Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду в якому просить визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, Відомості опубліковані у статті «Размьшления на тему кражи части общежития при помощи должностных лиц » та поширені відносно [PERSON] у липневому спецвипуску за 2016 рік [PERSON] виданням Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України "Газета пенсіонера", на сайті інтернет-видання Світловодськ (http://svetlovodsk.com.ua/ ) а саме: «Исполнителями этой аферы (кражи общежития по адресу ул. Ленина, 67) были …..........частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON] ...». Також просить суд зобовязати, відповідачів [PERSON], Фізичну особу-підприємця [PERSON], [PERSON] видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонерів» спростувати неправдиву інформацію, поширену відносно Приватного нотаріусу Світловодського міського нотаріального округу [PERSON] у липневому спецвипуску за 2016 рік, на вебсайті http://svetlovodsk.com.ua/ 05 серпня 2016 року у статті «Размышления на тему кражи части общежития при помощи должностных лиц», а саме «Исполнителями зтой афери были....частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON]» в спосіб та на ресурсах на яких вона була поширена.Та стягнути з Відповідачів на її користь витрати на оплату судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 05 серпня 2016 року на веб сайті http://svetlovodsk.com.ua/ власником якого є ФОП [PERSON], та у липневому випуску Періодичного виданння «Газета пенсіонерів» опубліковано статтю,автором якої був [PERSON] під заголовком «Размышления на тему кражи части общежития при помощи должностных лиц». В статті поширені відомості, які не відповідають дійсності та ганблять честь та ділову репутацію позивача. Так у вказаній статті відносно позивача зазначено: 1)Абзац 5: «В 2012 году тихо и без лишнего шуму Светловодской громадой был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Героев Украины (Ленина), 67 (которым управлял КП "Добробут") стоимостью 850 000 грн., принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому совету, т.е. громаде. Заказником этой аферы било известное в городе предприятие СП ООО "Светловодскпобут". Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управлений юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON], Регистрационная служба Светловодского межрайонного управлення юстиции в лице Государственного регистратора [PERSON] » 2)Абзац 12: «Что касается попытки частного нотариуса [PERSON] добиться отмени решения судов, то тут все понятно! Ведь нарушения, которые допустила нотариус, удостоверяя эту сделку (независимо то ли за вознаграждение, то ли по безграмотности) легко тянут на уголовную статью. Кроме того, можно ставить вопрос об отзыве лицензии этого нотариуса.» В наведеному тексті щодо позивача наведено неправдиву та ще й образливу інформацію, зокрема визначено, що нею скоєно злочинні дії, щодо крадіжки першого поверху комунального гуртожитку за адресою: м. Світловодськ, вул. Героїв України (Леніна), 67 при цьому наголошено, що вона була виконавцем цього злочину та визначено, що вона здійснюючи повноваження нотаріуса посвідчуючи угоду допустила порушення які є злочином. Відповідачами умисно побудовано фрази таким чином, щоб викликати у читача негативне ставлення до моєї діяльності також вказано, що ці дії мною було вчинено за винагороду або по безграмотності. Отже, відповідачі публічно(через засоби ЗМІ) звинуватили позивача у вчиненні злочину, тим самим порушивши принципи викладені в ст.62 Конституції України .Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі перелічені вище вислови відповідачів не відповідають дійсності та спростовуються наступним: Так, першочергово, спір виник через те що 04 лютого 2013 року нею, приватним нотаріусом [PERSON], було видане свідоцтво про придбанню майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Зазначене свідоцтво було видане з дотриманням усіх вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції Україні 22.02.2012р. № 296/5, а саме Розділу II Глави 13 «[PERSON] свідоцтв про придбанні майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо вони не відбулися». Світловодська міська рада, інтереси якої за дорученням представляв [PERSON], звернулась до Світловодського міськрайсуду з позовом до неї приватного нотаріуса [PERSON] про визнання її дій незаконними та скасування виданого нею свідоцтва. Рішенням Світловодського міськрайсуду від 04.06.2015року у справі №401/647/15-ц; 2/401/456/15 позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 02.03.2016р. за №22-ц/781/413/16 в задоволенні позовних вимог Світловодської міської ради до неї було відмовлено. При цьому судом апеляційної інстанції було визначено наступне: «Світловодська міська рада, яка не брала участі у виконавчому провадженні та при вчиненні нотаріальних дій, вважаючи, що нотаріальною дією порушені її права і охоронювані законом інтереси на спірне нерухоме майно, звернулася до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта до нотаріуса, який є неналежним відповідачем в цих правовідносинах, та не заявила вимог до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.» Також відповідачі в своїй статті зазначили, що вона здійснюючи повноваження нотаріуса посвідчуючи угоду допустила порушення які є злочином. Видача свідоцтва не є посвідченням угоди(правочину), законодавець не дарма виділив та розмежував в законі України «Про нотаріат» такі поняття та дії нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій, як посвідчення правочину та видача свідоцтва, тому що це різні поняття, різні документи та різний підхід при оформленні нотаріусом цих документів. При оформленні цих документів нотаріус використовує різні норми діючого законодавства та використовує різні пункти Порядку вчинення нотаріальних дій виходячи з поняття, сенсу документа та його правового навантаження. Відповідно до глави 10 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій - «Посвідчувальні написи нотаріуса» - на підтвердження права на придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, а також посвідчення фактів, що фізична особа є живою, про перебування її у певному місці, про прийняття на зберігання документів, про передачу заяви видаються відповідні свідоцтва. В даному випадку правочин з передачі майна стягувачу - СП ТОВ «Світловодськпобут» здійснювався (посвідчувався) не нотаріусом, а Державною виконавчою службою Світловодського МРУЮ Кіровоградської області, шляхом складання відповідного акту, який і є правочином(або угодою в розумінні відповідача). В свою чергу нотаріус не наділений повноваженнями перевіряти чи скасовувати акти державного виконавця. Нотаріус не організовує, не проводить і не контролює прилюдні торги, організовані відділом ДВС, для відома відповідача, він про них навіть не знає, оскільки документи на видачу свідоцтва нотаріусу подаються після торгів. Тобто, усі перелічені вище вислови відповідачів не відповідають дійсності. Окрім того, названі вислови принижують ділову репутацію позивача, умисно викликаючи у читача статті недовіру до позивача, невдоволення його діями та осудження таких. Також, вислови відповідачів про вчинення нею злочинних дій при виконанні своїх посадових обовязків викликає у читача впевненість негативні емоції щодо моєї професійної діяльності, що негативно відображується на відносинах позивача з споживачами моїх послуг, діловими партнерами, в тому числі - потенційними, через побоювання мати з позивачем ділові стосунки. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. На думку позивача, ділова репутація також складається із якостей та оцінок, з якими їх носій асоціюється в очах своїх контрагентів, клієнтів. Ділова репутація - це асоціації, які викликає діяльність нотаріуса в інших осіб. Тобто, діяльність позивача, як порядного партнера, оцінюється з точки зору вказаних якостей. Аналізуючи зміст даної статті, вбачається, що автор звинувачує приватного нотаріуса [PERSON] у причетності до крадіжки майна та до афери при видачі нею 04 лютого 2013 Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися на 9/100 часток будівлі № 67 по вул. Леніна в м.Світловодську Кіровоградської області. Відповідно до ч.1 ст.185 КК України, крадіжка - це таємне викрадення чужого майна, за яке передбачено відповідне покарання. Згідно тлумачення «Словаря русского языка [PERSON]», оскільки текст поширено російською мовою, слово «афера» є тотожним за змістом слов; «мошенничество», що в перекладі на українську мову є -«шахрайство». Відповідно до ч.1 ст.190 КК України, шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживанню, довірою (шахрайство), за яке також передбачено відповідне покарання. Таким чином, і «крадіжка», і «афера (шахрайство)» є кримінальними діяннями, передбаченими КК України, тобто, злочинами. В Україні діє принцип презумпції невинуватості, за яким щодо особи. _ підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передої в законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. У ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоров'я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку, визначених законом. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що в його публікації не має жодного ствердження, того,що нотаріус [PERSON],вчинила крадіжку. В статті використанні терміни які мають алегоричне оціночне судження. Він зазначив, що у Світловодської громади був фактично викрадений 1 поверх гуртожитку по вул.. Героїв України,67 який належав на праві власності Світловодській міськраді. Тобто він як учасник Світловодської громади субєктивно оцінив дії нотаріуса [PERSON], як незаконні, при цьому він керувався висновком господарського суду Кіровоградської області, від 19 травня 2016 року. Відповідач ФОП [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча про день,час та місце розгляду справи був повідомленим в установленому законом порядку. Причини своєї не явки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] видання Світловодської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета пенсіонерів», також в судове засідання не зявився, хоча про день,час та місце розгляду справи був повідомленим в установленому законом порядку. Причини своєї не явки суду не повідомив. Третя особа [PERSON], просить позов задовольнити. Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дане рішення зазначеним вимогам не відповідає. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Згідно з п. 15 вказаної вище постанови юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Судом встановлено, що 05 серпня 2016 року на веб сайті http://svetlovodsk.com.ua/ та у липневому випуску 2016 року періодичного видання Світловодської міської партійної організації Партії Пенсіонерів України «Газета Пенсіонерів» була опублікована стаття під назвою «Размышления на тему …», автором якої є [PERSON] Зокрема, ним було зазначено: «В 2012 году тихо и без лишнего шума у Светловодской громады был фактически украден первый этаж общежития по адресу ул. Ленина 67 (которым управлял КП «Добробут») стоимостью 850000 грн. принадлежавшего на правах собственности Светловодскому городскому Совету, т.е громаде. Заказчиком этой аферы было известное в городе предприятие СП ООО «Светловодскпобут». Исполнителями этой аферы были (ни много ни мало) отдел Государственной исполнительной службы Светловодского горрайонного управления юстиции (начальник отдела [PERSON], госисполнитель [PERSON]В.), частный нотариус Светловодского нотариального округа [PERSON]. Аналізуючи зміст даного тексту, вбачається, що автор звинувачує позивачку у причетності до крадіжки майна та до афери при здійснені нею 28.02.2013 року реєстрації права власності на 9/100 часток будівлі № 67 по вул. Леніна в м.Світловодську Кіровоградської області за СП ТОВ «Світловодськпобут» в межах її службових повноважень. Відповідно до ч.1 ст.185 КК України, крадіжка це таємне викрадення чужого майна, за яке передбачено відповідне покарання. Згідно тлумачення «Словаря русского языка [PERSON]», оскільки текст поширено російською мовою, слово «афёра» є тотожним за змістом слову «мошенничество», що в перекладі на українську мову є - «шахрайство». Відповідно до ч.1 ст.190 КК України, шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), за яке також передбачено відповідне покарання. Таким чином, і «крадіжка», і «афера (шахрайство)» є кримінальними діяннями, передбаченими КК України, тобто, злочинами. В Україні діє принцип презумпції невинуватості, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. У ст. 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Однак, як відзначив Європейський суд з прав людини, таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втрутитися у здійснення цього права задля, зокрема, і захисту здоровя і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку, визначених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поширена відповідачами в газеті інформація відносно [PERSON] щодо причетності її до «афери» є недостовірною та такою, що порушує її право на повагу, честь, гідність та ділову репутацію, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Проте, вимога про спростування даної неправдивої інформації на інтернет сайтах задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів щодо її розміщення, та не вказано власників даних ресурсів, для покладення на них відповідних зобов'язань. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні з позовом [PERSON] сплатила 649 грн.60 коп. Дана сума підлягає стягненню на користь [PERSON] з відповідачів.

Outcome: approved