Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

У квітні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк або АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2009 року в загальному розмірі 52653 грн. 15 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 07 серпня 2009 року [PERSON] (далі - Клієнт або Позичальник) звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим він підписав заяву № б/н, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним і АТ КБ "ПриватБанк" договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у даній заяві. Також цією заявою відповідач [PERSON] підтвердив той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі. Також того ж дня, 07 серпня 2009 року, [PERSON] підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". Своїм власним підписом у даній довідці відповідач підтвердив, що з умовами надання йому вказаної кредитної картки та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів він ознайомлений. При укладенні даного договору про надання банківських послуг сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регулюють порядок укладення договорів приєднання, на підставі якого Банк відкрив Клієнту картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 3800 грн., який у подальшому збільшив до 25000 грн. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором у межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором, зокрема, щодо повернення щомісячними платежами витраченої ним частини кредитного ліміту, належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16 березня 2020 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за кредитним договором на загальну суму 52653 грн. 15 коп., з яких: 30449 грн. 19 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11757 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, 7463 грн. 16 коп. - нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 2483 грн. 48 коп. (процентна складова). Представник позивача Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем його проживання, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 07 серпня 2009 року на підставі заяви Позичальника, довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку позивач АТ КБ "ПриватБанк" і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. Відповідач [PERSON] у заяві на видачу йому кредитної платіжної картки та її умов підтвердив, що ця заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі, становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному сторонами розмірі та інших платежів, зокрема, пені та штрафу. Встановлений Банком Клієнту кредитний ліміт неодноразово змінювався, збільшувався до 25000 грн., у подальшому зменшувався. Станом на 22 лютого 2019 року Банк встановив Позичальникові кредитний ліміт у розмірі 23630 грн., 30 червня 2019 року зменшив до 0 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача [PERSON] . Відповідно до наданої Банком довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", підписаної Клієнтом, базова процентна ставка у місяць складає 2,5 %, нараховується на залишок заборгованості виходячи із 360 днів у році; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 1 % заборгованості, але не менше 30 грн. за кожний день прострочення; штраф при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, становить 500 грн. + 5 % від заборгованості за кредитним лімітом із урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. За змістом п. 3.2 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, та Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 3.3 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого Банком. Згідно із п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, проценти за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язання за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди Банку. За змістом п. 6.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Судом встановлено, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2009 року виконало повністю, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку своєчасно він не сплачує. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 березня 2020 року внаслідок невиконання Клієнтом зобов`язань за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2009 року, [PERSON] має перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 52653 грн. 15 коп., з яких: 30449 грн. 19 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 11757 грн. 32 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, 7463 грн. 16 коп. - заборгованість по пені, 2983 грн. 48 коп. - штрафи (500 грн. - фіксована частина та 2483 грн. 48 коп. - процентна складова). У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості за тілом кредиту не виконує, позовні вимоги Банку в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30449 грн. 19 коп. підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного сторонами 07 серпня 2009 року кредитного договору № б/н. Що стосується вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд дійшов таких висновків. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для застосування судом даної норми закону про стягнення процентів від простроченої суми, грошове зобов`язання має бути простроченим. Для того, щоб визначити розмір і період прострочення грошового зобов`язання, необхідно встановити чіткий строк його невиконання згідно із умовами договору та конкретно визначити розмір простроченого зобов`язання. Без встановлення цих конкретних обставин неможливо здійснити правильний розрахунок трьох процентів річних, так як вони мають нараховуватись саме на суму простроченого зобов`язання та лише за період його прострочення. Будь-якого обґрунтування вимог про стягнення з [PERSON] вказаної заборгованості за прострочення виконання зобов`язань згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 11757 грн. 32 коп., зокрема, періоду прострочення, позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" не містить. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочений кредит нараховані Банком, виходячи із процентної ставки в розмірі 84 % річних. При цьому, із даного розрахунку не вбачається, за який період та виходячи з якої саме суми простроченого кредиту нарахована зазначена вище сума заборгованості за порушення Клієнтом грошового зобов`язання. Документи на підставі яких сторонами 07 серпня 2009 року був укладений кредитний договір № б/н, зокрема, заява Позичальника і довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", які підписані відповідачем, не містять інформації щодо погодження Клієнтом застосування за порушення ним грошового зобов`язання іншої процентної ставки в розмірі 84 % річних. Будь-яких доказів того, що сторони кредитного договору № б/н від 07 серпня 2009 року погодили застосування згідно із ст. 625 ЦК України вказаного розміру процентів (84 % річних) за прострочення виконання Позичальником своїх зобов`язань за даним кредитним договором, Банком суду теж не надано. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов АТ КБ "ПриватБанк" у зазначеній частині є необґрунтованим, не доведеним та задоволенню не підлягає. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором нарахованої пені в розмірі 7463 грн. 16 коп. та штрафів у загальному розмірі 2983 грн. 48 коп., суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом положень укладеного сторонами кредитного договору № б/н від 07 серпня 2009 року, зокрема, п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг, штраф застосується у разі порушення Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Обґрунтування вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 7463 грн. 16 коп. позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" теж не містить. У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що із Клієнта на користь Банку за порушення строків виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором стягненню підлягає лише штраф у розмірі 2022 грн. 46 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 1522 грн. 46 коп. (процентна складова) - 5 % від суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 30449 грн. 19 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Позичальника на користь Банку пені в розмірі 7463 грн. 16 коп. за прострочення виконання зобов`язань, суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує зобов`язань за кредитним договором № б/н від 07 серпня 2009 року, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 32471 грн. 94 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial