Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON], як представник за угодою в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатської області про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті батька позивачки - [PERSON], [INFO], залишилося як спадкове майно житловий будинок [ADDRESS]. За життя, [PERSON], вчинив заповітне розпорядження, згідно якого, все своє майно, в тому числі і вищезазначений житловий будинок, заповів позивачці - [PERSON]. З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона як спадкоємець за заповітом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори з метою видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріусом у видачі такого, було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкоємця необхідних документів на спадкове майно. У зв'язку з наведеним, просить суд визнати за позивачкою право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судове засідання не з'явилися, представник позивачки [PERSON], до початку судового засідання 20.11. 2014 року, через канцелярію суду подала заяву, (реєстрація за вх. номером 5358/14), в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова Шіман Н.І., надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча нотаріальною конторою Пріц О.І., надала суду заяву про розгляд справи без її участі Позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, начальник служби Делятинчук А.І., надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивачка [PERSON], являється спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька - [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами і відносно якого останній розпорядився шляхом складення заповіту 20.06. 2011 року. Згідно заповіту від 20.06. 2011 року, довідок виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради № 3419 від 10.11. 2014 року та № 3482 від 10.11. 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] з надвірними спорудами та земельну ділянку біля будинку, померлий [PERSON], заповів позивачці [PERSON]. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В матеріалах справи міститься технічний паспорт на спадковий житловий будинок, виданий КП "БТІ" Рахівської районної ради від 21.05. 2014 року, згідно якого, спадковий житловий будинок побудований у 1960 році. Згідно довідок виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 208 від 07.05. 2014 року та № 3420 від 10.11. 2014 року, житловий будинок [ADDRESS] дійсно, згідно погосподарської книги належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Як встановлено судом, позивачка [PERSON], спадщину прийняла, що стверджено довідкою виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради № 3482 від 10.11. 2014 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved