Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

02.11.2021 р. до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 05.11.2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Павлівській сільській раді Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено актовий запис № 21. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2021 року відповідач перестав надавати кошти на дітей. На момент подання заяви між сторонами не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів, а домовленостей щодо будь-яких інших способів утримання дітей не досягнуто. В позивача є підстави вважати, що в подальшому після розлучення відповідач в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дітей, позов про розірвання шлюбу поданий до суду. Із врахуванням зазначеного, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, на одну дитину з проведенням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, які нею понесені, а саме витрати на правову допомогу - 2000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.11.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. 23.11.2021 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області від 24.11.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 06.12.2021 року справа відкладена через неявку відповідача. 16.12.2021 р. від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Просить задовольнити позовні вимоги. Справу розглядати за наявними в ній письмовими доказами. Проти заочного рішення не заперечують. 06.12.2021 року та 16.12.2021 р. відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, що стверджується трекінгом Украпошти. Виклик відповідача здійснювався поштою за адресою його реєстрації та місця проживання. Згідно Трекінгу Укрпошти - судова повістка вручена - 04.12.2021 року та 09.12.2021 року. Причин неявки [PERSON] суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На запит суду з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області надійшла довідка про місце реєстрації [PERSON] [ADDRESS] , яка підтверджує місце реєстрації [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до п. п. 91, 99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" та "Судове повідомлення", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. У разі відмови адресата одержати судову повістку чи повідомлення особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку або повідомлення, вважається повідомленою. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки або повідомлення, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення особи про судовий розгляд вважається належним. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача у заяві від 16.12.2021 року. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про одруження сторони 05.11.2004 року зареєстрували шлюб у Павлівській сільській раді Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено актовий запис № 21 (а.с.5). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.03.2005 р., серії [NUMBER] від 22.11.2006 р., № 073484 від 22.11.2006 р., [PERSON] народився - [INFO] , [PERSON] народилась - [INFO] , [PERSON] народилась - [INFO] , їх батьками є - [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. (а.с.11-13). Відповідно до Довідки про склад сім`ї, виданої Радехівською міською радою, старостами сіл: Павлів, Станин від 26.08.2021 р. № 924 [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з нею зареєстровані та проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Відповідач - [PERSON] відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області від 26.08.2021 р. № 924 не працює (а.с.14). Судом встановлено, що - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на утриманні матері, батько достатньої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, відтак суд вважає, що позивачка - [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати неповнолітню дитину, що передбачено ст. 180 СК України. Із наведеного вбачається, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати неповнолітніх дітей у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох батьків; суд враховує, що сторони проживають окремо та діти сторін проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, визнання частково позову відповідачем, те, що встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2021 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня 2021 - зросте до 2618 грн., та в силу ст. 182 СК України батьки повинні забезпечити дитині 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач є працездатним, а згідно даних довідки (а.с.14) позивачка не працює, тому вважає, що стягнення з відповідача в користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі по 1800 грн. на кожну дитину, не порушує будь-яких прав та інтересів сторін, такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 29\\10 від 29.10.2021 р. (а.с. 15), протокол погодження ціни від 29.10.2021 року (а.с. 16), ордер про надання правничої допомоги №1105391 від 01.11.2021 р. (а.с. 17), квитанцію від 03.12.2021 р. про оплату 2000 грн. за договором № 29\\10 від 29.10.2021 р.. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення, оскільки такі позивач у зв`язку із розглядом справи реально поніс, про що, крім іншого, надано квитанцію на оплату за такі послуги в сумі 2000 грн., будь-яких заперечень від сторони відповідача про не співмірність заявленої суми суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial