Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

03 травня 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд стягнути з [PERSON] на його користь збитки заподіяні забезпеченням позову в розмірі 164000 гривень, які складаються з 60 000 гривень понесених збитків та 104 000 гривень упущеної вигоди, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] понесені судові витрати. Свій позов обґрунтовує тим, що 17.03.2016 року на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. за реєстровим № 147 - [PERSON] отримав за плату у власність квартиру [ADDRESS] . 25 серпня 2016 року між позивачем з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої укладений договір найму кімнати, площею 24,5 кв.м., позначеної на плані цифрою 2, у квартирі. Умовами вказаного договору передбачено, що кімната, яка наймається, повинна бути передана наймодавцем та прийнята наймачами протягом двох місяців з моменту підписання договору. У момент підписання Акту прийому-передачі наймодавець передає наймачам ключі від квартири, у якій знаходиться кімната, що наймається. Розмір місячної плати складає - 2 000 грн. з наймача, а в загальному з наймачів - 4 000 грн. Розрахунок здійснюється у готівковій формі шляхом передачі коштів наймачем наймодавцю, про що складається відповідна розписка. Наймодавець зобов`язався, зокрема, забезпечувати безперешкодне використання наймачем кімнати, що наймається, на умовах цього договору; не вчиняти дій, які б перешкоджали наймачукористуватися найманою кімнатою на умовах цього договору. Наймач зобов`язався використовувати кімнату виключно до мети найму, своєчасно і в повному обсязі сплачувати плату за користування кімнатою; набув право використовувати найману кімнату та майно в ній відповідно до його призначення та умов договору; користуватися санвузлом, позначеним в технічному паспорті цифрами 4, 5, кухнею, позначеною в технічному паспорті цифрою 3, та коридором, позначеним в технічному паспорті цифрою 1, які знаходяться у Квартирі. Строк договору починає свій перебіг з 25 серпня 2016 року та закінчується 25 жовтня 2018 року. 25 серпня 2016 року позивач одержав від [PERSON] в рахунок плати за Договором найму грошові кошти в сумі - 6000,00 грн. 01 вересня 2016 року позивач одержав від [PERSON] в рахунок плати за Договором найму грошові кошти в сумі - 4000,00 грн. 01 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] направлено позивачу письмові вимоги про передачу кімнати у користування. В той же час, передати кімнату наймодавцям позивач не зміг, оскільки ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року по справі №361/5027/2016-ц заборонено позивачу вчиняти певні дії, а саме: відчужувати квартиру та вчиняти буд-які інші дії з приводу даного нерухомого майна: користуватися, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті. У лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] по справі №361/917/17 (з урахуванням об`єднання справ в одне провадження) звернулися до суду із позовами до позивача, [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року по справі № 361/917/17, яке набрало законної сили у задоволенні позовів відмовлено та встановлено, що між позивачем та [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір найму з щомісячною оплатою по 2000 грн. з наймача, однак позивач не може передати останнім кімнату в квартирі, оскільки існує заборона встановлена ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року по справі №361/5027/2016-ц та відповідно дані обставини доказуванню не підлягають. 01 вересня 2018 року позивач надав [PERSON] та [PERSON] вимогу про розірвання договору найму кімнати від 25 серпня 2016 року, у зв`язку з неможливістю виконати свої обов`язки, а саме передати ключі від квартири та забезпечити доступ до неї. 20 вересня 2018 року позивач повернув [PERSON] надані ним 25 серпня 2016 року грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. та сплатив штраф в розмірі 30000 гривень про що отримав відповідну розписку. 03 жовтня 2018 року позивач повернув [PERSON] надані ним 01 вересня 2016 року грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. та сплатив штраф в розмірі 30 000 гривень про що отримав відповідну розписку. 23 жовтня 2021 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області в задоволенні позовних вимог [PERSON] по справі № 361/5027/16-ц відмовлено в повному обсязі. 21 лютого 2019 Постановою Київського апеляційного суду рішення суду першої інстанції по справі № 361/5027/16-ц залишено без змін. Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року було вирішено: забезпечення позову, накладене ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року, 13 вересня 2016 року та 19 червня 2017 року в справі №361/5027/16-ц за позовом [PERSON] до ТОВ "Колекторська компанія "ГАРАНТ", [PERSON] , треті особи: [PERSON] та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А., про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири та скасування реєстрації - скасувати. Постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2019 року додаткове рішення суду першої інстанції по справі №361/5027/16-ц залишено без змін. Таким чином, позивачем було укладено договір найму кімнати в квартирі відповідно до якого за період з 25 серпня 2016 року по 25 жовтня 2018 року позивач мав отримувати щомісячний дохід в розмірі 4000 гривень. В той же час, у зв`язку з заходами забезпечення позову прийнятими Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалою від 07 вересня 2016 року по справі №361/5027/2016-ц на підставі заяви [PERSON] , позивач фактично не зміг передати квартиру, яка належить йому на праві власності наймодавцям та відповідно недоотримав кошти в розмірі 104 000 грн. (4000 грн. щомісячна оплата х 26 місяців строку оренди на який укладено договір). Більше того, у зв`язку з наявними заходами забезпечення позову, позивач не виконав зобов`язання з передачі ключів від квартири та забезпечення вільного доступу до неї наймодавців, через що сплатив штраф відповідно до п. 10.7 Договору найму у розмірі 60 000 грн. (по 30 000 кожному з наймодавців). 27 травня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18 липня 2019 року. 27 червня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначив, що договір найму був укладеним між позивачем та нймачами 25 серпня 2016 року. Відповідно до п. 3.1. Договору найму позивач повинен був передати наймачам квартиру протягом 2-х місяців з моменту підписання договору. При цьому ухвала суду про забезпечення позову була прийнята 07.09.2016 року, тобто у позивача була можливість підписати акт приймання-передачі кімнати та виконати взяті на себе зобов`язання до моменту забезпечення позову. Крім того, як вбачається з ухвали від 07.09.2018 року Броварського міськрайонного суду Київської області суд заборонив [PERSON] вчиняти певні дії, а саме: відчужувати двокімнатну квартиру загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року, та вчиняти будь-які інші дії з приводу даного рухомого майна: користуватися, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті. Проте, договір найму на який посилається позивач був укладений до моменту прийняття судом зазначеної ухвали суду, а тому, у позивача були відсутні будь-які підстави не виконати взяті на себе зобов`язання, адже, обов`язок з передачі наймачам квартири виник на підставі правочину укладеного до моменту забезпечення. У лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Броварського міськрайонного суду з позовами до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою та зобов`язання вчинити дії. 06.09.2017 року у задоволенні позовів було відмовлено. Посилання позивача на встановлені судами обставини у справі № 361/917/17 щодо дії вищезазначеної ухвали суду щодо вчинення будь-яких дій по відношенню до квартири теж не можуть бути взяті судом до уваги. Так, у рішенні Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2017 року у справі № 361/917/17 зазначено: "Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, існування обтяжень та заборон щодо нерухомого майна, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до існовку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають". У постанові колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018 року у справі № 361/917/17, зазначено наступне: "Колегія суддів вважає, що квартира [ADDRESS] , знаходиться під обтяженням, і вчиняти будь-які дії з приводу даного нерухомого майна: користуватися, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті, є не можливим. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позовів відсутні, а рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог законодавства. Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на існування обтяжень нерухомого майна та заборони щодо нього не є підставою для відмови у позові, оскільки договір найму було укладено до накладення обтяжень на майно, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, договір найму було укладено до накладення обтяжень на майно. Разом з тим, ця обставина не може скасувати дію наявних обтяжень. Зокрема,вимоги позовних заяв про усунення перешкод у користуванні квартирою не підлягають до задоволення, оскільки користування спірною квартирою заборонене ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 грудня 2016 року, якою залишено без зміни ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення позовів відсутні, а рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог законодавства». Відповідач у відзиві зазначає, що вищезазначені частини судових рішень де суд вказує про дію ухвали суду по відношенню до будь-яких дій по відношенню до квартири є мотивувальною частиною судового рішення у якій суд висловлює своє ставлення до кожного аргументу та яка не містить встановлених судом фактів, а є оціночним судженням суддів на правові відносини, які склалися між сторонами на підставі відповідних документів, які подані сторонами. Крім того, такі правові висновки не мають обов`язкової сили для суду. Відповідач зазначає, щодо упущеної вигоди, то укладений між позивачем та наймачами договір найму не є розірваним станом і по сьогоднішній день. Як вбачається з поданих позивачем документів ініціатором розірвання договору виступив він на підставі його вимоги у зв`язку з тим, що він не має можливості виконати договір через ухвалу суду про забезпечення позову. У зв`язку з цим, відповідності до п. 10.5. договору найму договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків передбачених цим договором. Відповідно до п. 10.6. договору найму договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткового договору. Таким чином, самим договором не передбачено право особи, яка не виконує взяті на себе зобов`язання розірвати укладений договорі, адже це порушить права інших осіб. Крім того, сторони даного договору не передбачили такого способу. Відповідач вважає, що договір найму не розірвано, а тому, у сторін правочину і надалі існують взаємні права і обов`язки, а тому, позивач має право вимагати стягнення орендної плати з наймачів. А тому, вимога про відшкодування упущеної вигоди є передчасною, адже, позивач має право стягнути відповідні кошти за рахунок наймачів. Крім того, як вже було зазначено вище, при стягненні і упущеної вигоди позивач повинен підтвердити, що він не отримав кошти за передачу в найм свого майна внаслідок протиправних та винних дій відповідача. Також, позивач повинен підтвердити наявність причино - наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданими збитками у вигляді упущеної вигоди. Більше того, позивач не підтвердив ніякими належними та допустимими доказами, що він мавреальну можливість за звичайних обставин отримати зазначені доходи. Ще раз звертаю увагу суду, що невиконання договору найму відбулося саме внаслідок протиправних дій саме позивача, який не виконав взятих на себе зобов`язань з передачі майна у найм вказаним наймачам, який і по сьогоднішній день ухиляється від взятих на себе обов`язків щодо підписання акту приймання-передач майна, що свідчить про його недобросовісність. Відповідач зазначив, що позивач набув право власності на квартиру на підставі застереження (ст. 38 ЗУ "Про іпотеку") в Договорі іпотеки за яким право вимоги перейшло доTOB "Колекторська компанія "Гарант". При цьому позивач є пов`язаною особою з зазначеною компанією, що підтверджується Довіреністю від 03.09.2018 вих. № 956. Відповідач вважає, що представник [PERSON] представляючи інтереси в тому числі ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" у інших справах, ведуть недобросовісний бізнес, в тому числі за допомогою громадян [PERSON] та [PERSON] створивши такі умови, які б не надали можливості проживати разом з відповідачем та не давали можливості нормально проживати у квартири відповідачу та його сім`ї. 16 липня 2019 року до суду надійшли заперечення на відзив на позовну заяву у якій позивач зазначає, що всі наведені обставини відповідачем є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та доказами які в ній містяться. 02 липня 2019 року на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору найму кімнати від 25 серпня 2016 року. Зустрічний позов обґрунтований тим, що первісний позов стосується відшкодування збитків внаслідок забезпечення позову у іншій справі, яка розглядалася за заявою відповідача за первісним позовом. При цьому позивач за первісним позовом вказує, що він поніс збитки, які випливають з договору найму кімнати від 15.08.2016 року укладеного між позивачем за первісним позовом та [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 1.1. Договору найму кімнати в порядку та на умовах, визначених цим Договором, наймодавець зобов`язується передати Наймачеві у строкове платне користування, а Наймачі зобов`язуються прийняти у строкове платне користування житлову кімнату, що визначена у цьому Договорі (надалі іменується "Кімната"), та зобов`язуються сплачувати Наймодавцеві плату за користування Кімнатою. Відповідно до п. 1.2. Кімната, що наймається знаходиться в квартирі [ADDRESS] та позначена в технічному паспорті цифрою 2, має наступні характеристики: 1.2.1. - площа 24,5 кв.м.; 1.2.2. - стан: придатна для використання у відповідності до мети найму, визначеної у п. 2.1. цього Договору. Правовою підставою набуття права власності на зазначену квартиру став договір купівлі - продажу від 17.03.2016 року укладений між ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" та позивачем за первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом вважає, що зазначений договір купівлі-продажу квартири є таким, що суперечить положенням чинного законодавства, а тому, підлягає визнанню недійсним. При цьому, у випадку визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири, усі правочини позивача за первісним позовом теж вважатимуться недійсними, які були вчинені особою, яка не мала права їх вчиняти по відношенню до майна на яке не має права власності. З цих підстав позивач за зустрічним позовом і вважає за необхідне заявити зустрічну позовну заяву. Також оспорюваний Договір найму кімнати суперечить чинному законодавству, оскільки відповідачем [PERSON] передано у найм майно, яке йому не належить. Позивач за зустрічним позовом вважає, договір купівлі-продажу квартири недійсним, з насутпних підстав: ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" не є належним кредитором за Кредитним договором та Договором іпотеки, а тому, не мало відповідної дієздатності для підпису Договору купівлі-продажу; не повідомило ні [PERSON] , ні [PERSON] про відступлення права вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки та не надав відповідних документів на підтвердження переходу права вимоги, а тому, не мало права приступати до звернення стягнення; не направляло [PERSON] та [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту у порядку передбаченому ЗУ "Про захист прав споживачів"; не направило [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов`язання у порядку передбаченому статтею 35 ЗУ "Про іпотеку" та у відповідності до умов Договору іпотеки; направлено на невірну адресу вимогу про повернення боргу оформило з порушеннями вимог статті 35 ЗУ "Про іпотеку"; не направило [PERSON] та [PERSON] повідомлення про намір продажу предмету іпотеки у порядку передбаченому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку". Приватний нотаріус порушила вимоги ст. 84 ЗУ "Про нотаріат" та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Приватний нотаріус посвідчила Договір купівлі-продажу на підставі підроблених (в розумінні ЮС України) та неналежних відповідно до цивільного законодавства звіту про оцінку шайна та довідки про склад сім`ї та реєстрації місця проживання; ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" не направило звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Справа № 361/1889/19 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири з вищезазначених підстав перебуває у провадженні судді Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинського В.С. У випадку задоволення зазначеної позовної заяви та визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири настануть наслідки пов`язані з недійсністю правочину, а саме, позивач за зустрічним позовом відновить своє право власності за квартиру. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що квартиру за адресою [ADDRESS] , придбав у грудні 2006 року на етапі будівництва. Частину коштів на купівлю квартири було залучено за рахунок кредиту, наданого АБ "Банк регіонального розвитку". Право власності на квартиру було зареєстроване на підставі Свідоцтва про право власності серія [NUMBER] на нерухоме майно, видане 06 лютого 2008 року на підставі рішення Броварської міської ради №681 від 25.12.2007 р. Позивач зазначив, що з червня 2008 року позивач за зустрічним позовом та його дружина [PERSON] постійно проживають за вказаною адресою, це їх єдине житло, вони сплачують комунальні та інші платежі, пов`язані з користуванням квартирою. Про продаж квартири 17.03.2016 року позивачу за зустрічним позовом випадково стало відомо у серпні 2016 року, тобто через п`ять місяців. Позивач зазначає, що позивач за первісним позовом не є належним власником квартири [ADDRESS] , тому не мав права укладати Договір найму кімнати на який посилається, як на підставу зазнаних збитків внаслідок забезпечення позову. Позивач посилаючись на п.6.2., 7.1.,7.2 договору найму, зазначає, що відповідач [PERSON] передав в оренду майно, яке йому не належить, право власності [PERSON] , законність якого оспорюється в суді, тимчасово поширюється лише на квартиру, а не на майно, яке у ній знаходиться, а також на те, що в квартирі було зроблено внаслідок ремонтних робіт та поліпшень після передачі квартири покупцю [PERSON] від будівельників. Відповідно до акту приймання-передачі квартири (копія додається), підписаного 22.11.2007 між ТОВ "Спецвисотмонтаж-Буд" та [PERSON] власнику квартири були передані ключі від квартири. В даному акті зазначено, що в квартирі були проведені лише роботи по встановленню внутрішніх перегородок, зовнішніх дверей та вікон, радіаторів опалення, проведення електропроводки, встановлення лічильників води та електроенергії, з оштукатурення стін, крім робочої стіни кухні та стін ванної кімнати та санвузла, під влаштуванням підлоги виконана цементна стяжка. Рішенням міської ради від 25.12.2015 № 52-04-07 "Про перейменування вулиць та провулків м. Бровари" вулицю Постишева було перейменовано на [PERSON] . Після набуття права власності на квартиру 06.02.2008 року [PERSON] та [PERSON] в період квітень-липень 2008 року здійснили ремонт для створення умов проживання, закупили та встановили сантехніку, придбали кухню та меблі. В договорі найму наймачам надано право користуватись житлово-комунальними послугами. В той же час договори на надання цих послуг укладені [PERSON] . Згідно цих договорів, він здійснює оплату, але з ним не погоджувалась можливість користування цими послугами наймачами за договором найму [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] , при укладенні договору найму кімнати ввів наймачів в оману в частині зобов`язання передати ключі від квартири. Позивач зазначає, що йому та його дружині [PERSON] належать законні комплекти ключів від квартири. Також позивач стверджував, що [PERSON] після незаконного набуття права власності на квартиру, жодного разу до неї не з`являвся, ключі від квартири не отримував і не міг отримати у законний спосіб. 18 липня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. 12 грудня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області заяву [PERSON] про вступ у справу як третьої особи без самостійних вимог задоволено, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору найму кімнати від 25 серпня 2016 року, залучити до участі в справі третю особу без самостійних вимог [PERSON] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , та проживає в [ADDRESS] на стороні відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] . 14 січня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи щодо первісного та зустрічного позову. Так, третя особа [PERSON] просила, суд у задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити, зустрічний задовольнити. 08 липня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 21 жовтня 2020 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви, а заперечення аналогічні наданому змісту. Просив первісний позов задовольнити, у зустрічному відмовити. Відповідач та представник відповідача, який також є представником третьої особи [PERSON] , заперечували проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний із підстав наведених у ньому. Пояснення надали аналогічні змісту викладеного зустрічного позову та заперечень третьої особи. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Треті особи за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом, у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановлений законом спосіб. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача по первісному позову, його представника та представника третьої особи, вивчивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, встановивши обставини у справі та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1, 2ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом . Судом встановлено, що 17 березня 2016 року між ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] .Договір зареєстрований у реєстрі та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. (а.с. 8) Як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 22 серпня 2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . (а.с.117-123). Відомостей про право власності на вказану квартиру за іншою особою матеріали справи не містять. 25 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладений договір найму. В 1.1., 1.2, договору зазначається, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець зобов`язується передати наймачам у строкове платне користування, а наймачі зобов`язуються прийняти у строкове платне користування житлову кімнату, що визначена у цьому Договорі (надалі іменується - "Кімната"), та зобов`язуються сплачувати наймодавцеві плату за користування Кімнатою. Кімната, що наймається знаходиться у квартирі [ADDRESS] та позначена в технічному паспорті цифрою 2, має наступні характеристики: площа 24,5 кв.м., стан: придатна для використання у відповідності до мети найму, визначеної у п. 2.1 цього Договору; Відповідно п. 3.1., 3.2. кімната, що наймається, повинна бути передана наймодавцем та прийнята наймачами протягом двох місяців з моменту підписання договору. У момент підписання Акту прийому-передачі наймодавець передає наймачам ключі від квартири [ADDRESS] , в якій знаходиться кімната, що наймається. Відповідно п.4.1. Договору найму строк найму кімнати, складає 24 (двадцять чотири) місяці з моменту прийняття приміщення, що наймається, за Актом прийому-передачі. Відповідно п.5.1., 5.2, 5.3., 5.5. розмір місячної плати складає: 2000 (дві тисячі) грн. з наймача, а в загальному з наймачів 4000 (чотири тисячі) грн. Плата за користування кімнатою сплачується наймачами не пізніше 15-го числа кожного наступного місяця. Розмір плати може переглядатися за письмовою вимогою Наймодавця. Розрахунок здійснюється у готівковій формі шляхом передачі коштів Наймачем Наймодавцеві, про що складається відповідна розписка. П.5.6. договору найму вартість комунальних послуг не входить до плати за користування Кімнатою. Відповідно п.5.8., 5.9., у разі припинення (розірвання) Договору найму наймачі сплачують плату за користування кімнатою до дня повернення кімнати за Актом прийому-передачі включно. Закінчення строку дії Договору найму не звільняє наймачів від обов`язку сплатити за користування Кімнатою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (якщо такі передбачені цим Договором). У забезпечення виконання своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати зі Кімнатою наймачі зобов`язуються протягом десяти днів з моменту підписання даного Договору. здійснити гарантійний платіж у розмірі не меншому за два місячні платежі. У розділі 7 передбачені права та обов`язки наймачів. Відповідно п.8.1., 8.1.1., 8.1.2., 8.2. у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору. У разі, якщо на дату сплати коштів за користування Кімнатою, заборгованість наймачів становить більше 4000 гри. (чотирьох тисяч гривень). Наймач також сплачує штраф наймодавцю у розмірі 1000 грн. Згідно п.10.1.-10.7 Договору найму цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Строк цього Договору починає свій перебіг з 25 серпня 2016 року та закінчується 25 жовтня 2018 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін Договору у разі невиконання іншою стороною обов`язків передбачених цим Договором. Договір може бути розірваний за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткового договору. У випадку розірвання Договору на вимогу сторони, яка не виконує належним чином обов`язків передбачених цим Договором, вона сплачує штраф іншій стороні в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень протягом двох місяців з моменту звернення з вимогою про розірвання Договору. 01 вересня 2018 року на адресу [PERSON] та [PERSON] була направлена вимога про розірвання договору найму кімнати від 25 серпня 2016 року. У вимозі зазначено, що договір [PERSON] просить вважати розірваним з моменту повернення отриманих грошових коштів в рахунок за договором найму, а також штрафу за неналежне виконання умов договору. (а.с. 31) 20 вересня 2018 року згідно розписки наданої [PERSON] , він отримав від [PERSON] грошові кошти, які надавались йому в рахунок плати за договором найму кімнати від 25.08.2016 року в розмірі 6000 грн. та відповідно до п.10.7. договору найму кімнати від 25.08.2016 року, у зв`язку із невиконанням останнім обов"язку з передачі ключів від квартири [ADDRESS] , забезпечення безперешкодного використання кімнати в даній квартирі, грошові кошти у вигляді штрафу у розмірі 30000 грн. Також зазначено, що [PERSON] вважає, договір найму від 25 серпня 2016 року розірваним.(а.с. 32) 03 жовтня 2018 року згідно розписки наданої [PERSON] , він отримав від [PERSON] грошові кошти, які надавались йому в рахунок плати за договором найму кімнати від 25.08.2016 року в розмірі 4000 грн. та відповідно до п.10.7. договору найму кімнати від 25.08.2016 року, у зв`язку із невиконанням останнім обов`язку з передачі ключів від квартири [ADDRESS] , забезпечення безперешкодного використання кімнати в даній квартирі, грошові кошти у вигляді штрафу у розмірі 30000 грн. Також зазначено, що [PERSON] вважає, договір найму від 25 серпня 2016 року розірваним.(а.с. 33) Відповідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч.1, 2, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно ч.1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. 07 вересня 2016 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі за № 361/5027/16-ц заява [PERSON] задоволена, заборонено [PERSON] , вчиняти певні дії, а саме: відчужувати двокімнатну квартиру загальною площею 87 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири №147 від 17 березня 2016 року, та вчиняти будь-які інші дії з приводу даного нерухомого майна: користуватися, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті. 14 грудня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області у справі за № 361/5027/16-цапеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін. 23 жовтня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі за № 361/5027/16-ц, в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "ГАРАНТ", [PERSON] , треті особи [PERSON] та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А. про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири та скасування реєстрації - відмовлено. 21 лютого 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року без змін. 28 березня 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на додаткове рішення суду залишено без задоволення, додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року без змін. 11 квітня 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] на додаткове рішення суду залишено без задоволення, додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2018 року без змін. Судами у справі № 361/5027/16-ц встановлено, що 05 грудня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27/10-721І, згідно з умовами якого банк зобов"язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) у сумі 56 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався сплачувати за користування кредитом проценти із розрахунку 13% річних, комісійну винагороду та повернути кредит в терміни та на умовах, встановлених цим договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань між АБ "Банк регіонального розвитку" та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 027/ДЗ946І від 05 грудня 2006року, відповідно до якого в іпотеку було передано майнові права на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 87,93кв.м., житловою площею40,11кв.м.(предмет іпотеки). За кредитним договором від 05.12.2006 р. кредит надавався на придбання саме того об"єкту нерухомого майна, який передавався в іпотеку. 10 квітня 2008 року між тими самими сторонами було укладено додатковий договір до Іпотечного договору № 027/ДЗ946І від 05.12.2006 р., у якому сторони дійшли згоди про внесення змін до п. 1.2. вищевказаного іпотечного договору, яким в іпотеку передано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер - 22026717, яка належала іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.02.2008 р., серія [NUMBER] , виданого виконкомом Броварської міської ради 06.02.2008 р. на підставі рішення № 681 від 25.12.2007 р. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ "Колекторська компанія "ГАРАНТ", треті особи [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Р.П., [PERSON] , Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку" та позову третьої особи [PERSON] до ТОВ "Колекторська компанія "ГАРАНТ", треті особи [PERSON] ,приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельник Р.П., [PERSON] , Акціонерний банк "Банк регіонального розвитку" про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 5 грудня 2006 року між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та [PERSON] 20 листопада 2013 року між АБ "Банк регіонального розвитку", ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3960. 30 вересня 2015 року між ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та ТОВ "Колекторська компанія "ГАРАНТ" укладено договір №009 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-721І від 05 грудня 2006 року, укладеного між АБ "Банк регіонального розвитку" та [PERSON] . На день укладення даного договору розмір зобовязань позичальника за кредитним договором складає 30689,13 доларів США, що є еквівалентом 660661,60 грн. за офіційним курсом НБУ (2152,7544 грн. за 100 доларів). Управителем новому кредитору передано документи по кредитному договору №27/10-721І від 05 грудня 2006 року, укладеного між АБ "Банк регіонального розвитку" та [PERSON] , що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 30 вересня 2015 року. 13 жовтня 2015 року ТОВ "КК "Гарант" направляв вимогу позивачу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором та повідомлення про наявність права та наміру у разі не виконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки. Вищезазначений факт також було встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2017 року, тому відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, дана обставина доказуванню не підлягає. 07 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. було посвідчено договір про відступлення прав за Іпотечним договором № 027/ДЗ946І, посвідченим 05.12.2006 р. ПНКМНО Мельником Р.П. (реєстровий № 4949). На підставі зазначеного договору ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" набуло статус іпотекодержателя нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. 05 січня 2016 року позивачу [PERSON] було направлено вимогу №02-03/01 про повернення боргу за кредитним договором №27/10-721І від 05 грудня 2006 року та попереджено у випадку невиконання даної вимоги про звернення стягнення на майно, що було передано в іпотеку за Іпотечним договором №027/ДЗ946І, посвідченим 05 грудня 2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим № 4949, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковим договором №1 від 10 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П., за реєстровим №1039. Вимогу посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. та зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 5, шляхом переходу/набуття права власності на майно за ціною 582200,00 грн., визначеною на підставі оцінки предмету іпотеки субєктом оціночної діяльності. Пунктом 2.4.5. Іпотечного договору №027/ДЗ946І від 05 грудня 2006 року передбачено право іпотекодержателя у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки самостійно обрати шлях реалізації своїх прав з урахуваннями розділу 4 цього договору, який за згодою сторін є договором про задоволення вимог іпотекодержателя та чинного законодавства України. На підставі звіту про незалежну оцінку майна від 11.12.2015 р., складеного ТОВ "Чіріков Консалт" визначено оціночну вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , 582 200,00 грн. 17 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між іпотекодержателем квартири - ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" та [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №147. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 17.03.2016 р., вищевказана відчужувана квартира належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06 лютого 2008 року, серія [NUMBER] , виданого виконкомом Броварської міської ради Київської області, 06.02.2008 року на підставі рішення № 681 від 25.12.2007 року. Право власності на квартиру зареєстроване в Броварському бюро технічної інвентаризації 06 лютого 2008 року в реєстровій книзі № 24/9 за реєстровим №10639, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством Броварської міської ради "Броварське бюро технічної інвентаризації" 06 лютого 2008 року за №17639326. 21 січня 2016 року на адресу фактичного місця проживання позивача [PERSON] , який вказаний у Іпотечному договорі №027/ДЗ946І від 05.12.2006 р. та кредитному договорі № 27/10-721І від 05.12.2006 р., було направлено вимогу від 18.01.2016 р. ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" про повернення боргу за кредитним договором № 27/10-721І від 05 грудня 2006 року, зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за № 29. Вимога була направлена з описом та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 23 лютого 2016 року вказане відправлення було повернуто на адресу розташування робочого місця нотаріуса з відміткою органу звязку. Згідно п 2.11. Глави 2 "Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" "Порядку вчинення нотаріальних дії нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус має право посвідчити договір купівлі-продажу предмета іпотеки іншій особі за наявності відомостей про те, що інші особи, які мають зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відмовились одержати надіслані на їх адресу повідомлення про намір продати предмет іпотеки. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу звязку. Судами встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу 17.03.2016 р. між ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" та продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , здійснено за 582200 грн., ринкову вартість квартири визначено на підставі звіту про незалежну оцінку майна від 11.12.2015 р. ТОВ "Чіріков Консалт" 582 200 грн. Крім того встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, позивач [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 17 березня 2016 року, був власником іншого нерухомого майна, а саме: 1/ частини трикімнатної квартири, загальною площею 71,3 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, як було зазначено вище, у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ "Колекторська компанія "Гарант", [PERSON] , треті особи [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та скасування реєстрації - відмовлено. Таким чином твердження позивача по зустрічному позову [PERSON] про те, що договір найму від 25 серпня 2016 року був вчинений не власником та на підставі незаконного договору повністю спростовується встановленими обставинами у цивільній справі за № 361/5027/16-ц та рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2017 року. Щодо передачі майна позивачем [PERSON] у оренду відповідно до розділу 7 договору найму слід зазначити, те, що позивачем за зустрічним позовом не надано та у позовній заяві жодного доказу на підтвердження обставини на яку він посилається, а саме, що у спірній квартирі (кімнаті переданої у найм) знаходиться майно, яке особисто йому належить, та яке згідно вказаного договору ніби перейшло у користування відповідачам (майно кімнати). Відповідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215,216 ЦК України. Правила встановлені цими нормами, повинні застосовуватися судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, пятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 Постанови від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суди повинні встановити наявність фактичних обставин, з якими закон повязує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Відповідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність відповідних правових підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним договору найму кімнати від 25 серпня 2016 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Щодо позовних вимог [PERSON] по первісному позову слід зазначити наступне. Як вбачається, із змісту рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року та постанови колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року, у справі № 361/917/17 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язання вчинити дії, у задоволенні позову було відмовлено. У постанові колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року зазначається, що квартира [ADDRESS] , знаходиться під обтяженням, і вчиняти будь - які дії з приводу даного нерухомого майна: користування, передавати в іпотеку, оренду, управління, до прийняття судом рішення по суті, є не можливим. Відповідно ч.1 ст. 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. Положеннями статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (частина друга статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша та друга статті 22 ЦК України. Отже, відшкодування шкоди, заподіяної забезпеченням позову, є способом захисту прав та інтересів і одночасно мірою юридичної відповідальності. Надаючи оцінку предмету доказування у цій справі, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України), а саме умови і підстави застосування частини першої статті 159 ЦПК України, якими є те, що ризик здійснення процесуальних дій лежить виключно на учасниках спору, при цьому за відповідачем у справі № 361/5027/16-ц (основний позов) закріплено спеціальне право вимагати відшкодування збитків, які йому заподіяні у результаті застосування забезпечення позову. Скористатися цим правом він може, якщо вимоги позивача (за основним позовом) не будуть задоволені, що було і доведено у цій справі. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили та не скасовано. Право на відшкодування збитків у цій справі ґрунтуються на прямій вказівці закону (частина перша статті 159 ЦПК України). Разом з тим, у цій категорії справ принцип вини трансформується через принцип добросовісності. Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, так як протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди. Виходячи зі змісту договору найму від 25 серпня 2016 року позивач [PERSON] за період з 25 серпня 2016 року по 25 жовтня 2018 року повинен був отримувати щомісячний дохід в розмірі 4000 гривень., що за вказаний період складає 104000 грн., із обставин які від нього не залежали. Окрім того, позивач поніс витрати по виконанню ним умов договору найму від 25.08.2016 року, а саме п. 10.7. у розмірі 60000 грн. На підставі викладених та встановлених відповідними доказами обставин справи, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача по первісному позову, а тому їх задовольняє. Відповідно ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1640 грн. 00 коп.,що підтверджується квитанцією про оплату від 23.04.2019 року.

Outcome: approved