Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту приналежності [PERSON] померлого [INFO] до національності «поляк». Заяву обґрунтовує тим, що його батько [PERSON], народився [INFO] в місті Люблін, Люблінської області Польща, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 31 травня 1952 року. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 06.10.2014 р.). В документах національність батька вказана, як "українець". Однак, за національністю він був поляком про що свідчить свідоцтво про його народження від 31 травня 1952 року, а саме в місті Люблін, Люблінської області, Польща. Крім того, в паспорті [PERSON], виданого Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 19 червня 1998 року вказано вищенаведене місце його народження, що підтверджує його приналежність до польської національності. В радянський період, родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань, а щоб уникнути гонінь зі сторони влади приховували свою приналежність до польської національності. В зв'язку з чим, до документів батька були внесені актові записи про українське громадянство. На даний час родина підтримує дух польської національності віросповідуючи успадковану католицьку віру, живучи традиціями польської культури. В дусі поваги до свого історичного походження, відновлення своєї корінної польської приналежності для заявника має велике значення національність батька і його справжня національність. Представником заінтересованої особи - начальником відділу реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції до суду подано заяву, в якій вказується на те, що в актових записах цивільного стану є лише графи щодо національності батьків дитини. Просить внести зміни в зобов'язальну частину позовної заяви щодо внесення змін в актові записи та вказати в які конкретно актові записи цивільного стану від якого числа та в які графи, щодо національності кого необхідно внести зміни. У зв'язку з цим представником заявника уточнено вимоги, а саме: просить встановити факт про те, що [PERSON], який помер [INFO] є за національністю "поляк" та зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції за місцем зберігання відповідного актового запису внести зміни до актового запису №1233 від 11 серпня 1968 року про народження [PERSON] [INFO] де в графі про національність батька з "українець" змінити на "поляк". Представник заявника - адвокат Нікольченко Б.Б. в судовому засіданні вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав повністю і просить суд їх задоволити. Представник відділу реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника заінтересованої особи та про відсутність заперечень щодо задоволення вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлагає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], народився [INFO] в місті Люблін, Люблінської області Польща, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 31 травня 1952 року. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 06.10.2014 р.). В документах національність [PERSON] вказана, як "українець". Однак, за національністю він був поляком про що свідчить свідоцтво про його народження від 31 травня 1952 року, а саме в місті Люблін, Люблінської області, Польща. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00015206565 від 26.03.2015 року, за заявою [PERSON], змінено прізвище дитини «[PERSON]» на «[PERSON]», а також прізвища батьків з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]». Відповідно до п.1.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 про внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках передбачених законодавством України. Згідно Указу Президента України №24 від 31 грудня 1991 року до 1999 року існувала можливість змінити або встановити національність за заявою, а станом на сьогодні необхідно звертатися до суду. Пункт 2.13., 2.16.7 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та регулювання» підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Частиною 2 ст.256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, окрім зазначених в ч.1 ст.256 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану №12 від 07 липня 1995 року» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. З частини 1 ст.60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як випливає із ст.300 ЦК України, кожна особа має право на індивідуальність та право збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Правові приписи ст. ст.1, 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» держава гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичної, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При збереженні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та суспільності між собою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати свою національність. На підставі викладеного та

Outcome: approved