Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2013 року в сумі 15 232 грн. 20 копійок та судові витрати по справі в сумі сплаченого судового збору розміром 1600 гривень 00 копійок. Позов мотивовано тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], 19.04.2013 року був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачу був виданий кредит в розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами договору відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти в обумовлені у Звіті та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитом та відсотками за договором №б/н від 19.04.2013 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту яка станом на 31.07.2017 року складає 15 232,20 гривень та судовий збір у сумі 1 600 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте 22.11.2017 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив під час вирішення справи засосувати строки позовної давності. Позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 статті 261 ЦК України). В ч. 3 та ч. 4 статті 267 ЦК України передбачено правило, згідно з яким позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Така заява міститься у матеріалах справи, яку відповідач подав до суду 22.11.2017 року (а.с.49). Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "Приват банк" із заявою про надання кредитних коштів (а.с.5). Заява була задоволена та на ім'я відповідача була відкрита та видана платіжна картка з кредитним лімітом у розмірі 300,00 гривень, з розрахунку 360 календарних днів. Строк дії кредитного ліміту встановлено строком дії кредитної картки . Як вбачається з матеріалів справи останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено 25 липня 2014 року, що стверджується розрахунком заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 31.07.2017 року (а.с.4). Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ "Приват банк" і відповідачем кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. З врахуванням того, що останній платіж відповідачем за користування кредитним лімітом здійснено 25 липня 2014 року, суд визнав, що зазначена дата є початком перебігу строку позовної давності, що випливає з правовідносин між сторонами. Трирічний строк позовної давності сплив 25 липня 2017 року, а позивач звернувся до суду із позовом 12.09.2017 року. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. При вирішенні справи суд керується правовою позицією Верховного Суду України в справі № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, в якій роз'яснено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Враховуючи наведене вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, і відповідач просить застосувати наслідки спливу такого строку, тому незважаючи на наявність порушень умов договору відповідачем, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed