Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський [PERSON]", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" і [PERSON], укладено кредитний договір № 34/в відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США на споживчі потреби. За користування кредитними коштами встановлена плата у розмірі 14 % річних, а з 30.10.2011 року у розмірі 18 % річних. 16 травня 2008 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається у сумі 50 712,00 доларів США. В рамках ліміту ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» надав позичальнику [PERSON] транш кредиту в сумі 25 000,00 доларів США. 30 жовтня 2009 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору, згідно з яким сторони погодили, що кредит надається у формі відкличної мультивалютної непоновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 692066,71 грн. Сторони погодили, що надання кредиту здійснюється окремими частинами в доларах США та гривні. Банк та відповідач погодили, що кредитні кошти надаються на строк до 23 квітня 2022 року включно. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором №34/в 25 квітня 2007 року між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та [PERSON] укладений іпотечний договір №1, в який було внесено зміні від 16.05.2008 року. Відповідно до умов даного договору предметом іпотеки виступає квартира [ADDRESS], яка складається з: 1 - коридор, 2 - санвузол, 3 - кухня, 4, 5 - житлові, І,ІІ - лоджія. Відповідач будучи зобов'язаний повертати кредит, сплачувати проценти в строки та порядку визначеному кредитним договором та додатковими угодами до нього, належним чином своїх обов'язків не виконував в результаті чого, станом на 10.08.2016 року утворилася заборгованість за кредитом в загальному в розмірі 727 027, 36 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 356 294, 47 грн. заборгованості по відсоткам у розмірі 351 260, 55 грн., штрафу у розмірі 19 472, 34 грн. Посилаючись на ст ст. 526, 530, 572, 575, 577, 589, 590, 599, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 35, 38, 39 Закону України "Про Іпотеку" просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "ВіЕйБі Банк" у розмірі 727 027, 36 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 25.04.2007 року, який був укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", шляхом його продажу публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації, яка буде визначена на момент реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про Іпотеку". В судові засідання представник ПАТ "ВіЕйБі Банк" зявлявся, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позовну заяву задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подавав, у звязку із чим, суд, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 34/в, відповідно до п.п. 1.1.1. якого, банк надав [PERSON] кредит в сумі 30000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору, банком встановлено плату за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Пунктом 3.3.3. кредитного договору вказано, що позичальник зобов'язаний забезпечити повернення кредиту в строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно п.3.3.4. кредитного договору, позичальник зобов'язаний сплачувати банку проценти за користування кредитом в строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.3. договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 3.3.3. -3.3.7., 5.2. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 5 % від суми кредиту, визначеної в п.1.1.1. цього договору. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язався повернути кредит відповідно до умов п.п. 1.1.2., 2.3. цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору та відповідно до п. 3.3.5. сплатою процентів та комісії на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором або договором забезпечення. 16 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № 34/в, згідно з якою сторони погодили, що кредит надається у сумі 50 712,00 доларів США (п. 1 додаткової угоди). В рамках ліміту ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» надав позичальнику [PERSON] кредитний транш в сумі 25 000,00 доларів США. Додатковою угодою сторони погодили графік погашення боргу. 30.10.2009 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору № 34/в від 24.04.2007 року, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу у тимчасове користування на принципах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характери використання кредит у формі відкличної мультивалютної непоновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 692 066, 71 грн. з кінцевим терміном повернення 23 квітня 2022 року. В п. 1. 4 зазначеного договору встановлено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата у вигляді сплати відсотків, які нараховуються в період з 30.10.2009 року по 29.10.2010 року у розмірі 14 % річних, у період з 30.10.2010 року по 29.10.2011 року у розмірі 16 % річних, у період з 30.10.2011 року до закінчення строку кредитування у розмірі 18 % річних. Відповідно до п. 2.5.1. вказаного договору, позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, наведеному в додатку до договору, поповнювати рахунок шляхом внесення готівкових коштів в валютах транш через касу банку, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредитку, процентів та інших плат, встановлених в графіку. Згідно п. 2.7.1.1. банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній частині у випадку: невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором та/або умов договору забезпечення. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості представником позивача були надані відповідні розрахунки заборгованості [PERSON] згідно з якою заборгованість станом на 10.08.2016 року становить 727 027, 36 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 356 294, 47 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 351 260, 55 грн., штрафу у розмірі 19 472, 34 грн. В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору №34/в від 24.04.2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 1 від 25.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 746. Відповідно до п. 1.1. договору іпотеки [PERSON], з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 34/в від 24.04.2007 року, передає в іпотеку, а ВАТ "ВіЕйБі Банк" приймає в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 5.1.6. іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або його частини), воно не буде виконане. Згідно п. п 5.1.7. договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором чи зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця (позичальника) вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки. Відповідно до п. 9.3. договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором. 16.05.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] було укладено додаткова угода №1 до іпотечного договору № 1 від 25 квітня 2007 року. Відповідно до умов угоди сторони погодились щодо зміни визначення термінів в Іпотечному договорі № 1 від 25.04.2007 року та зміни п. 1.2, 1.5. Іпотечного договору № 1 від 25.04.2007 року. Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, і правила про яку встановлюються законом. За визначенням майнового поручителя, наведеного в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 7.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. \~\~Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на\~\~предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.\~\~Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про\~\~задоволення\~\~вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню,\~\~який\~\~може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.\~\~Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи\~\~звернення\~\~стягнення\~\~на\~\~предмет іпотеки. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення\~\~на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону (ст. 39 зазначеного Закону). Таким чином, оскільки зобовязання по кредитному договору №34/в від 24.04.2007 року, додатковою угодою №1 від 16.05.2008 року, додатковим договором №2 від 30.10.2009 року не виконано, заборгованість за договором кредиту існує, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved