Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

25.03.2020 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив визнати недійсними договори оренди землі від 16.12.2019 року, укладені між [PERSON] та ТОВ «Глорія Інвест», щодо земельних ділянок, розташованих на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району та скасувати державну реєстрацію іншого речового права - права оренди на вказані земельні ділянки за ТОВ «Глорія Інвест». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.12.2016 ФГ "Аделаїда" уклало з [PERSON] договір оренди землі, відповідно до якого позивачу передано земельні ділянки площею 0.3728 га, 1.2186 га та 1.1388 га, які розташовані на території Тупальської сільської ради, у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до 12.12.2021. [INFO] орендодавець помер. Його спадкоємицею була дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки за заповітом від 03.12.2019 перейшло до [PERSON] 21.01.2020 між [PERSON] та ФГ "Аделаїда" було підписано додаткову угоду до договору оренди землі від 12.12.2006 про заміну первісного орендодавця [PERSON] , на нового- [PERSON] , однак провести реєстрацію вказаної додаткової угоди не вдалось, оскільки було виявлено, що державний реєстратор Городницької селищної ради - Терещенко Н.М. на підставі договорів оренди землі від 16.12.2019 внесла до Державного реєстру речових прав (далі - Реєстр) записи про реєстрацію за ТОВ "Глорія інвест" іншого речового права - оренди вказаних земельних ділянок, котрі орендуються ФГ "Аделаїда". Вважає, що орендодавець не мав законних підстав укласти договір оренди з тим же предметом з іншою особою - орендарем, а тому договори оренди землі від 16.12.2019, укладені між [PERSON] та ТОВ "Глорія інвест" не відповідають вимогам чинного законодавства, а їх укладення порушує право позивача на оренду земельних ділянок. 28.04.2020 від представника ТОВ "Глорія Інвест"до суду надійшов відзив на позов в якому позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що позивачем договори оренди земельних ділянок від 12.12.2006 року, всупереч вимог Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, не було зареєстровано у виконавчому комітеті Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району, тому вони не набули чинності. Крім того, вказані договори не були нотаріально посвідчені (є нікчемними). Таким чином державний реєстратор правомірно зареєстрував договори оренди земельних ділянок, укладені 16.12.2019 між [PERSON] та ТОВ "Глорія Інвест" так як на момент проведення реєстраційних дій право оренди даних земельних ділянок за іншими особами не було зареєстровано. У відповіді на відзив від 05.05.2020 представник позивача зазначає, що державна реєстрація 12.12.2006 договору оренди землі, украденого між ФГ "Аделаїда" та [PERSON] , проведена з дотриманням діючих на час її здійснення нормативно-правових актів, оскільки містить реєстраційний номер. Печатка і підпис голови Тупальської сільської ради міститься в Актах приймання-передачі земельних ділянок, що є невід`ємними частинами договору. Нотаріальне посвідчення договору є правом, а не обов`язком сторін договору. Таким чином під час укладення оспорюваних договорів оренди землі [PERSON] , діючи недобросовісно, всупереч вимогам статті 525 ЦК України, в односторонньому порядку відмовилася від виконання умов раніше укладеного договору з ФГ «Аделаїда» та враховуючи, що передача тих самих земельних ділянок одночасно в оренду різним орендарям за різними договорами не допускається, тому договори, укладені орендодавцем із ТОВ «Глорія Інвест» повинні бути визнані недійсними, а вчинені на його підставі записи про реєстрацію речового права скасовані. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідачі та ІІІ особа в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв, клопотань не надійшло. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.12.2006 року між ФГ «Аделаїда» та [PERSON] було укладено договір оренди загальною площею 2.7314 га, кадастрові номери: 1824086200:03:000:0419, 1824086200:03:000:0258, 1824086200:06:000:0058, відповідно до якого позивачу було передано в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки, розташовані на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області на строк 15 років до 12.12.2021 року. Вказаний договір зареєстрований у Новоград-Волинському відділі Житомирської регіональної філії центру ДЗК про що в державному реєстрі земель вчинено запис № 040621600249 від 12.12.2006 року. Долучений акт приймання-передачі земельних ділянок, погоджений підписом сільського голови Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району 12.12.2006 року з відтиском гербової печатки. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу [PERSON] , як спадкоємиці [PERSON] , згідно свідоцтв про право на спадщину за законом належать земельні ділянки площею 0.3728 га, 1.2186 га та 1.1388, які розташовані на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, державним реєстратором Городницької селищної ради Терещенко Н.М. 16.12.2019 року зареєстровано договори оренди спірних земельних ділянок, укладені між [PERSON] та ТОВ «Глорія Інвест». В порядку ст.84 ЦПК України вказані договори неодноразово судом витребовувались у відповідачів та ІІІ особи, однак останніми без поважних причин подані не були. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі»орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Одним з речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (пункт 3 частини першої статті 395 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. На момент укладення договорів оренди земельних ділянок від 12.12.2006 року, був чинним «Порядок державної реєстрації договорів оренди землі», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, відповідно до пунктів 2, 3, 4, 12, 13, 14 якого державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Зазначений Порядок № 2073 від 25 грудня 1998 року втратив чинність 05.08.2011 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» № 1021 від 9 вересня 2009 року (далі - Постанова № 1021). Відповідно до пунктів 13-1., 13-2., 13-5. цієї Постанови № 1021 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється після визначення кадастрового номера в установленому порядку та прийняття відповідним органом, який здійснює розпорядження землями, рішення про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (користування) чи після формування земельної ділянки на підставі документації із землеустрою за рішенням власника земельної ділянки про поділ або об`єднання земельних ділянок. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється територіальним органом Держземагентства за її місцезнаходженням на підставі заяви. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється протягом 14 календарних днів з дати подання документів. Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Новоград-Волинському районі, станом на 01.01.2013 року за ФГ «Аделаїда» були зареєстровані договори оренди землі від 12.12.2006 року з [PERSON] № 040621600249 (три земельні ділянки). Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 442 утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держегеокадастр), реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство) шляхом перетворення. Таким чином, договори оренди земельних ділянок від 12.12.2006 року були зареєстровані у порядку, визначеному чинним законодавством, а тому, згідно вимог ст. 125 ЗК України, право на користування спірною земельною ділянкою згідно договору оренди у позивача виникло з моменту державної реєстрації такого договору у територіальному органі Держземагентства 12.12.2006 року. Оскільки вказані договори оренди земельних ділянок від 12.12.2006 року були зареєстровані у встановленому законом порядку, є чинними, строк їх дії не сплинув, в судовому порядку недійсними не визнані або розірвані не були, тому власник земельних ділянок не мав права укладати нові договори оренди земельних ділянок на момент дії попередніх договорів оренди землі. Аналогічних висновків щодо застосування положень ст. 203 ЦК України, абз. 4 ч. 2 ст. 24 та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» дійшла Велика Палата Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа № 387/515/18). Безпідставними є посилання представника відповідача, що договори оренди від 12.12.2006 року є нікчемними з приводу відсутності їх нотаріального посвідчення, оскільки відповідно до положень Земельного кодексу України (ст. 125), ст. ст. 13, 14 ЗУ "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент укладення договорів оренди), положень Типової форми договору оренди землі відсутній обов`язок сторін нотаріального посвідчення умов договору оренди земельної ділянки. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved