Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в обґрунтування якого вказав, що 03 липня 2019 року о 18 год. 55 хв. в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz» державний номерний знак [NUMBER] виїхав на перехрестя вул. Межигірська та вул. Олешківської на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофору по вул. Межигірська, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 8.7 ПДР та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Представник позивача зазначив, що на момент, коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-19-00227 від 08.04.2019 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» щодо автомобіля марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля марки «Volkswagen». Згідно з постановою Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року у справі № 758/9334/19, яка набрала законної сили, відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхувальник за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-19-00227 від 08.04.2019 року звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Заяву позивачем було розглянуто, та на підставі акту огляду транспортного засобу від 04.07.2019 року, рахунку № [NUMBER] від 06.07.2019 року, ремонтної калькуляції № ДККА - 66752 від 14.07.2019 року, страхового акту № ДККА - 66752 від 07.08.2019 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 07.08.2019 року та умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-19-00227 від 08.04.2019 року здійснено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 25 817, 28 гривень коштами та 17 110, 00 гривень зарахуванням несплаченої частини страхового платежу, що разом становить 42 927, 28 гривень. Позивачем було отримано інформацію, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АО/1027704, який покрив суму збитків позивача в розмірі 27 586, 62 гривень. Таким чином, в межах ліміту, а також з урахуванням зносу ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АО/1027704 було виплачене страхове відшкодування на користь позивача в розмірі 27 586, 62 гривень. Оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 42 927, 28 гривень, а згідно полісу покрито лише частину шкоди, то залишок підлягає стягненню з відповідача та становить 15 340, 66 гривень (42 927, 28 - 27 586, 62 грн.). Представник позивача посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 15 340, 66 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн. 22.09.2021 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву було прийнято до розгляду і відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштове повідомлення, яке знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористалися правом надання заперечень, відзиву проти позову тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2019 року о 18 год. 55 хв. в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz» державний номерний знак [NUMBER] виїхав на перехрестя вул. Межигірська та вул. Олешківської на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався на зелений сигнал світлофору по вул. Межигірська, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 8.7 ПДР та скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року у справі № 758/9334/19, яка набрала законної сили, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "СК "Українська страхова група" (страховик) та [PERSON] (страхувальник) 08.04.2019 року укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0199-19-00227, яким було застраховано автомобіль марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору встановлено з 10.04.2019 по 09.04.2020 року. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що власником автомобіля марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . 04.07.2019 року страхувальник - [PERSON] звернувся до страховика - ПАТ "СК "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (за договором КАСКО). 04.07.2019 року представником ПАТ "СК "Українська страхова група" було складено акт огляду транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] , в якому описано характер пошкоджень. На підставі акту огляду транспортного засобу від 04.07.2019 року, рахунку № [NUMBER] від 06.07.2019 року, ремонтної калькуляції № ДККА - 66752 від 14.07.2019 року, страхового акту № ДККА - 66752 від 07.08.2019 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 07.08.2019 року та умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-19-00227 від 08.04.2019 року ПАТ "СК "Українська страхова група" було здійснено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Volkswagen» державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 25 817, 28 гривень шляхом перерахування страхувальнику за реквізитами вказаними у поданій ним заяві, що підтверджується платіжним дорученням № 19962 від 08.08.2019 року та 17 110, 00 гривень шляхом зарахування в рахунок несплаченої частини страхового платежу, що разом становить 42 927, 28 гривень. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом № АО/1027704. 11.10.2019 року ПАТ "СК "Українська страхова група" звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просило здійснити відшкодування у розмірі 42 927, 28 грн., враховуючи, що цивільно-правова відповідальність особи, винної в настанні дорожньо-транспортної пригоди, застрахована у цій компанії. ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало ПАТ "СК "Українська страхова група" в межах ліміту, а також з урахуванням зносу страхове відшкодування в розмірі 27 586, 62 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 32130 від 29.11.2019 року. Представник позивача посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України, зазначив, що оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 42 927, 28 гривень, а згідно полісу покрито лише частину шкоди, то залишок підлягає стягненню з відповідача та становить 15 340, 66 гривень (42 927, 28 - 27 586, 62 грн.). Так, правовідносини у сфері майнового страхування регулюються Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Викладене свідчить про те, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок. Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору добровільного страхування, внаслідок настання страхового випадку, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 42 927, 28 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО», остання сплатила на користь позивача страхове відшкодування в межах ліміту та з урахуванням зносу в розмірі 27 586, 62 гривень. Відтак, різниця між вказаними виплатами складає 15 340, 66 гривень. Таким чином, розмір позовних вимог до відповідача, з урахуванням вимог ст.1194 ЦК України, ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить 15 340, 66 гривень. (42 927, 28 гривень - 27 586, 62 гривень), то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.

Outcome: approved