Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ПП "Бріанна" про визнання недійсним договору комісії від 14.08.2019 р., визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.08.2019 р., про визнання права власності на транспортний засіб, мотивуючи його тим, що позивач є власником автомобіля Dodge Avenger, кузов [NUMBER] , 2008 р.в. В липні 2019 р. відповідач [PERSON] , перебуваючи по вул. Лазаренка, 2 м. Львів, порушуючи умови договору оренди транспортного засобу від 25.06.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Голубенко Н.І., реєстр за №782, заволодів автомобілем Dodge Avenger, р/н [NUMBER] , і продав його. Позивач звернулася до органів Національної поліції щодо вчинення кримінального правопорушення відносно неї та її власності. У провадженні СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020140080000533 від 13.03.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. В ході розслідування позивачу стало відомо, що належний їй автомобіль Dodge Avenger був перереєстрований на [PERSON] , на автомобіль видано новий р/н [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 15.08.2019 р. Перереєстрація відбулася у територіальному сервісному центрі №8046 Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві на підставі договору купівлі - продажу. Проте свій автомобіль позивач [PERSON] не продавала. 18.03.2020 р. було встановлено місцезнаходження зазначеного автомобіля за адресою м. Суми, вул. Прокоф`єва, біля АЗС «AND», який було вилучено, а ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.04.2020 р. накладено арешт на автомобіль Dodge Avenger. Позивачу стало відомо, що її автомобіль було продано [PERSON] відповідачу [PERSON] на підставі договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. між позивачем [PERSON] та ПП «Бріанна» та договору купівлі-продажу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., що укладений між ПП «Бріанна» та [PERSON] . Договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. позивач не підписувала, договір комісії укладено на підставі підробленого паспорта. Відповідно до договору купівлі-продажу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. відповідач ПП «Бріанна» відчужив автомобіль odge Avenger відповідачу [PERSON] . Жодних договорів щодо відчуження належного позивачу транспортного засобу [PERSON] не укладала, а перереєстрація транспортного засобу відбулася на підставі підроблених документів. Підписи на договорі комісії виконані від імені позивача [PERSON] іншою особою згідно висновку експерта №10/7/225 від 03.04.2020 р. Просить визнати недійсними - договір комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. між ПП "Бріанна" і [PERSON] ; - договір купівлі-продажу транспортного засобу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., укладений між ПП "Бріанна" і [PERSON] ; - визнати право власності на транспортний засіб Dodge Avenger, 2008 р.в., червоного кольору, кузов № [NUMBER] , за [PERSON] (а.с. 1-4) В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовоити. (а.с. 119) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. (а.с. 87-88, 89-90, 125-126) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, її представник - адвокат Огородник В.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає (а.с. 128) В минулому судовому засіданні представник відповідача - адвокат Огородник В.В. пояснював, що відповідач [PERSON] купила у юридичної особи ПП "Бріанна" автомобіль Dodge Avenger та зареєструвала його за собою, при укладенні договору купівлі-продажу були всі необхідні документи, автомобіль на теперішній час знаходить у неї. Визнання права власності транспортного засобу «Dodge Avenger» є неефективним способом захисту позивача. Позивачу необхідно було ставити вимогу про витребування майна, або усунення перешкод у користуванні власністю. В судове засідання представник відповідача ПП "Бріанна" повторно не з"явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи (а.с. 127). Надав відзив. (а.с. 71-75) Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25.06.2019 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Голубенко Н.І., реєстр за №782, згідно якого позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] в строкове володіння та користування автомобіль Dodge Avenger, седан-В, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER] , р/н [NUMBER] , строком на 2 місяці (п. 1, 2 договору). Пунктами 3, 4 договору встановлено, що право власності [PERSON] на транспортний засіб, який передається в оренду, підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим 27.01.2009 р. Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ. Транспортний засіб переданий [PERSON] для використання ним автомобіля для особистих потреб на свій розсуд. (а.с. 10-11) На а.с. 14-15 - копія договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. між ПП «Бріанна» та [PERSON] ,з якого вбачається, що комісіонер ПП "Бріанна" зобов`язується за дорученням комітента [PERSON] за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу Dodge Avenger, кузов № [NUMBER] , за ціною не нижче узгодженої сторонами - 120350,00 грн. Відповідач ПП «Бріанна» на підставі договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., 14.08.2019 р. продало відповідачу [PERSON] автомобіль Dodge Avenger, кузов № [NUMBER] , за ціною 120350,00 грн. Зазначене підтверджується копією договору купівлі-продажу транспортного засобу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. (а.с. 12-13) На а.с. 16 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , згідно якого відповідач [PERSON] 15.08.2019 р. зареєструвала за собою автомобіль Dodge Avenger, якому під час реєстрації присвоєно новий реєстраційний номер - [NUMBER] . 12.03.2020 р. позивач [PERSON] звернулась до Франківського ВП ГУНП у Львівській області з заявою, про те, що в липні 2019 р. [PERSON] , 19.01.1991 р., порушуючи умови договору оренди, заволодів автомобілем Dodge Avenger, р/н [NUMBER] , чим спричинив їй матеріальну шкоду в розмірі 202500,00 грн. Орган досудового розслідування відкрив кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2020 р. за №12020140080000533, за ст. 289 ч. 2 КК України. (а.с. 30) 30.03.2020 р. слідчим Франківського ВП ГУНП у Львівській області П"ятаком Н.В. у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.03.2020 р. за №12020140080000533, призначено почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №10/7/225 від 03.04.2020 р. (Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України) два досліджувані підписи від імені [PERSON] , які наявні в графах «комітент» договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Ознак, які б свідчили про виконання двох досліджуваних підписів від імені [PERSON] під впливом «збиваючих» факторів (природніх, штучних) не виявлено. (а.с. 108-116) Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно ст. 202 ч. 1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ч. 1 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ч. 1 абз. 1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ст. 207 ч. 2 абз. 1 ЦК України). Ст. 202 ч. 1 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ч. 1, 2, 3, 6 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 216 ч. 1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Факт відсутності волевиявлення позивача [PERSON] на укладення оспорюваних договорів підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №10/7/225 від 03.04.2020 р., згідно якого позивач [PERSON] не підписувала договір комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. В постанові Верховного Суду від 03.04.2019 р. (справа №479/1049/16-ц) зазначено, що, установивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення особи на укладення спірного договору, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання такого договору недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України та застосування наслідків його недійсності. Враховуючи викладене, з урахуванням ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, позов про визнання недійсними договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. та договору купівлі-продажу транспортного засобу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. є належним способом захисту прав позивача (без пред`явлення віндикаційного позову), оскільки позивач правомірно має право розраховувати на повернення її майна їй після визнання договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу недійсними (а в разі невиконання відповідачем [PERSON] цієї норми, може захищати свої права шляхом віндикації). Щодо вимоги про визнання права власності на транспортний засіб. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача регулюється ст. 388 ЦК України. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 р. (справа №6-67цс14) зазначено, що разом із тим, як випливає з роз`яснення, яке міститься в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно(ст. 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння.Установивши, що майно вже вибуло з володіння власника у зазначений спосіб, суд обґрунтовано відмовив у позові, заявленому з підстав, передбачених ст. 392 ЦК України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не є належним способом захисту. У той самий час, якщо позивач вимагає повернення майна, відчуженого третіми особами за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації (ст.ст. 387, 388 ЦК України). Однак, ураховуючи те, що позивач таких вимог не заявляв, суд обґрунтовано не застосував до правовідносин сторін зазначені норми матеріального права. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, є підстави для визнання недійсними договору комісії №4978/19/000198 від 14.08.2019 р. між ПП "Бріанна" і [PERSON] щодо транспортного засобу Dodge Avenger, 2,4, седан-В, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER] і договору купівлі-продажу транспортного засобу №4978/19/000198 від 14.08.2019 р., укладеного між ПП "Бріанна" і [PERSON] щодо транспортного засобу Dodge Avenger, 2,4, седан-В, 2008 року випуску, червоного кольору, кузов № [NUMBER] . І цей спосіб захисту позивача є належним, оскільки відповідно до ЦК України, в якій йдеться про те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, позивач правомірно має право розраховувати на повернення її майна після визнання договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу недійсними (а в разі невиконання відповідачем [PERSON] цієї норми, може захищати свої права шляхом віндикації). В решті позову необхідно відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , ПП "Бріанна" на користь позивача необхідно стягнути по 756,66 грн судового збору з кожного.

Outcome: approved