Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Буринської міської ради Сумської області, Буринської районної державної адміністрації Сумської області, приватного нотаріуса [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом мотивуючи свої вимоги тим, що 14 січня 1997 року в м. Буринь померла її свекруха [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем був її чоловік - [PERSON], який прийняв спадщину, шляхом подачі заяви до Буринської державної нотаріальної контори від 14.08.1997 р., але не оформив своїх спадкових прав і помер 05.07.1998 року. Після смерті чоловіка вона прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до Буринської державної нотаріальної контори 22.01.1999 р. у встановлений законом срок, але при збиранні всіх необхідних документів виявилося, що свекруха за життя не отримала на руки Сертифікат, так як померла, тому відсутність правовстановлюючого документу і стала для неї перешкодою в нотаріальному оформленні спадщини, у звязку з чим просила встановити факт належності її свекрові - [PERSON], яка померла 14.01.1997 року сертифікуту на право на земельну частку (пай) у відкритому акціонерному товаристві "Радгосп Буринський" Буринського району Сумської області розміром 3,64 умовних кадастрових гектар серії СМ №0265626, виданий на підставі рішення Буринської районної державної адміністрації Сумської області 30.03.2000 року за № 104 та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифі\-катів на земельну частку(пай) за № 550 та визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер 05.07.1998 року. Позивач та її представник в судове засідання не з»явилися, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Буринська міська рада в судове засідання не з"явилися, надіслав листа про розгляд справи бех їх участі, в задоволенні позову не заперечували. Представник відповідача - Буринська районна державна адміністрація Сумської області в судове засідання не з"явилися, надіслали листа про розгляд справи бех їх участі, в задоволенні позову не заперечували. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 січня 1997 року в м. Буринь померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-БП № 006027 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Буринської райдержадміністрації від 15.02.1997р.(а.с.9). Згідно листа та інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 26.07.17.2017 року № 168, [PERSON], яка померла 14.01.1997 р. видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Буринської міської ради серії СМ № 0265626, який зареєстрований 31.03.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 550 ( а.с. 22-23). З довідки Буринської міської ради Сумської області вд 24.05.17р. за № 2869 вбачається, що померла 14.01.1997р. [PERSON] була зареєстрована та на день смерті проживала в [INFO] разом з сином - [PERSON]та невісткою -[PERSON] (а.с.19) З Додатку №1 до Державного акту на право колективної власності на землю Серії СМ № 0023, вбачається, що [PERSON], яка проживала в м.Буринь, внесена під № 550 до списку громадян - членів даного колгоспу ( а.с. 27-33). Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до статей 22, 23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що [PERSON], за життя набула право на дане майно в зв'язку з тим, що процес розпаювання земельної ділянки було проведено за її життя, відповідно до ст.4 Указу Президента України від 8 червня 1995 року № 720/95 "Про порядок наювання зе\-мель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" і на той момент вона була членом ВАТ "Радгосп Буринський" м. Буринь Сумської області, що підтверджується додатком 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 0023 від 21 лютого 2000р. та розпоря\-дженням голови Буринської РДА від 30.03. 2000р. №104 "Про затвердження розмірів земельної частки(паю) в умовних кадастрових гектарах та вартісному виразі відкритих акціонерних товариств "Радгосп Буринський", "Бурякорадгосп ім. Б. Хмельницького" та "Першотравневе" та реалізувала своє право на земельну частку (пай), площею 3,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Буринської міської ради, отримавши Сертифікат на земельну частку (пай) серії СМ № 0265626 ( а.с.23, 26-33). Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 3,64 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Буринської міської ради Сумської області було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ 0265626, який зареєстрований 31.03.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 550.(а.с.22-23). Як вбачається з Сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ 0265626, який зареєстрований 31.03.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 550 був виданий на ім"я [PERSON], яка проживала в [INFO] ( а.с 23), в якому ім"я та по батькові спадкодавця [PERSON] вказано як "Парасці Кондратівні". У свідоцтві про смерть [PERSON] 1-БП № 006027, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Буринської райдержадміністрації від 15.02.1997 року ім"я та по батькові померлої зазначено - [PERSON] "Парасковія Кіндратівна".(а.с.9) Таким чином суд приходить до висновку, що при видачи Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії СМ №0265626, розміром 3,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Буринської міської ради, який зареєстрований 31.03.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 550 було допущено описку в написанні ім"я та по батькові спадкодавця, а саме, замість правильного - [PERSON] "Парасковії Кіндратівні" зазначено - [PERSON] "Парасці Кондратівні". Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Зібраними по справі доказами встановлено, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] був її син, чоловік позивачки, [PERSON], який прийняв спадщину, шляхом подачі заяви до Буринської державної нотаріальної контори від 14.08.1997 р. в установлений законом срок, але не оформив своїх спадкових прав і помер 05 липня 1998 року, але до смерті проживав та був заре\-єстрований в м. Буринь, вул. Павлова, 6.1, що підтверджується, копією заяви до Буринської державної нотаріальної контори від 14.08.1997 р (а.с. 10, 13). Після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до Буринської державної нотаріальної контори 22.01.1999 р. у встановлений законом срок, як спадкоємець першої черги, що підтверджується копією заяви до Буринської державної нотаріальної контори 22.01.1999 р. (а.с. 17). Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті 05.07.1998 року її чоловіка -[PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується відповддю приватного нотаріусу Буринського районного нотаріального округу\~\~\~\~№ 971\\01-09 від 22.08.17 року з якого вбачається, що після померлої 14.01.1997 року [PERSON] була заведена спадкова справа №176\\1997 на підставі заяви поданої її сином [PERSON], який помер 05.07.1998р., після смерті якого Буринською районною державною нотаріальною конторою Сумської області була також заведена спадкова справа №21\\1999 за заявою [PERSON], поданою 22.01.1999 року. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття до нотаріуса не зверталися.( а.с. 45). Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про власність» власник може вимагати усунення будь- яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Так, з листа\~\~приватного нотаріусу Буринського районного нотаріального округу\~\~№ 869/01-16 від 27.07.2017 року вбачається, що видати позивачці свідоцтво про право\~\~на спадщину на земельну частку (пай), що належала померлій [PERSON] не має можливості, оскільки сертифікат був виданий на ім"я [PERSON] після її смерті (а.с.21). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка, яка прийняла спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог і необхідності захисту прав шляхом визнання за нею права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved