Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування покликаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . 23 червня 2009 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно йому, зокрема, будинок [ADDRESS] . Він звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [PERSON] не зареєстрував за життя право власності на даний будинок, хоча збудував його та користувався ним усе своє життя. Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок [ADDRESS] . У ході розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити, в останнє судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд вважає, що справу слід вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні позову покладається на розсуд суду, а тому суд вважає, що справу слід вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рудненської селищної ради народних депутатів Залізничного району м. Львова №71 від 20 липня 1988 року затверджено акт [PERSON] про закінчення будівництва і ввод в експлуатацію індивідуального будинковолодіння [ADDRESS] , житловою площею 55,3 кв.м., корисною площею 82,60 кв.м. Згідно з актом про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будинковолодіння, Інспекція Держспоживнагляду МВС оглянула пред`явлене до здачі будівництво та вказала, що вказані зауваження по будівництву, благоустрою і по договірних зобов`язаннях не слугують перешкодою в прийомі дому, комісія постановила: пред`явлене до здачі домоволодіння по [ADDRESS] , житловою площею 55,3 кв.м. і корисною площею 82,60 кв.м., вважати прийнятим. Згідно з технічним паспортом, виданим Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 13 серпня 2020 року, замовником якого є [PERSON] , а документом, що підтверджує право власності - рішення Рудненської селищної ради № 71 від 20 липня 1988 року на будівництво будинку. Відповідно до довідки № 3355 від 18 вересня 2020 року виданою Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, станом на 29 грудня 2012 року реєстрація житлового будинку [ADDRESS] відсутня. Однак, даний будинок є збудованим та введеним в експлуатацію згідно Рішення Виконавчого комітету Рудненської селищної ради народних депутатів № 71 від 20 липня 1988 року, яким затверджений акт "Про закінчення і ввод в експлуатацію індивідуального будинковолодіння селища [ADDRESS] ", та наданий дозвіл на оформлення права власності на будинковолодіння [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 квітня 2016 року [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту [PERSON] від 23 червня 2009 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно [PERSON] . Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цьолковської І.С. №79/02-31 від 22 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на будинок [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих право власності. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до правової позиції, викладеної у п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Однак, як безспірно встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] не може належним чином успадкувати спадкове майно та одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок [ADDRESS] у зв`язку із тим, що [PERSON] не зареєстровано право власності на даний будинок. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] , який не зареєстрував належним чином право власності на даний будинок, хоча проживав у ньому та користувався таким, а тому за позивачем як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] слід визнати право власності на будинок [ADDRESS] . Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved