Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, останнім часом подружжя спільної мови між собою не знаходить, під час шлюбу подружжям було набуте майно, а саме - автомобіль "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з[NUMBER], вартістю 100000,00 грн., а також спільними коштами подружжя було збудовано гараж за адресою: [ADDRESS], вартість будівництва якого склала 100000,00 грн. Позивачка просить поділити спільне майно, виділивши їй у власність автомобіль, а [PERSON] - будівельні матеріали, вироби та конструкції, з яких збудовано гараж. В судовому засіданні [PERSON] збільшила та змінила позовні вимоги, просила суд відступити від засад рівності часток у спільному майні та виділити їй у власність автомобіль "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER], вартістю 153296,00 грн., а [PERSON] - будівельні матеріали, вироби та конструкції, з яких збудовано гараж, вартістю 51270,00 грн. [PERSON] пояснила, що останні роки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, не працював, зловживав алкоголем, кошти до сімейного бюджету не надавав, а лише псував спільне майно та створював для сім"ї матеріальні борги. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] з урахуванням їх зміни підтримала в повному обсязі та просила суд при поділі спільного майна подружжя відступити від засад рівності часток у спільному майні, зважаючи на поведінку [PERSON] Відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви не визнав та подав суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовував тим, що він не згідний з вартістю спільного автомобіля та гаража, заявленого позивачкою у позові, на даний час він використовує автомобіль у своїй підприємницькій діяльності, надаючи послуги з перевезення пасажирів, а у спільній власності сторін є також інше майно. Після проведення під час розгляду справи експертної оцінки автомобіля та гаража та встановлення їх ринкової вартості [PERSON] пояснив, що згоден з вимогою про поділ майна, однак бажає залишити автомобіль собі, при цьому не заперечує проти сплати на користь позивачки грошової компенсації, пояснивши при цьому, що на даний час не працює та таких коштів не має, однак планує влаштуватись на роботу, після чого сплатить компенсацію. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду стало наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 12 серпня 1989 року перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане Балаховицькою сільською радою Володимирецького району Рівненської області. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При визначенні обсягу та вартості спільного майна подружжя судом враховано наступне. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого ВРЕР ДАІ м.Кузнецовська, 20.03.10 р. за [PERSON] зареєстроване право власності на автомобіль "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER]. Документів у підтвердження права власності будь-кого з сторін на гараж за адресою: [ADDRESS], сторонами не надано. Позивач та відповідач у судовому засіданні пояснили, що під час шлюбу вони вступили у гаражний кооператив та спільними зусиллями побудували гараж, однак, незважаючи на завершення його будівництва, на даний час право власності на нього не оформили. Наявність у сторін гаража підтверджується матеріалами технічної інвентаризації, виконаної КП "Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації" від 25.04.14 р., згідно з якими побудований сторонами гараж за адресою: [ADDRESS], є нерухомим майном загальною площею 44,4 кв.м, складається з першого поверху, де розміщений гараж, та підвалу, де розміщені дві кладовки. Крім того, пояснення сторін щодо належності вказаного гаража [PERSON] підтверджуються Книгою обліку споживання електроенергії власника гаража у кооперативі "Садко" на ім"я [PERSON] та фотографіями даного об'єкту. Будівництво гаража за спільні кошти подружжя сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). З огляду на те, що суду не подано доказів у підтвердження проведення державної реєстрації нерухомого майна - гаража за адресою: [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що, побудувавши гараж, сторони набули право власності на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Таким чином, суд встановив, що під час шлюбу сторони набули спільне майно, яке складається з матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва гаража за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,4 кв.м, а також з автомобіля "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER]. Доказів у підтвердження наявності у сторін іншого майна, придбаного під час шлюбу, суду не надано. Будь-яких вимог про поділ іншого спільного майна сторони суду не заявляли. З огляду на норму ст.60 СК України, суд прийшов до висновку, що матеріали та обладнання, що були використані в процесі будівництва гаража за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,4 кв.м, а також автомобіль "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER], є спільним майном подружжя [PERSON], оскільки придбане під час їх шлюбу. Вирішуючи питання про вартість спільного майна подружжя, про поділ якого заявлено вимоги, суд враховує наступне. Згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] № 01/05 від 08.05.14р., ринкова вартість автомобіля "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER] на дату оцінки складає 153296,00 грн. Згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] № 42-05/14 від 08.05.14 р., ринкова вартість гаража сторін за адресою: [ADDRESS], на дату оцінки складає 51270,00 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що загальна вартість спільного майна подружжя [PERSON], про поділ якого заявлено вимоги, складає: 153296,00 грн. + 51270,00 грн. = 204566,00грн. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим у зв'язку з неподільністю речі, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. З пояснень позивачки [PERSON] судом встановлено і відповідачем [PERSON] не оспорюється, що у вересні 2013 року [PERSON] було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 2550,00 грн. у зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП - керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Дана обставина підтверджується також квитанцією № 60 від 11.09.13 р. про сплату [PERSON] вищезазначеного штрафу. З пояснень позивачки [PERSON] судом встановлено і [PERSON] не оспорюється, що у 2013 році [PERSON] пошкодив автомобіль подружжя у ДТП, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Як вбачається з висновку про результати розгляду Кузнецовським МВ УМВС Ураїни в Рівненській області звернення [PERSON] від 12.03.14 р., 11.03.14 р. її батько [PERSON], повернувшись додому у нетверезому стані, вчинив сімейний дебош. Аналогічні дії вчинено [PERSON] 02.04.14 р., що підтверджується висновком органу міліції про результати розгляду звернення [PERSON] від 05.04.14 р. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] тривалий час без поважних причин не працює, будь-яких коштів до сімейного бюджету не надає, зловживає алкогольними напоями, утриманням сім"ї займається лише [PERSON], яка систематично їздить на заробітки до Російської Федерації. Свідок [PERSON] суду показав, що у 2013 році [PERSON] працював у нього один місяць, заробивши при цьому 10000,00 грн., які, як відомо йому від свого зятя, що являється сином [PERSON], додому не приносив, будь-яких речей для сім"ї не купляв. Показання свідка у цій частині підтверджуються і поясненнями [PERSON] про те, що зароблені кошти [PERSON] в інтересах сім"ї не використав, а куди їх витратив, їй невідомо. [PERSON] показав також, що влітку 2013 року [PERSON] взяв у нього у позику гроші в сумі 2000 грн., пообіцявши віддати їх у серпні - вересні 2013 року, однак дані кошти не віддав по цей час. Дані показання [PERSON] підтвердив в судовому засіданні і відповідач [PERSON] [PERSON] звертався до [PERSON] з метою повернення боргу [PERSON], однак грошей для цього вона не мала, у зв'язку з чим [PERSON] забрав з квартири [PERSON] телевізор в рахунок боргу [PERSON] Проаналізувавши показання свідків, пояснення сторін, інші вищезазначені докази, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, пошкоджував спільне майно, вчиняв дії, що призводили до витрачання коштів сімейного бюджету на шкоду інтересам сім'ї. Дані обставини суд визнає такими, що мають істотне значення, а тому вбачає підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні. З урахуванням конкретних обставин справи суд прийшов до висновку, що [PERSON] слід виділити майно у частці 2/3 від загальної вартості спільного майна, а [PERSON] - 1/3 частку цього майна. Таким чином, ідеальні частки у спільному майні сторін у вартісному виразі складають: [PERSON] - 136377,33 грн. (204566,00 грн. * 2 / 3), [PERSON] - 68188,67 грн. (204566,00 грн. * 1 / 3). Оскільки спільне майно сторін, що підлягає поділ, складається з двох об'єктів, з урахуванням вищезазначених ідеальних часток, суд прийшов до висновку, що у власність [PERSON] слід виділити річ більшої вартості, а у власність [PERSON] - річ меншої вартості. Виходячи з встановленої експертним шляхом вартості автомобіля "Hyundai Tucson", 2009 року випуску, д.н.з.[NUMBER] (153296,00 грн.), гаража сторін за адресою: [ADDRESS] (51270,00 грн.), а також з урахуванням часток сторін у спільному майні, у яких слід поділити майно, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації різниці вартості його частки у спільному майні, у розмірі: 153296 грн. - 136377,33 грн. = 16918,67 грн. На сплату грошової компенсації різниці вартості часток у спільному майні сторони в суді погодились. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд врахував, що вони складаються з судового збору, сплаченого позивачкою за подання позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог на загальну суму 1532,96 грн., документально підтвердженої вартості проведених експертиз в сумі 1400 грн., а також витрат, пов'язаних з транспортуванням автомобіля сторін до місця проведення експертизи, а саме - витрат на пальне в сумі 799,78 грн., підтверджених квитанціями № 178561 від 06.05.14 р. та № 323291 від 07.05.14 р., які підлягають включенню до складу судових витрат на підставі ч.1 ст.87 ЦПК України. Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для включення до судових витрат коштів, сплачених [PERSON] на користь КП "Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації" в сумі 685,00 грн. за проведення технічної інвентаризації гаражу, оскільки вважає, що ці витрати з розглядом даної цивільної справи не пов'язані. Таким чином, загальна сума судових витрат у даній справі складає: 1532,96 грн. + 1400,00 грн. + 799,78 грн. = 3722,74 грн., та підлягає розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст.331, 364, 372 ЦК України,

Outcome: partial