Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.10.2017р звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2017р його шлюб з [PERSON], відповідачка-1 у справі, було розірвано і з того часу остання систематично поширює про нього інформацію, яка посягає на його честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, [INFO] [PERSON] розмістила на веб-сайті з доменним іменем youtube.com відео з назвою [INFO], веб-сторінка [INFO]. Дана сторінка з відео зафіксована Центром компетенції УЦПНА. Зазначає, що YouTube - це відеохостінгова компанія, що надає користувачам послуги зберігання, доставки та показу відео. Користувачі можуть завантажувати, переглядати, оцінювати, коментувати, відправляти повідомлення і ділитися тими чи іншими відеозаписами. У вказаному відео відповідачка-1 зняла свій виступ про їх колишнє сумісне сімейне життя та особисто про його трудову діяльність. Крім виступу пропонується запис розмов між ними вдома, телефонна розмова, демонструється фото. Зміст відео, що триває 21 хвилину 10 секунд, містить інформацію про те, що в січні цього року він ([PERSON].) вигнав двох маленьких дітей на вулицю, коли мороз був 15? градусів, що він колись викликав для неї (дружини) психіатричну бригаду, зламав їй палець, побив її матір, постійно їй погрожував. Відповідачка-1 відверто каже, що займалася збором інформації про нього, про його трудову діяльність та медичну практику, а саме, стверджує, що він продає діалізні місця, ставить пацієнтам катетери, які були у використанні 10 разів, від цього у пацієнтів виникає сепсис, від чого влітку цього року померло 3 людини. Також, в своєму виступі відповідачка-1 зачіпає честь та гідність його батька [PERSON], начебто він у січні 2017 року погрожував їй вбивством, буквально: «станешь подснежником в сосновом бору» та до цієї інформації надається власне судження відповідачки про те, що його потрібно посадити «в клетку», що від нього потрібно спасати їх дітей, протягом вказаного відео відповідачка-1 робить висновок, що він «муж негодяй, отец негодяй и врач негодяй». Підсумовуючи зібрану нею інформацію, [PERSON] просить всіх дивитися її відео та розповсюджувати інформацію про нього в мережі Інтернет у спосіб, передбачений в YouTube. Зазначає, що станом на 06.10.2017р відео подивилося 1885 людей, з них 33 сподобалось, 11 не сподобалось, тобто повністю передивилось відео мінімум 44 людини; станом на 19.10.2017р відео подивилось 2005 людей, з них сподобалось 33, 11 не сподобалось. Крім того зазначив, що [INFO] відповідачка-1 розмістила на веб-сайті з доменним іменем youtube.com відео з назвою «[INFO]». Дана сторінка з відео зафіксована Центром компетенції УЦПНА і це продовження першого відео, інформація надається протягом 15 хвилин 40 секунд. В даному відео відповідачка-1 надає інформацію про те, що, по-перше, він ([PERSON].) потребує допомоги психіатра, по-друге, що він не навчався на лікаря, не навчався на хірурга, батько купив йому диплом лікаря та за 300 доларів США сертифікат хірурга; розміщується запис розмови між ними, розмови з його батьком по телефону. Дане відео станом на 16.09.2017р подивилась 191 людина, станом на 06.10.2017р - 302 перегляди, з них 11 глядачам сподобалось, 1 не сподобалось; станом на 19.10.2017р - 307 переглядів, з них 11 глядачам сподобалось, 3 не сподобалось. Вважає, що інформація спрямована на те, щоб принизити його як лікаря перед пацієнтами, колегами та знайомими. Вказує, що фактично у 2005 році він закінчив Луганський державний медичний університет та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «лікувальна справа», здобув кваліфікацію лікар, його батько в цей час працював у м.Києві. 24.09.2007р він ([PERSON].) атестувався за спеціальністю «медицина невідкладних станів». 29.09.2009р він атестувався та отримав звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «Хірургія» й саме в цьому році його батько [PERSON] працював в Узбекістані, Ташкент. Також, 19.06.2014р він ([PERSON].) атестувався на присвоєння кваліфікаційної категорії зі спеціальності «Хірургія друга категорія» (його батько в цей час мешкав в РФ). 08.05.2015р він отримав звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю «анестезіологія». 15.10.2015р отримав кваліфікацію «медицина невідкладних станів, вища категорія». 16.06.2016р йому присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності «Анестезіологія. Друга категорія». Звертає увагу, що розширення спеціалізації іноді відбувалося з ініціативи Краматорського відділу охорони здоров'я у зв'язку з виробничою необхідністю, тому його батько не причетний до його кар'єрного зросту взагалі. Також позивач у своєму позові зазначив, що відповідачка-1 на своїй персональній сторінці в Інстаграм розмістила неправдиву інформацію про нього (позивача [PERSON].), та за допомогою Інстаграм поширює відео [INFO] та «[INFO]», надаючі відповідне посилання, адресу в YouTube. Зазначає, що Instagram - це безкоштовний додаток для обміну фотографіями і відеозаписами з елементами соціальної мережі, що дозволяє знімати фотографії та відео, застосовувати до них фільтри, а також поширювати їх через свій сервіс і ряд інших соціальних мереж. У квітні 2012 року Instagram був куплений компанією Fасеbоок. В Інстаграм знаходиться 2 сторінки відповідачки-1: [INFO] та [INFO]/. [INFO] відповідачка-1 розмістила веб-сторінку у мережі Інтернет на сайті з доменним іменем [INFO] за адресою http://[INFO] і ця інформація дублює те, що є в Інстаграм. Серед різноманітних фотографій та коментарів, які надає відповідачка-1 до розміщених фотографій є такі, які стосуються безпосередньо його, а саме: відповідачка-1 [PERSON] стверджує, що він лікар-вбивця, що постійно погрожує їй фізичною розправою, інформує про своє відео, дає посилання на сторінки та впевнено всім говорить про те, що зібрала факти. Надає неправдиву інформацію про його трудову діяльність, повторює про багаторазове використання ним катетерів, що він замість ліків дає пацієнтам вітаміни, що багато пацієнтів померло від зараження крові з його вини, що він «[INFO]» (це про його меншого сина). На першій сторінці (запис від [INFO]) вказує, що розмістить для усіх свій виступ для суду. Вказує, що в сукупності вся ця інформація, яка розповсюджується в мережі Інтернет, складає враження про нього як лікаря-злочинця, злочинця-вбивцю та людину-злочинця взагалі батька, здатного вбити 3-річного сина, що означає, що він неодноразово скоїв злочин проти життя та здоров'я пацієнтів та членів своєї колишньої родини, власних дітей, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.125, 126, 129, 138, 140 КК України та адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.184, 173-2 КУпАП, що він своєю трудовою діяльністю ганьбить звання лікаря, чим його публічно принижено серед людей, чия думку для нього важлива. 14 грудня 2017 року позивач надав суду уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що мати відповідачки-1 - [PERSON], відповідач-2 у справі, [INFO] розмістила на сторінці веб-сторінки у мережі Інтернет в межах соціальної мережі «Одноклассники» вищезазначене відео з назвою [INFO] та попросила відвідувачів своєї сторінки та друзів зробити «репост», тобто поширити інформацію серед невизначеного кола користувачів соціальної мережі «Однокласники». Відео подивилося 2984 людини, що зафіксовано належним чином. Факт розміщення відео та наміри поширювати інформацію, яка міститься у відео, зафіксовані Центром компетенції УЦПНА. Звертає увагу на те, що у монолозі відповідачки-1 ([PERSON].) є момент, коли вона вказує джерело інформації, яка стосується його професійної діяльності, а саме, що її мати, тобто відповідачка-2 [PERSON], працює у його ([PERSON].) відділенні, саме тому вона знає, що у відділенні відбувається, в тому числі про продаж ним діалізних місць. Вважає, що таким чином, відповідачка-2 не тільки поширювала недостовірну інформацію, а й сприяла відповідачці-1 ([PERSON].) у формуванні предмету та обсягу інформації щодо нього. Крім того, вказує, що про його трудову діяльність та позитивну ділову репутацію відповідачка-2 знала, проте надає інформацію, згідно якої він поганий лікар із сумнівною репутацією. [INFO] відповідачка-2 [PERSON] розмістила на стрічці веб-сторінки у мережі Інтернет в межах соціальної мережі «Одноклассники» вищезазначене відео з назвою «[INFO]», яке було викладене [INFO] [PERSON], та повідомила відвідувачів своєї сторінки та друзів про те, що продовжують надходити погрози від нього ([PERSON].) до її доньки (відповідачки-1 [PERSON].), тому її донька зняла другий фільм, та просить підтримати їх. Відео подивилося 243 людини. Отже відповідачка-2 поширила не тільки інформацію вказаного вище змісту від імені відповідачки-1 [PERSON], яка міститься у відео, а й від себе, стверджуючи, що він чимось погрожує її дочці. Позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів принижена його честь та гідність, ділова репутація, так як він працював завжди добросовісно і користується повагою людей. Відповідачки принизили його перед іншими людьми та поширили недостовірні відомості стосовно нього, а саме про те, що він вчинив кримінальні та адміністративні правопорушення. Поширення відповідачками інформації щодо нього до отримання результатів перевірки цієї інформації компетентним органом у спосіб, визначений законом - шляхом оприлюднення відео виступу та друкованих коментарів в мережі Інтернет через соціальну мережу на персональних сторінках сайту «Одноклассники», Інстаграм, Facebook, на власному каналі в Ютьюб та доведення такої інформації до відома невизначеного кола осіб з власними коментарями про його протиправну діяльність, що у контексті мають обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення його у вчиненні злочинів та адміністративних правопорушень, не може вважатися оціночними судженнями на підставі Закону України «Про інформацію». Таку інформацію можливо перевірити на предмет її відповідності дійсності - здійснити перевірку істинності фактів і спростувати. Зазначає, що органами, до компетенції яких чинним законодавством України віднесена перевірка з будь-яких джерел обставин, що містять відомості про наявність ознак кримінальних або адміністративних правопорушень, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України та Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено, а отже, інформація, що надається відповідачками, є недостовірною. Він тривалий час набував свою репутацію, починаючи лікарем відділення невідкладної медичної допомоги, лікарем-хірургом, лікарем-анестезіологом, нарешті, в теперішній час він керує відділенням гемодіалізу КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м.Краматорська». У засобах масової інформації неодноразово друкувалися інтерв'ю з ним, є позитивні висновки про роботу відділення, яким він керує. Проте, інформація, поширена відповідачками в мережі Інтернет, спрямована на формування негативної соціальної оцінки його як людини та батька, негативного ставлення суспільства до позивача, знецінення його діянь в медицині до злочинної діяльності. Позивач вказує, що після розміщення відео в YouTube йому довелося пережити неприємні розмови з батьками, друзями, пацієнтами та колегами. Довелося виправдовуватися, доводити свою невинуватість, за його спиною серед колег постійно проходять неприємні розмови, він відчуває засуджуючі погляди, зміни у поведінці людей, зміни в характері взаємовідносин на роботі. Все це постійно бентежить його морально-психологічний стан, це неприємно та духовно важко, а іноді нестерпно. Крім того, враховуючи, що він є керівником, падіння його репутації в колективі стає більш болісним та відчутним. Вважає, що неправомірними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, в зв'язку з тим, що він був ображений та принижений серед друзів, знайомих, колег, пацієнтів, колишніх та потенціальних, взагалі сторонніх людей. Переживання власні доповнились хвилюваннями за батьків, котрих відповідачка-1 неодноразово висміювала та принижувала, які не заслуговують того, які користуються повагою серед людей та які дуже болісно сприйняли інформацію, викладену в мережі Інтернет відповідачкою-1, оскільки його батьки тривалий час матеріально забезпечували відповідачку-1, добре до неї ставились, як до дочки, всебічно їй допомагали, любили та приділяли багато часу вихованню онуків, а замість подяки отримали негативні та несправедливі судження про себе та свого сина, відбулося повне знецінення їх старань. В своєму позові позивач просить: 1) визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію розміщену та поширену [PERSON] в мережі Інтернет на її персональних сторінках у соціальній мережі Facebooк, Іnstagram ([INFO]/ та [INFO]/), на сайті з доменним іменем [INFO] (http://[INFO]), на сайті YouTube в форматі відео [INFO] (веб-сторінка [INFO]) та «[INFO] ([INFO]), а саме про його злочинну діяльність в сфері лікарської діяльності, в якій він продає діалізні місця, ставить катетери, які були у використанні, бере у хворих гроші на ліки, але замість ліків дає вітаміни, що з його вини померло влітку 2017 року 3 пацієнта, що з його вини вмирають люди від зараження крові; про злочинну поведінку в сфері сімейного життя, а саме, що він часто та жорстоко бив свою дружину, знущався з неї та дітей, чуть не вбив молодшу дитину, після розірвання шлюбу, постійно погрожує колишній дружині, бажає її крові; 2) Визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію розміщену та поширену [PERSON] в мережі інтернет на її персональній сторінці [INFO] на сайті з доменним іменем оk.ru, а саме, про його злочинну діяльність в сфері лікарської діяльності, в якій він продає діалізні місця, ставить катетери, які були у використанні, бере у хворих гроші на ліки, але замість ліків дає вітаміни, що з його вини померло влітку 2017 року 3 пацієнта, що з його вини вмирають люди від зараження крові; про злочинну поведінку в сфері сімейного життя, а саме, що він часто та жорстоко бив свою дружину, знущався з неї та дітей, чуть не вбив молодшу дитину, після розірвання шлюбу, постійно погрожує колишній дружині, бажає її крові; 3) Зобов'язати відповідачів протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати зазначену інформацію у спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом розміщення на своїх персональних сторінках у соціальній мережі Facebooк, Іnstagram, з сайту з доменним іменем [INFO], ok.ru та Ютьюб, заяв від власного імені із спростуванням зазначеної інформації; 4) Зобов'язати [PERSON] видалити інформацію, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію зі своїх персональних сторінок у соціальних мережах Facebooк, Іnstagram, з сайту з доменним іменем [INFO] за адресою http://[INFO]; 5) 3обов'язати [PERSON] видалити з веб-сайту з доменним іменем youtube.com відео з назвою [INFO], веб-сторінка [INFO] 6) Зобов'язати [PERSON] видалити з веб-сайту з доменним іменем youtube.com відео з назвою «[INFO] веб-сторінка [INFO]; 7) Зобов'язати [PERSON] видалити з сайту з доменним іменем ok.ru відео з назвою [INFO], «[INFO] 8) Стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 60000грн і судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1920грн порівну; 9) Стягнути з відповідачки-1 [PERSON] його витрати на експертний висновок Центру компетенції УЦПНА в розмірі 4560грн.; 10) Стягнути з відповідачки-2 [PERSON] його витрати на експертний висновок Центру компетенції УЦПНА в розмірі 2600грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача - адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідачка-1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в їх задоволенні через необґрунтованість, вказавши, що підставою для позову є твердження позивача про те, що вона нібито розмістила відомості, які його порочать, у вигляді відеозапису на сайті YouTube, на каналі «[INFO]». Зазначила, що на вказаному сайті дійсно є її канал, на якому вона розміщує матеріали з художньої тематики і образотворчого мистецтва, але ніяких матеріалів про своє сімейне життя вона в загальнодоступних джерелах не розміщувала. Автором двох відео з назвами [INFO] та «[INFO] дійсно є вона, але ці відео вона ніколи не викладала в мережі Інтернет. Інформація про лікарську діяльність позивача, яка міститься на відео, їй стала відома зі слів пацієнтів позивача, працівників лікарні де позивач працює. Стосовно сімейного життя з позивачем зазначила, що позивач, в період їх спільного проживання, постійно бив її та дітей, погрожував їм. В 2017 році він зламав їй палець та побив її матір, у зв'язку з чим вона звернулася до правоохоронних органів. На її заяву була надана відповідь про відсутність в діях позивача складу злочину. Як особистість позивач представляє собою негативний приклад чоловіка та батька в сім'ї. Також зазначила, що додані до позову копії якихось фотознімків і текстів не є офіційними документами і не засвідчені в установленому законом нотаріальному порядку. Інформація, на яку посилається [PERSON] в своєму позові, є завідомо неправдивої і спрямована на те, щоб зганьбити її ([PERSON].) честь і ділову репутацію, так як в даний час в провадженні Краматорського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до неї про визначення місця проживання та про негайне відібрання дітей. Ця неправдива інформація, на її думку, підготовлена та надана суду позивачем та його представником. Крім того вважає, що позов про захист честі, гідності та ділової репутації є протизаконним способом тиску на неї шляхом залякування та вимагання грошей при розгляді справи у спорі про їх дітей. Причиною появи подібного позову є прагнення позивача уникнути сплати аліментів на утримання їх дітей. Відповідачка-2 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] також не визнала та просила відмовити в їх задоволенні через необґрунтованість, вказавши, що позивач є її зятем. Як особистість позивач представляє собою негативний приклад чоловіка та батька в сім'ї. Він постійно погрожував їй та її дочці, та навіть бив дочку. Зазначила, що в період з 2016 року по січень 2018 року вона працювала разом з позивачем в Міській лікарні №1 м.Краматорська, у відділенні гемодіалізу. Подробицями своєї трудової діяльності вона з дочкою ніколи не ділилася. Також зазначила, що у неї дійсно була сторінка на сайті «Одноклассники», але влітку 2017 року вона її видалила. Ніякого відео про позивача вона в мережі Інтернет не викладала. Ці відео їй показала донька - [PERSON] Вважає, що викладена в позові неправдива інформація, підготовлена та надана суду позивачем та його представником. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON], в судовому засіданні також просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] через його необґрунтованість та безпідставність. Суд, вислухавши учасників справи та їх представників, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, переглянувши електронні докази, вважає позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст.3,28 Конституції України). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України). Відповідно до ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно з ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. У відповідності до п. 18 цієї Постанови, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Пунктом 19 даної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка -1 [PERSON] з 25 серпня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] відповідачка -1 [PERSON] розмістила на веб-сайті з доменним іменем youtube.com відео з назвою [INFO], веб-сторінка [INFO], яке було переглянуте судом в судовому засіданні. У вказаному відео відповідачка [PERSON] зняла свій виступ про колишнє сумісне сімейне життя з позивачем [PERSON] та про його трудову діяльність. Крім виступу пропонується запис розмов між ними вдома, телефонна розмова, демонструється фото. Зміст відео, що триває 21 хвилину 10 секунд, містить інформацію про те, що в січні цього року позивач [PERSON] вигнав двох маленьких дітей на вулицю, коли мороз був 15? градусів, що він колись викликав для [PERSON] психіатричну бригаду, зламав їй палець, побив її матір, постійно їй погрожував. Відповідачка [PERSON] на відео каже, що займалася збором інформації про позивача, про його трудову діяльність та медичну практику, а саме, стверджує, що позивач продає діалізні місця, ставить пацієнтам катетери, які були у використанні 10 разів, від цього у пацієнтів виникає сепсис, від чого влітку цього року померло 3 людини. Протягом вказаного відео відповідачка [PERSON] робить висновок, що позивач «муж негодяй, отец негодяй и врач негодяй». Наприкінці вона просить всіх дивитися її відео та розповсюджувати інформацію про позивача в мережі Інтернет у спосіб, передбачений в YouTube. Станом на 16.09.2017 року це відео має 1735 переглядів. [INFO] відповідачка -1 [PERSON] розмістила на веб-сайті з доменним іменем youtube.com відео тривалістю 15 хвилин 40 секунд з назвою «[INFO]», яке є продовження першого відео, та яке також було переглянуте судом в судовому засіданні. В даному відео відповідачка [PERSON] надає інформацію про те, що позивач [PERSON] потребує допомоги психіатра, що він не навчався на лікаря, не навчався на хірурга, батько купив йому диплом лікаря та за 300 доларів США сертифікат хірурга. Крім того, розміщується запис розмови між ними, розмови з батьком позивача по телефону. Станом на 16.09.2017 року це відео має 191 переглядів. Вказані факти підтверджуються експертним висновком центру компетенції УЦПНА за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від [INFO] за №98/2017-ЕВ-ЦК, відповідно до якого 16.09.2017р центром було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет за адресами: 1) [INFO] далі - досліджувана веб-сторінка № 1); 2) [INFO]; далі - досліджувана веб-сторінка № 2). За результатами проведеної перевірки веб-сайту: https://www.youtube.com/, який включає досліджувані веб-сторінки №1, 2, встановлено, що він є доступним для публічного використання у мережі Інтернет. За результатами проведеного дослідження змісту досліджуваної веб-сторінки №1 із заголовком [INFO]" знаходиться відео-програвач, в якому відображено статичне зображення кадру телевізійної програми і кнопка "Play". Після натискання на таке зображення або кнопку відображається відеоряд із звуковим супроводом з назвою "[INFO] Згідно з інформацією, розміщеною на досліджуваній веб-сторінці №1, дане відео опубліковано [INFO]. За результатами проведеного дослідження змісту досліджуваної веб-сторінки №2 із заголовком "[INFO] - YouTube" знаходиться відео-програвач, в якому відображено статичне зображення кадру телевізійної програми і кнопка "Play". Після натискання на таке зображення або кнопку відображається відеоряд із звуковим супроводом з назвою "[INFO]". Згідно з інформацією, розміщеною на досліджуваній веб-сторінці № 2, дане відео опубліковано [INFO]. Крім того, судом встановлено, що відповідачка -1 [PERSON] на своїй персональній сторінці в Інстаграм розмістила інформацію про позивача [PERSON] та за допомогою Інстаграм поширює відео [INFO] та «[INFO]», надаючі відповідне посилання, адресу в YouTube. В Інстаграм знаходиться 2 сторінки відповідачки [PERSON] [INFO] та [INFO]/. [INFO] відповідачка [PERSON] розмістила веб-сторінку у мережі Інтернет на сайті з доменним іменем [INFO] за адресою http://[INFO], яка є доступною для публічного використання в мережі Інтернет. Серед різноманітних фотографій та коментарів, які надає відповідачка [PERSON] до розміщених фотографій є такі, які стосуються безпосередньо позивача, а саме, що він лікар-вбивця, що постійно погрожує їй фізичною розправою, інформує про своє відео, дає посилання на сторінки де це відео розміщено, надає інформацію про його трудову діяльність, повторює про багаторазове використання ним катетерів, що він замість ліків дає пацієнтам вітаміни, що багато пацієнтів померло від зараження крові з його вини, що він «[INFO]», їх молодшого сина. Зміст вказаних публікацій зафіксовано у експертному висновку центру компетенції УЦПНА за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 21.09.2017р за №99/2017-ЕВ-ЦК. Судом в ході судового розгляду справи також було встановлено, що відповідачка -2 [PERSON] [INFO] розмістила на стрічці власної веб-сторінки у мережі Інтернет в межах соціальної мережі «Одноклассники» вищезазначене відео з назвою [INFO] та попросила відвідувачів своєї сторінки та друзів зробити «репост». Станом на 30.11.2017 року це відео має 2984 переглядів. [INFO] відповідачка-2 [PERSON] розмістила на стрічці власної веб-сторінки у мережі Інтернет в межах соціальної мережі «Одноклассники» вищезазначене відео з назвою «[INFO]», яке було викладене [INFO] [PERSON], та повідомила відвідувачів своєї сторінки та друзів про те, що продовжують надходити погрози від [PERSON] до її доньки [PERSON] Станом на 30.11.2017 року це відео має 243 переглядів. Факт розміщення відповідачкою -2 [PERSON] вказаних відео підтверджується експертним висновком центру компетенції УЦПНА за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 04.12.2017р за №141/2017-ЕВ-ЦК, згідно якого 30.11.2017р було проведено фіксацію і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет за адресою: [INFO]. За результатами проведеного дослідження змісту досліджуваної веб-сторінки, встановлено, що в її структурі, зокрема, є: 1) повідомлення від імені "[PERSON] ([PERSON])", опубліковане [INFO] року, яке містить наступний текст: "[INFO]" та відео-програвач, що дозволяє переглядати відеоряд ("[INFO]") із звуковим супроводом безпосередньо на досліджуваній веб-сторінці, відеозапис якого здійснено оператором Центру компетенції УЦПНА; 2) повідомлення від імені "[PERSON] ([PERSON])", опубліковане [INFO] року, яке містить наступний текст: "[INFO] та відео-програвач, що дозволяє переглядати відеоряд ("[INFO] із звуковим супроводом безпосередньо на досліджуваній веб-сторінці, відеозапис якого здійснено оператором Центру компетенції УЦПНА. Повноваження Центру компетенції УЦПНА на виконання функцій з проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, а також видачі довідок з відомостями про реєстранта доменного імені або інформацію про його встановлення підтверджуються Свідоцтвом про акредитацію, виданим 22 листопада 2017 року ОП «Український мережевий інформаційний центр», який відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2003 року №447-р «Про адміністрування домену «UA»та ст.56 Закону України «Про телекомунікації» уповноважено здійснювати адміністрування адресного простору українського сегменту мережі Інтернет. Крім того, за клопотанням представника позивача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з позивачем [PERSON] вона познайомилася рік тому, коли у її батька відмовили нирки. [PERSON] провів реанімацію батька, після чого батько 2 рази на тиждень проходить гемодіаліз в центрі. При цьому, грошей за операцію та діаліз з них ніхто не вимагав. [PERSON] характеризує як суворого, вимогливого та уважного лікаря, лікаря-професіонала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є інвалідом 1 групи у зв'язку з хронічною нирковою недостатністю. В 2013 році він потрапив до [PERSON] на гемодіаліз в дуже тяжкому стані. За час перебування у відділенні йому тричі ставили катетер, і кожного разу катетер розпаковували при ньому. В 2017 році від пацієнтів він дізнався, що в Інтернеті з'явилося відео про [PERSON] Він переглянув це відео на сайті YouTube, але все, про що йдеться мова у цьому відео, не відповідає дійсності. За більше ніж п'ять років, при ньому у відділенні гемодіалізу ніхто з пацієнтів не помер, про продаж пацієнтам діалізних місць, він нічого не чув. [PERSON] дуже переживав через ці відео. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - його однокласник. Восени 2017 року на сайті YouTube він побачив відео про [PERSON] під назвою [INFO], в якому його дружина - [PERSON], розповідала про [PERSON], про те, який він сім'янин, який він лікар. Зазначив, що інформація викладена у відео не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] завжди прагнув працювати лікарем, був захоплений своєю роботою. Наступного дня, після перегляду відео, він спілкувався з [PERSON], і той був дуже засмучений через появу цього відео. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює медичною сестрою у відділенні гемодіалізу, керівником якого є [PERSON] На початку осені 2017 року вона бачила обидва відео під назвами [INFO] та «[INFO] в яких [PERSON] особисто просила розповсюджувати ці відео. Зазначила, що події, про які йдеться мова у відео, насправді не мали місце. Всі необхідні препарати пацієнти відділення отримували у повному обсязі. Факти загибелі пацієнтів у відділенні їй не відомі. Зі слів пацієнтів, діалізна допомога у відділенні надається професійно. Медперсонал відділення гемодіалізу відноситься до [PERSON] з повагою, як до професіонала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 2014 року працює техніком у відділенні гемодіалізу, керівником якого є [PERSON] У неї є власна сторінка в соціальній мережі «Одноклассники», де в друзях є [PERSON] В серпні 2017 року, на стрічці своєї сторінки вона побачила відео про [PERSON] під назвою [INFO]. Зазначила, що відомості викладені у відео, не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] - професіонал своє справи, гарний керівник. За час роботи у відділенні вона жодного разу не чула про смерть пацієнтів та про продаж діалізних місць. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює завідувачем відділення обласного центру екстреної медичної допомоги та медичних катастроф. [PERSON] та його колишню дружину [PERSON] він знає дуже гарно, підтримує з ними дружні стосунки. З [PERSON] він познайомився у 2002 році, коли той прийшов працювати санітаром на швидку допомогу. Після закінчення медичного інституту в м.Луганську [PERSON] близько року працював хірургом, після чого перейшов на гемодіаліз. Зазначив, що в 2017 році в Інтернеті він переглянув відео під назвою [INFO], в якому [PERSON] розповідала про [PERSON] як про чоловіка та батька, як лікаря, який не орієнтується в медицині. Вказав, що факти, викладені у відео, насправді не мали місце, оскільки [PERSON] з 2002 року навчався в інституті, постійно цікавився медициною, є співавтором наукових робіт. [PERSON] має велике відчуття відповідальності перед своїми пацієнтами та співробітниками. Таке ж відповідальне відношення у нього і до своєї сім'ї, яку він дуже любить. З наданих суду із КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м.Краматорська»: інформаційної довідки від 10.10.2017р за №172-26/01; Відгуку на професійну діяльність завідуючого обласним відділенням гемодіалізу від 17.10.2017р; копії диплому спеціаліста серії [NUMBER] від 24.06.2005р; копій сертифікатів від 01.03.2016р, від 10.10.2012р та копії сертифікату [NUMBER] від 08.05.2015р; копії подяки, копії трудової книжки убачається, що [PERSON] закінчив у 2005р Луганський державний медичний університет (ЛДМУ) МОЗ України за спеціальністю лікувальна справа, лікар-лікувальник. З 2005р по 2007р проходив інтернатуру на базі «Київської міської станції швидкої медичної допомоги та медицини катастроф». З 2007р по 2011р працював лікарем спеціалізованих реанімаційних бригад швидкої медичної допомоги підстанцій м.Києва та м.Донецька КЛПУ «МЦЕМД та МК». З 2011р по 2012р працював лікарем-хірургом Краснолиманської ЦРЛ, та зовнішнім сумісником - лікарем виїзної бригади медичної допомоги КМУ «Краснолиманська станція швидкої медичної допомоги». З 2012р по червень 2017 року працював завідувачем відділенням амбулаторного гемодіалізу, а за внутрішнім сумісництвом, лікарем - хірургом з надання невідкладної допомоги хірургічного відділення №2 КМУ «Міська лікарня №1» м.Краматорська. З липня 2017р по теперішній час є виконуючим обов'язки завідувача обласного відділення гемодіалізу КЛПУ «Краматорський міський онкологічний диспансер» та за внутрішнім сумісництвом обіймає 0,5 посади лікаря - хірурга, та є консультантом відділень третього рівня акредитації КЛПУ «Краматорський міський онкологічний диспансер». З 2012р по теперішній час за зовнішнім сумісництвом є лікарем виїзної бригади Станції медичної допомоги м.Костянтинівка, підстанції м.Дружківка КЛПУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». З 2016р по теперішній час за іншім сумісництвом обіймає посаду асистента кафедри анестезіології та інтенсивної терапії Донецького національного медичного університету (ДНМУ) МОЗ України. Проходив курси підвищення кваліфікації: у 2009р на базі кафедри хірургії ФПО ЛДМУ пройшов вторинну спеціалізацію, та наказом по ЛДМУ від 29.09.2014р отримав кваліфікацію лікаря-спеціаліста за фахом «Хірургія»; у 2011р на базі кафедри медицини невідкладних станів Національної медичної академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика пройшов передатестаційний цикл, та рішенням атестаційної комісії Головного управління охорони здоров'я та медичного забезпечення, виконавчого органу Київської міської державної адміністрації від 24.03.2011р йому було присвоєно другу атестаційну категорію лікаря зі спеціальністю «Медицина невідкладних станів»; у 2012р на базі кафедри анестезіології та інтенсивної терапії ДНМУ пройшов передатестаційний цикл, та рішенням атестаційної комісії департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації (ОДА) [PERSON] було присвоєно першу атестаційну категорію зі спеціальності «Медицина невідкладних станів»; у 2014р на базі кафедри хірургії та ендоскопії ДНМУ пройшов передатестаційний цикл, та линям атестаційної комісії департаменту охорони здоров'я Донецької ОДА від 19.06.2014р присвоєно другу атестаційну категорію лікаря зі спеціальності «Хірургія»; у 2014-2015р.р на кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії, трансфузіології та гематології Харківської медичної академії після дипломної освіти пройшов спеціалізацію з анестезіології, та наказом по ХМАПО від 08.05.2015р отримав кваліфікацію лікаря - спеціаліста за фахом «Анестезіологія». У 2015р на кафедрі анестезіології та інтенсивної терапії ДНМУ МОЗ України пройшов - передатестаційний цикл та рішенням атестаційної комісії департаменту охорони здоров'я Донецької ОДА від 15.10.2015р йому було присвоєно вищу кваліфікаційну категорію лікаря зі спеціальністю «Медицина невідкладних станів». У березні 2016р прослухав навчальний курс із застосування сучасних методів і пройшов практичне навчання на робочому місці з використанням апарату мембранного, лікувального та донорського плазмаферезу АМПлд «Гемофенікс» під керівництвом фахівців ТОВ «Солар - Україна». У 2016р на базі кафедри анестезіології та інтенсивної терапії ДНМУ МОЗ України пройшов передатестаційний цикл, та рішенням атестаційної комісії департаменту охорони здоров'я Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 16.06.2016р йому було присвоєно другу кваліфікаційну категорію лікаря зі спеціальності «Анестезіологія». Як завідувач міським відділенням амбулаторного гемодіалізу [PERSON] до липня 2017р, а з липня 2017р - завідувач обласним відділенням гемодіалізу надавав і надає у повному обсязі, згідно діючих протоколів про надання медичної допомоги, затверджених МОЗ України, високоспеціалізовану (третій рівень акредитації закладів охорони здоров'я) медичну допомогу хворим нефрологічного профілю, в тому числі й тим, що перебувають у тяжкому та вкрай тяжкому стані, а саме: набряк легень, набряк головного мозку, уремічна кома та ін., та потребують екстреного проведення інтенсивної терапії та еферентних методів лікування. У повному обсязі володіє навичками катетеризації магістральних судин, формування артеріо-венозних анастомозів, проведення інтенсивної терапії, виконує ефективні реанімаційні дії у випадках клінічної смерті хворих. У якості лікаря - хірурга виконує амбулаторні хірургічні втручання у відділенні гемодіалізу, та надає консультативну допомогу пацієнтам обласного відділення кардіо - та рентгенваскулярної хірургії. Досконало володіє сучасними методами мембранного плазмаферезу. У 2014 - 2017 роках у складі робочої групи департаменту охорони здоров'я Донецької власної військово-цивільної адміністрації приймав активну участь у створенні та підготовці до відкриття обласного відділення гемодіалізу на базі міської лікарні №2 м.Краматорська Донецької області. З 2016р [PERSON] обіймає посаду асистента кафедри анестезіології та інтенсивної терапії - ДМУ МОЗ України, є керівником заочної бази інтернатури, та проводить практичні заняття з лікарями-інтернами зі спеціальності «Анестезіологія та інтенсивна терапія». За час роботи за спеціальністю неодноразово отримував подяки від адміністрацій закладів охорони здоров'я області та у засобах масової інформації від пацієнтів. Як вбачається з характеристик, наданих з відділу охорони здоров'я Краматорської міської ради від 22.06.2017р, з КЛПУ «Краматорський міський онкологічний диспансер» від 10.10.2017р за №173-26/01 та з ЦРП Голосіївського району м.Києва ТМО «Либідське», вирізок з газет, подяки від хворого пацієнта, позивач [PERSON] характеризується як висококваліфікований фахівець в галузі медицини, має досвід та усі необхідні навички для здійснення успішної медичної практики, користується авторитетом серед колег по роботі та серед хворих. Згідно інформації, наданої Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області на адвокатський запит, позивач [PERSON] за період з 2010 по 2017 роки включно, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні доведено факт поширення відповідачами в мережі Інтернет оспорюваної інформації. Доводи відповідачів про те, що вказані відео в мережі Інтерент виклав сам позивач та його представник, в судового розгляду не знайшли свого підтвердження та об'єктивно спростовуються вищезазначеними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При цьому жодних доказів на підтвердження того, що поширена ними інформація є достовірною, відповідачами суду не надано, а їх пояснення з цього приводу є голослівними та нічим не підтверджені. Проте, суд вважає, що позивачем та його представником надані суду беззаперечні докази недостовірності поширеної відповідачами інформації про позивача. Суд також вважає, що поширена інформація про позивача не є суб'єктивною оцінкою дійсних фактів та подій, оскільки вона подана у формі висновку, виразно, з власними коментарями про протиправну діяльність позивача, що у контексті мають обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача у вчиненні злочинів та адміністративних правопорушень. Ця інформація висловлена не у формі припущення чи можливості, а в імперативній, стверджувальній формі без використання гіпербол, алегорій, сатири, іронії, натяків, підтекстів, двоякого змісту тощо, з прямим посиланням на конкретні дії. Поширена інформація не є оціночним судженням відповідачів, оскільки інформація містить конкретні фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності, зокрема, дані про смерть у відділенні гемодіалізу влітку 2017 року 3 пацієнтів, дані про відсутність у позивача медичної освіти. За таких обставин суд вважає, що спірна інформація, поширена відповідачами стосовно позивача, містить відомості про події і явища (вигнав двох маленьких дітей на вулицю; викликав для дружини психіатричну бригаду, зломав їй палець, побив її матір, постійно їй погрожував; злочинну діяльність позивача в сфері лікарської діяльності, а саме, що він продає діалізні місця, ставить пацієнтам катетери, які були у використанні 10 разів, від цього у пацієнтів виникає сепсис, від чого померло 3 людини; позивач не навчався на лікаря, на хірурга, батько купив йому диплом лікаря та за 300 доларів США сертифікат хірурга; злочинну поведінку в сфері сімейного життя, а саме, що він часто та жорстоко бив свою дружину, знущався з неї та дітей, чуть не вбив молодшу дитину, після розірвання шлюбу, постійно погрожує колишній дружині), яких не існувало взагалі, спростовується наданими позивачем доказами, а тому її слід визнати недостовірною. Крім того, суд вважає встановленим, що поширена відповідачами інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки позивач тривалий час набував свою репутацію, починаючи з лікаря відділення невідкладної медичної допомоги, продовжуючи свою діяльність у якості лікаря-хірурга та лікаря-анестезіолога, і нарешті, в теперішній час він керує відділенням гемодіалізу КЛПУ «Міський онкологічний диспансер м.Краматорьска». У засобах масової інформації друкувалися інтерв'ю з позивачем, є позитивні висновки про роботу відділення, яким він керує. Проте, інформація, поширена відповідачами в мережі Інтернет, спрямована на формування негативної соціальної оцінки позивача як людини та батька, негативного ставлення суспільства до позивача, знецінення діянь позивача в медицині до злочинної діяльності. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Статтею 32 Конституції України передбачено право особи спростовувати в судовому порядку недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Вказане право також закріплене у положеннях цивільного законодавства (ст.ст.15, 277 ЦК України). Так, відповідно до ч.ч.1, 4, 7 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] спростувати поширену ними в мережі Інтернет недостовірну інформацію про позивача у спосіб, яким вона була поширена, а саме - шляхом розміщення на своїх персональних сторінках у соціальній мережі Facebook, Instagram, з сайту з доменним іменем [INFO], ок.ru та YouTube, заяв від власного імені із спростуванням зазначеної інформації, задовольнивши тим самим вимоги позивача в цій частині. Позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідачів видалити зі своїх персональних сторінок у мережі Інтернет недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, суд вважає необхідним залишити без задоволення, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, ця інформація на час розгляду справи в суді вже видалена відповідачами. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно п.4 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 даної статті цього ж Кодексу встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, діями відповідачів завдано моральної шкоди позивачу, яка полягає у приниженні його честі, гідності, ділової репутації, моральних стражданнях та переживаннях, пов'язаних з розповсюдженням недостовірної інформації, порушенні душевної рівноваги, у зв'язку з тим, що він був ображений та принижений серед друзів, знайомих, колег та пацієнтів, порушенні нормальних життєвих зв'язків, для відновлення яких позивачу необхідно було додавати додаткових зусиль. Враховуючи конкретні обставини справи, глибини душевних страждань позивача, та виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне вимоги позивача в цій частині задовольнити частково, та стягнути з відповідачів на його користь на відшкодування моральної (немайнової) шкоди по 10000грн. з кожної. Саме такий розмір морального відшкодування, на думку суду, буде співмірним із заподіяною шкодою. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч.1, 2, 8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витра, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача понесені ним та документально підтверджені (щодо розміру витрат та обсягу виконаних адвокатом робіт) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 6900грн. з кожної. Суд вважає, що такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та ціною позову. Частиною 6 ст.139 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи експертні висновки центру компетенції УЦПНА за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет були виконані на замовленням сторони (представника позивача [PERSON].), й на підставі наданих суду рахунків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів понесені позивачем витрати на підготовку цих висновків, а саме: з [PERSON] - у розмірі 4560грн, з [PERSON] - у розмірі 2600грн. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1920грн (по 960грн з кожної відповідачки).

Outcome: partial