборгованості, зазначено суму та одночасно проінформовано про наслідки непогашення заборгованості. Крім того, для вчинення виконавчого напису, нотаріусу були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність суми заборгованості. 21 липня 2021 року представником позивача були надані письмові пояснення, в яких зазначили, що відповідачем не було надано до відзиву оригіналу документа, що встановлює заборгованість позивача, тобто кредитного договору. Оскільки договір було укладено в електронній формі, номер телефону, який зазначено у договору, не є номером позивача. Виписка з особистого рахунку за кредитним договором №2202861 не підтверджує обставини укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів позивачем. Направлення позивачу письмового повідомлення також не підтверджено належним чином, оскільки у Списку згрупованих відправлень, що доданий дл відзиву відправником вказана інша особа. Представник позивача - [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не прибув, повідомлений належним чином, у відзиві просив розгляд справи здійснювати за його відсутністю. Треті особи до суду не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.07.2020 року між [PERSON] та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено Договір №2202861 про надання споживчого кредиту. Згідно п.1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12000,00 гривень. Згідно до п.1.4 Договору строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів що є додатком №1 до Договору. Відповідно до п.2.2 Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення договору. Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором від 2202861 від 27.03.2020 року за період з 22.07.2020 року по 22.10.2020 року наявні заборгованість в розмірі 23220,61 грн., яка складається з основної заборгованості за тілом кредиту - 7079,43 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками - 16141,18 грн. 29 грудня 2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 116191 щодо стягнення з [PERSON] (далі - позивач) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНИ" (ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА") заборгованість за кредитним договором 2202861 від 27.03.2020 року за період з 22.07.2020 року по 22.10.2020 року у розмірі 23220,61 гривень., а також з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНИ" плату за вчинення виконавчого напису в сумі 800 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва від 20.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64200610 з виконання виконавчого напису № 116191, виданого 29.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.про стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНИ" заборгованість у розмірі 24020,61 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 29 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З наданої копії кредитного договору, сторонами якого зазначені Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС УКРАЇНИ" та [PERSON] , вбачається, шо договір було укладено в електронній формі, без нотаріального посвідчення. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, що не був посвідчений нотаріально, а отже наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем безпосередньо у змісті позову викладено детальний опис робіт, виконаних адвокатом на загальну суму 4086 грн. Відповідачем у відзиві на позов думка щодо не співмірності вказаних судових витрат не висловлена, а отже з урахуванням результату вирішення спору вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. за подачу позову та 454 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 5448 грн.(4086грн.+908 грн.+454 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: approved