Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS], що є підставою для її зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2010 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі, окрім нього, зареєстрована відповідачка, яка є його знайомою. На її прохання він зареєстрував її у свої квартирі, щоб вона мала змогу знайти роботу та влаштуватися у місті. За усною домовленістю між ними остання мала добровільно знятися з реєстрації, коли знайде роботу. Але відповідачка до теперішнього часу цього не зробила, окрім того у 2014 році вона виїхала з вищевказаної квартири, не повідомивши його, та вивезла техніку й меблі, які він купував за власні кошти. На даний момент відповідачка не проживає у квартирі майже два роки, проте вона відмовляється добровільно знятися з реєстраційного обліку та не сплачує комунальних послуг. Будь-яких особистих речей відповідачки у квартирі немає, він не підтримує з нею родинних стосунків, будь-якої домовленості про збереження за нею житлової площі за період її непроживання не існує. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, в судове засідання не зявився, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач в судові засідання у справі повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15 липня 2010 року (а.с. 7), технічним паспортом на квартиру (а.с. 8-9). 08.10.2010 року позивач в зазначеній квартирі зареєстрував відповідача - [PERSON], яка з 2014 року у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації з приводу вчинення їй перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не зверталася, що підтверджується актом про не проживання ТОВ "Крона-Сервіс 3" № 08-10-06 від 08 жовтня 2015 року (а.с. 14), довідкою ТОВ "Крона-Сервіс 3" (а.с. 15). З уразуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у 2014 року квартири позивача за адресою: [ADDRESS], за місцем її реєстрації без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення їй будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе додаткові витрати. На момент пред'явлення позову минуло близько двох років, як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі позивача, тому відповідно до\~ст. 405 ЦК України, сплинув річний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, як власником квартири, судом не встановлено. Відповідно до вимог\~ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", \~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 2\~ст. 405 ЦК України\~встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням позивача, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем його права на проживання у квартирі позивача, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved