Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

15.10.2020 представник позивача адвокат Заєць Б.В. звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 06.02.2014 був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20.09.1998 Селищенською сільською радою Літинського району Вінницької області. Однак, після розірвання шлюбу позивач, відповідач та двоє їхніх дітей продовжили проживати в одному домогосподарстві за адресою [ADDRESS] . За період їхнього спільного проживання та перебування у шлюбі вони збудували невеличкий будиночок, який складається із двох кімнат, веранди, ганку, а також сараю. Будівництво здійснювалось за спільні кошти подружжя та за участі кожного з них. Позивач вважає, що він має право на володіння, користування та розпоряджання спірним житловим будинком (будівельними матеріалами) на рівні із відповідачем, а з вимогою змінити своє місце проживання не згоден. За наведених обставин просить суд: - скасувати державну реєстрацію та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться по [ADDRESS] . - визнати за [PERSON] Ѕ частки права власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] . - стягнути із відповідача судові витрати. 30.11.2020 відповідачкою [PERSON] подано відзив (а.с. 63-70 том 1). на позов котрим остання вказує, що позовні вимоги визнає лише частково оскільки будівництво спірного житлового будинку з господарським будівлями було здійснено на земельній ділянці, яка передана відповідачці у приватну власність в порядку приватизації із земельного фонду і належить їй на праві приватної власності. Вимогу про визнання права власності на Ѕ частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами позивача може визнати лише частково, оскільки будівництво житлового будинку було розпочато в 1991 році ще до реєстрації шлюбу, всі будівлі і споруди були завершені в 2007 році лише за незначною участю позивача. Відповідачка зазначає, що в 1991 році ще до реєстрації шлюбу з [PERSON] їй було виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] і в цьому ж році її батьками були придбані за їх власні кошти та вивезені майже всі будівельні матеріали на будівництво. Стверджує, що все було розроблено завдяки грошовим коштам та фізичній праці її родини. Зокрема її батько [PERSON] самостійно привіз всі будівельні матеріали за власний кошт і самостійно організував всі будівельні роботи з самого початку і до кінця. До реєстрації шлюбу було зведено фундамент під житловим будинком з погребом, накритим бетонними плитами. Навіть після реєстрації шлюбу з [PERSON] члени її родини продовжували будівництво у якому чоловік приймав мінімальну, лише фізичну участь, а не матеріальними коштами, так як він, працюючи водієм регулярно потрапляв в ДТП, в результаті чого наносив шкоду потерпілим, яку відшкодовував за рахунок своєї зарплатні, тобто за рахунок сімейного бюджету. Таким чином він не допомагав, а навпаки наносив шкоду матеріальному становищу сім`ї. Відповідачка вважає, що її частка в спільному майні подружжя повинна бути більшою, а саме за нею повинно бути визнано право власності на 2/3 частки, а за позивачем може бути визнано право лише на 1 /3 частку спільного майна. 08.12.2020 представником позивача адвокатом Зайцем Б.В. подано відповідь на відзив, котрим зазначає, що позовні вимоги не стосуються вказаної земельної ділянки. Відповідач підтверджує, що будівництво було завершене у 2007 році, однак початок його будівництва був не у 1991 році, а після укладення шлюбу. Відповідач не надав доказів придбання будівельних матеріалів її батьками, а також того, що батьки ще до укладення шлюбу почали будівельні роботи. Наводить твердження, що [PERSON] приймав рівноцінну участь у будуванні будинку, як і його колишня дружина [PERSON] , він виконував посильні йому будівельні роботи, займався разом із дружиною організаційними питаннями будівництва, певні спеціалізовані роботи йому допомагали виконувати інші люди, як по найму так і за рахунок дружніх відносин. Оплати за будівництво погашались за рахунок спільного бюджету сім`ї. Подружжя не мало особистих коштів набутих до шлюбу на таке будівництво. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Заєць Б.В. позов підтримали та просили його задовольнити. Представник позивача при прийнятті рішення просив врахувати позицію Літинської селищної ради, котра не заперечувала у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Габрук М.А. просили відмовити у задоволенні позову, оскільки під-час проведення реєстрації не були допущенні порушення, а відповідач був обізнаний із проведенням реєстрації майна. Просили визнати за [PERSON] 1/3 частки права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . У судових дебатах просили застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Представник Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надали на адресу суду листа, відповідно до якого Літинська селищна рада не заперечує проти задоволення позову, а розгляд справи просять проводити у відсутність представника селищної ради. (а.с. 45 том 1). Заслухавши пояснення сторін, їх представників - адвокатів, свідків, дослідивши матеріали справи та наведені в ній стороною позивача докази на обґрунтування заявлених вимог, заперечення відповідача, суд приходить до наступних висновків. Свідки сторони позивача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив що являється сусідом сторін. Вказав про те, що сторони почали будуватись у 2007-2008 роках. Свідок допомагав [PERSON] привозити цеглу із с. Малинівка та особисто допомагав будуватися, виконував ряд будівельних робіт. Зазначив, що з ним за роботу розраховувались, як позивач так і відповідач. Свідок [PERSON] повідомив, що раніше працював із [PERSON] та знайомий із ним ще зі школи. Свідок допомагав [PERSON] доставляти будівельні матеріали, зокрема від батьків позивача із с. Малинівка доставляли цеглу на будівництво. Вказав про те, що позивач працював разом з батьком відповідачки. Також зазначив, що у [PERSON] був дохід, оскільки позивач працював водієм на вантажних перевезеннях. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає поруч по сусідству із сторонами. Також вказав, що цеглу на будівництвом привозив [PERSON] від батьків із с. Малинівка. Також вказав на те, що сторони почали проживати з 1998 року. Свідок вказав, що сторони після одруження проживали у батьків відповідачки, а потім придбали ділянку з фундаментом та почали будуватись. Батьки і позивача і відповідачки допомагали будуватися. Мати відповідачки продавала худобу на бійню не кожен рік. Свідок [PERSON] повідомив, що знає [PERSON] з 2014 року. Позивач прийшов до нього на роботу як приватний підприємець і характеризується виключно позитивно. Попросив у свідка допомоги щодо екскаватора та автомобіля. Зі всім розраховувався [PERSON] .. [PERSON] розповідав свідку про те, що вклав гроші у пластикові вікна для будинку. На будівництві не бачив ні [PERSON] ні ї матері. У 2014 році було побудовано лише будиночок (врімянку). Свідок вказав на те, що до позивача додому привозились будівельні матеріали з майбутнім вирахуванням із заробітної платні. У ДТП попав у 2018 році та позбавлений був посвідчення водія у 2019 році. Свідок [PERSON] впевнено ствердив, що в 1998 році сторони уклали шлюб та почали проживати біля батьків позивачки оскільки у них не було власного житла для проживання. Вказав про те, що сторони будували спільно все. Свідок брав участь у перекритті будинку шифером у 2006-2007 році. Сторони почали проживати у халупці (врімянці) у 2000-2001 роках. Позивач постійно щось будував у господарстві. Свідок [PERSON] повідомив, що проживає по сусідству зі сторонами, майже напроти. Підтвердив, що сторони проживали у шлюбі із 1998 року. Бачив по вихідних як працював [PERSON] , його друзі, його батьки та батьки [PERSON] . [PERSON] наймав людей на будівництво, а [PERSON] готувала їжу. Зазначив про те, що [PERSON] допомагав тестю та тещі утримувати домашнє господарство. Свідок [PERSON] повідомив суду, що сторони у справі є його знайомими. Оскільки свідок водій, то [PERSON] наймав його возити глину, щебінь. Свідчив про те, що [PERSON] сам займався зварювальними роботами та мурував. Після 2-3 років після одруження сторони побудували халупку (врімянку) та почали в ній проживати. Наразі на території домогосподарства побудована двоповерхова хата, сарай, та огорожа із каменю. В 90-их роках на місці будівництва був пустир. Свідки сторони відповідача. Свідок [PERSON] , котра являється матір`ю відповідачки, повідомила, що спірне майно будувалося винятково за кошти свідка, її чоловіка та за допомого їхніх родичів. Відповідач не працював та знаходився на утриманні тещі та її чоловіка. Заперечила проти того, що батьки [PERSON] допомагали у будівництві. Свідок [PERSON] , повідомила, що являється сестрою свідка [PERSON] та тіткою [PERSON] .. Свідчила, що зять [PERSON] тільки крав і пив, а все будувалося коштами родичів [PERSON] . Свідок [PERSON] , повідомила, що відповідачка у справі являється її племінницею. Свідок пояснювала, що сторони одружились у 1998 році. До цього у 1990-1991 роках батьки відповідачки почали будувати фундамент. У 1998 році почали будувати на цьому фундаменті стіни. Свідчила про те, як батьки відповідачки допомагали будувати будинок.Не бачила позивача на будівництві. Свідок [PERSON] вказала, що проживає по сусідству зі сторонами. Свідку відомо, що всі будівельні матеріали звозились ще до весілля. Свідок впевнено повідомила, що сторони перейшли проживати спільно у 2000 році. Свідок [PERSON] повідомив, що відповідачка у справі являється його рідною сестрою. Свідчив про те, що саме його батько готував земельну ділянку під забудову а згодом звозив будівельні матеріали ще до весілля [PERSON] . Зазначив про те, як позивач робив вікна будівлі, а кам`яна огорожа робилась начальником із роботи [PERSON] .. Свідок [PERSON] повідомила, що позичала кошти відповідачці [PERSON] на будівництво і кошти їй повертались самою відповідачкою. Деталі будівництва свідку невідомі. Свідок [PERSON] , повідомив, що являється дядьком відповідачки у справі. Ствердив, що фундамент на ділянці та погріб почали будувати у 1990-их роках зі всіма родичами. Зазначив, як батько [PERSON] будував і врімянку і будинок, та як монтували покрівлю будинку. Ствердив, що родичі [PERSON] участі у будівництві не приймали. Проілюстрував, що мати відповідача надавала кошти на будівництво. Суд критично відносить до показань свідків зі сторони відповідача, оскільки враховуючи родинні відносини свідків з відповідачко, у суду наявні обгрунтовані сумніви щодо їх незаінтересованість у результатах розгляді справи. Стороною позивача на підтвердження своєї позиції надано наступні докази. Так, відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 котре набрало законної сили, 17.11.2014 (а.с. 12 том 1), між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, котрий був зареєстрований 20.09.1998 в Селищенській сільській раді Літинського району Вінницької області. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав (а.с. 13 том 1) підтверджується те, що 11.04.2018 за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок в цілому з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, як об`єкт житлової нерухомості по [ADDRESS] . У відповідь на адвокатський запит (а.с. 12 том 1) Літинською селищною радою Літинського району Вінницької області 19.08.2020 проінформовано, що по [ADDRESS] з 2007 по дату відповіді зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1978 року народження (голова двору), [PERSON] , 1976 року народження, [PERSON] , 1999 року народження та [PERSON] , 2007 року народження. Актом від 05.08.2020 (а.с. 17 том 1) зазначаються умови проживання сторін у спірному будинку та господарських будівлях по [ADDRESS] .Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 05.11.2020 ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до фіскального чеку від 07.12.2020 (а.с. 105 том 1) на прізвище « [PERSON] » переказано 2537,50 грн. у якості аліментів. Накладними (а.с. 106 том 1) позивач підтверджує необхідність коштів на придбання канцелярських товарів. Товарним чеком (а.с. 107 том 1) позивач підтверджує придбання одягу (а.с. 107 том 1). Заявою від 06.10.2020 (а.с. 108 том 1) позивач просить у начальника Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області вжити заходи та провести профілактичну бесіду відносно своєї дружини [PERSON] .. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Стороною відповідача на спростування позовних вимог надано технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] (а.с. 72-76 том 1) та звіт про оцінку вищенаведеного будинку (а.с. 77 том 1). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.11.2014 (а.с. 85 том 1) розірвано шлюб між сторонами. У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу від 12.10.2015 (а.с. 86-87 том 1) 08.10.2015 за відповідачкою [PERSON] зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до довідки Літинського РСП КП «ВООБТІ» від 20.03.2018 станом на 31.12.2012 реєстрація права власності об`єкту по [ADDRESS] не проводилась. Витягом з державного реєстру речових прав (а.с. 89 том 1) підтверджується те, що 11.04.2018 за відповідачкою зареєстровано право власності на житловий будинок в цілому з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, як об`єкт житлової нерухомості по [ADDRESS] . Відповідно до довідки за № 489 від 16.07.2001 (а.с. 94 том 1) [PERSON] проживає по [ADDRESS] , користується земельною ділянкою в розмірі 0,60 га. В особистому підсобному господарстві має ВРХ. Заявою-договором від 30.10.2018 (а.с. 95 том 1) [PERSON] просить надати йому реальну допомогу в поданні алкогольної залежності. У відповідності до довідки Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за № 747 від 30.11.2020 (а.с. 99 том 1) до складу сім`ї [PERSON] входять: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , співмешканець [PERSON] , [INFO] . Накладними та прийомними квитанціями (а.с. 113-121 том 1) відповідачка пояснює походження коштів у її батьків з продажу ВРХ та продуктів тваринництва. Щодо заявленого клопотання представника відповідача адвоката Габрука М.А. про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки державна реєстрація спірного майна відбулася у 2018 році, а представник позивача звернувся до суду із позовом у 2020 році. За приписами ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним В силу ст.16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.255 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За вимогами ч.1 ч.2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника який вчинив правочин, необхідних повноважень. Як зазначено у постанові Верховного суду у справі № 372/504/17 від 21.11.2018 р., розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статуту майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто, лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить паво володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави заволоділа ним. Як передбачено ч.3 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, має бути нотаріальна засвідчена. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п/п "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 своєї постанови № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним", рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст.ст.19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). З урахуванням наведеного, суд вважає встановленими наступні обставини. За час перебування у шлюбних відносинах подружжям було набуто (створено) спірне майно. Згодом відповідачка після розірвання шлюбу із позивачем зареєструвала за собою право власності на спірний житловий будинок із господарськими спорудами. Будівництво вказаної нерухомості здійснював спільним коштом та працею подружжя. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] всупереч вимогам законодавства, без згоди позивача, як її чоловіка, зареєструвала за собою право власності на нерухоме майно, в результаті чого порушено права та законні інтереси позивача. Оскільки спірне майно набуте подружжям під час шлюбу, то їх частки у разі поділу майна, відповідно до ст.70 СК України, є рівними, інше між ними не визначалось ні домовленістю, а ні шлюбним договором. За змістом ч.ч.2,3 ст.70 СК України, при вирішення спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони і надалі проживають в одному домогосподарстві разом зі своїми дітьми. У зв`язку з наданням [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхнього одного з двох синів [PERSON] зверталась до суду з позовом про стягнення з аліментів на утримання сина. Тому посилання відповідача на наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя безпідставні, оскільки не підтвердженні будь-якими належними та допустимими доказами, а відтак не можуть судом бути визнані як переконливі. При вирішенні питання про поділ спірного майна між подружжям, з урахуванням наведеного, суд не вбачає законних підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя у зв`язку з відсутністю обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, досліджені докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення в обсязі, визначеному судом. Відповідно до правових висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 р. у справі №352/1021/19, Касаційного господарського суду у постанові від 03.09.2020 р. у справі №914/1201/19, суди зазначили, що починаючи з 16.01.2020 скасування запису про проведену державну реєстрацію права не може привести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі. Окрім цього, у новій редакції ст. 26 Закону № 1952-IV законодавець також зазначив, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, з метою ефективного захисту порушених прав ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладено у постанові Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 р. у справі №154/883/19. В даному випадку, звертаючись до суду із вимогою про скасування реєстраційного запису позивачем одночасно із цим було заявлено позовну вимогу щодо визнання відповідного речового права за позивачем на спірне майно. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як вбачається з письмових матеріалів справи між позивачем та адвокатом Зайцем Б.В. укладено договір про надання правничої допомоги від 21.07.2020 (а.с. 31 том 1). Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги сума винагороди за надання правової допомоги становить 10 000,00грн. (а.с. 32 том 1). Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: approved