Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

14 листопада 2019 року представник позивача [PERSON] адвокат Ратушна Р.П. звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі ПрАТ «Суха Балка»), Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ( ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»)про відшкодування моральної шкоди. 18 грудня 2019 року представник позивача [PERSON] - адвокат Ратушна Р.П. збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути на користь відповідача [PERSON] з ПАТ «Суха Балка» 45 000 гривень, з ПАТ «АМКР» в сумі 90 000 гривень, та по 1500 гривень з кожного підприємства в якості відшкодування судових витрат на правничу допомогу по 1500 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що [PERSON] працював з 16.11.1993 по 08.07.1996 роки підземним постачальником кріпильних матеріалів РУ ім. ХХ партз`їзду шахта ім. Фрунзе, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». З 14.01.1997 по 28.03.2008 роки формувальником ручного формування у цеху виробництва виливниць КМЗ «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Тобто протягом 13 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання. Відповідно до Рішення ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20 травня 2008 року йому було встановлено професійне захворювання: радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.полечелопаткового періартрозу (ПФ 2ст.), деф.артрозу ліктьових (ПФ 1-2 ст.) і колінних (ПФ 2 ст.) суглобів та трофічними порушеннями на кистях. Відповідно до висновку МСЕК від 03.09.2008 [PERSON] первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 45% та 3 група інвалідності. Протягом восьми років позивач проходив переосвідування, останній раз 27.09.2018 року йому повторно було встановлено 45 % втрати професійної працездатності на 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, безстроково. Внаслідок цих обставин, Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження. Медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Вважає, що з вини підприємств, які не створили безпечних умов праці, [PERSON] втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, постійно зазнає фізичного болю і страждань. Будь-які фізичні навантаження викликають постійні болі та обмеження рухів у попереко-крижовому відділі хребта, яка посилюється при фізичному навантаженні, терпкість пальців ноги, біль у шийному відділі хребта, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, біль і оніміння рук, судоми у м`язах кінцівок, мерзлякуватість рук та ніг, задишку, кашель, біль у грудях, запамороченість, загальна слабкість. Такий стан не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Вказані обставини примушують докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено звичний уклад життя, вимушений часто звертатися до лікувальних установ, приймати ліки, викликають відчуття неповноцінності. У зв`язку з професійним захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки. Позивач позбавлений можливості реалізовувати свої побутові звички та бажання. Вважає, що за таких обставин з боку роботодавців йому має бути відшкодована моральна шкода завдана ушкодженням здоров`я. Представник позивача адвокат Ратушна Р.П. звернулась з заявою про розгляд справи без її часті та участі позивача, збільшений розмір позовних вимог підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Суха Балка» Гарькавий А.Г. проти позову заперечував у повному обсязі та вказав, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди. Підприємством було надано засоби захисту від шкідливих чинників, крім того, при прийомі на роботу позивач була проінформований про шкідливі умови праці, а по факту нещасного випадку. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в зв`язку з тим, що відсутній факт встановлення наявності доказу вини відповідача та позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків. Повні обґрунтування своїх заперечень викладено у відзиві на позов. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіталл Кривий Ріг» Стаднік Я.В. проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, тому що позивачем не надано жодного доказу заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] працював на підприємствах міста: -з 16.11.1993 по 08.07.1996 роки підземним постачальником кріпильних матеріалів РУ ім. ХХ партз`їзду шахта ім.Фрунзе, правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка». -З 14.01.1997 по 28.03.2008 роки формувальником ручного формування у цеху виробництва виливниць КМЗ «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Згідно рішення лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20.05.2008р. [PERSON] встановлене професійне захворювання: -радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні полісегментарної дископатії з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв.полечелопаткового періартрозу (ПФ 2ст.), деф.артрозу ліктьових (ПФ 1-2 ст.) і колінних (ПФ 2 ст.) суглобів та трофічними порушеннями на кистях. За виявленими професійними захворюваннями ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» складено Акт №22 розслідування хронічного професійного захворювання від 08 червня 2008 року. Відповідно до п.17 акту причина професійного захворювання -важка робота з вимушеними нахилами тулуба Рівень фізичного перевантаження: -маса піднімання та переміщення вантажів вручну 33кг - 60кг при нормі до 30 кг, нахили тулуба 174 рази за зміну при нормі 51-100 разів. Важкість роботи відносяться до ІІІ кл.2 ст. шкідливості. Пунктом 16 Акту підставою для встановлення професійного характеру захворювань, послугував профмаршрут роботи позивача на підприємствах відповідачів, протягом 13 років 10 місяців [PERSON] виконував важку роботу з вимушеними нахилами тулуба. Відповідно до п.19 акту визначено осіб, що порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи -керівництво ПрАТ «Суха Балка» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Порушено ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України « Про охорону праці» Довідкою МСЕК серія ДНА-02 №028045 від 03.09.2008 року позивачу первинно було встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 26 серпня 2008 року по 01 вересня 2009 року. Довідкою МСЕК серія ДНА-02 №033725 від 08.10.2009 року Позивачу повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01.09.2009 року по 01 вересня 2020 року. Довідкою МСЕК серія 10 AAA № 007413 від 15.10.2010 року позивачу повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01,09,2010 року по 01 вересня 2012 року. Довідкою МСЕК серія 10 AAA № 084046 від24.09.2012року позивачу повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01.09,2012 року по 01 вересня 2014 року. Довідкою МСЕК серія 12 AAA № 000669 від 06.10.2014 року позивачу повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності, та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01.09.2014 року ПО 01 вересня 2016 року. Довідкою МСЕК серія 12 AAA № 043245 від 18.10.2016 року позивачу повторно встановлено 35% втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01.09.2016 року по 01 вересня 2018 року. Довідкою МСЕК серія 12 AAA № 054010 від 27.09.2018 року позивачу повторно встановлено 45%) втрати професійної працездатності та 3 групу інвалідності по професійному захворюванню радикулопатія, з 01.09.2018 року та безстроково. Відповідно до висновку МСЕК Позивач потребує забезпечення лікувальними засобами, ВМП, санаторно-курортного лікування. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до преамбули Закону України "Про охорону праці»N 2694-XII від 14 жовтня 1992 року, на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. З матеріалів справи, а саме медичних документів, встановлено, що позивач внаслідок професійного захворювання відчуває загальну слабкість, втому, постійні болі, підвищена мерзлякуватість дистальних відділів кінцівок, біль та обмеження рухів шийному і поперековому відділах хребта з розповсюдженням на обидні ноги, утруднення ходи, запаморочення, задишку при фізичному навантаженні, постійний кашель. Перебуваючи на лікуванні, він не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання та біль, порушення душевної рівноваги, що виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Покращення в стані здоров`я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача не покращується, що підтверджується висновком МСЕК від 25.08.2011р., яким встановлено позивачу 45% втрати працездатності та 3 група інвалідності безстроково. Постійний характер фізичних страждань у позивача, знаходить також своє підтвердження в медичних документах, з яких вбачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла і на момент виникнення правовідносин і на момент звернення до суду та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»N2272-III від 22 лютого 2001 року, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідачів, які порушували норми безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров`я. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємствами- відповідачами внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату на виробництві, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з отриманням ушкодження здоров`ю на підприємстві відповідачів, позивачу спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 2371 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача ПАТ «Суха Балка», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов`язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Суд відхиляє заперечення представників відповідачів в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Надання підприємствами засобів захисту від шкідливих чинників, які не усунули вплив негативних факторів, інформованості позивача при прийомі на роботу про умови праці не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження завдання такої шкоди. Доводи представника відповідача, щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати здоров`я. Посилання представників відповідачів, що працюючи на їх підприємствах, позивач [PERSON] не підпадав під вплив шкідливих виробничих факторів, є необґрунтованими, а тому кожне підприємство повинно нести відповідальність перед позивачем по факту встановлення йому втрати професійної працездатності, пропорційно періоду часу перебування позивача в трудових відносинах з цими підприємствами. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійного характеру страждань позивача, який обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, беручі за основу компенсацію у вигляді одноразового відшкодування в сумі 94590,00 гривень, що складається з сорок прожиткових мінімумів на одну особу в розрахунку на місяць у 2020 році (час розгляду справи), який становить, станом на 01.01.2020 року - 2102 гривни, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-IX, з урахування стажу роботи позивача на кожному з підприємств в умовах впливу шкідливих виробничих факторів - на ПрАТ «Суха Балка» -2 роки 8 місяців, увигляді одноразового відшкодування в сумі 20271 гривень, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 11 років 2 місяців - 74319гривень, що буде, на думку суду, відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вирішуючи питання, щодо розгляду заявленої вимоги щодо стягнення з відповідача ПАТ «ЦГЗК» на користь [PERSON] витрат по справі за надання правової допомоги в суді у розмірі 3 000 гривень, суд керується положеннями чинного ЦПК України. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги від 08.11.2019, який було укладено між [PERSON] та адвокатом Ратушної Р.П. зі змісту якого убачається вартість фактично отриманих та сплачених послуг по складанню позовної заяви вартістю 3 000 грн. Також надано розрахункова квитанція серія ББАТ від 08.11.2019 про сплату послуг на правничу допомогу згідно вище зазначеного договору та акт приймання - передачі за договором, підписаний сторонами правовідносин. Суд вважає, що вимога в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. належним чином доведена позивачем матеріалами справи, і тому підлягає задоволенню. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору. Пунктом 6 статті 141 Цивільно- процесуального Кодексу України передбачено, що у разі якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На думку суду, судовий збір повинен бути стягнутий з відповідачів в процентному співвідношенні до стягнутих сум моральної шкоди, тобто з ПрАТ «Суха Балка» - 202,71 гривень, з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 743,19 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial