Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В лютому 2020 року позивач ТДВ «СК «Експо Страхування» звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування в розмірі 7 940,72 грн. та витрати за автотоварознавче дослідження в розмірі 900,0 грн. Позов мотивований тим, що 05.04.2018р. між ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" (надалі Позивач, Страховик) і [PERSON] (надалі Страхувльник), було укладено Договір ДНТ № 51/0102/18 добровільного страхування наземного транспорту. За умовами даного Договору застраховано автомобіль марки «NISSAN QASHQAI» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] .14.06.2018р. в м. Києві по вулиці Ізюмська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю вищезгаданого застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «NYNDAI HD», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (надалі - Відповідач). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищезгадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2018р. винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано Відповідача - [PERSON] . Позивачем дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складений страховий акт ДНТ № 38/0102/18 від 19.09.2018 року та згідно заяви страхувальника здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 24 343,24 грн. на розрахунковий рахунок страхувальника (копії платіжних доручень додаються).Дана сума страхового відшкодування розрахована відповідно до Договору страхування ДНТ № 51/0102/18 від 05.04.18р., ремонтної калькуляції від 26.06.2018р., звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.07.2018р.Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «УСТ», Позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом вищезгаданого ДТП.27.12.2018 року на підставі даної заяви, ПАТ «СК «УСТ» сплачено Позивачу відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у сумі 16402,52 грн. Зважаючи на те, що сума виплаченого страхового відшкодування ПАТ «СК «УСГ» на користь Позивача не покриває в повному обсязі виплаченої суми страхового відшкодування позивачем на користь вигодонабувача (страхувальника) за договором страхування Позивач має обґрунтоване право вимоги до Відповідача на залишок невідшкодованої суми страхового відшкодування у розмірі - 7940,72 грн., що розрахована наступним чином: 24343,24 грн. (загальна сума сплаченого позивачем страхового відшкодування згідно договору про добровільне страхування) - 16402,52 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу сплаченого ПАТ «СК «УСГ» на користь Позивача згідно полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності) = 7940,72 грн.. Крім того, на користь Позивача підлягають відшкодуванню додаткові витрати, що були понесені для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілого у розмірі 900,00 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою 03.03.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи порвідомлений відповідно до вимог закону, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.223 ч.4, 280 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 05.04.2018р. між ТДВ "Страхова компанія "Експо страхування" і [PERSON] , було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту ДНТ № 51/0102/18, за умовами якого було застраховано автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] . 14.06.2018 року в м. Києві по вулиці Ізюмська відбулась ДТП за участю автомобіля вищевказаного застрахованого автомобіля «NISSAN QASHQAI», 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «HYNDAI HD» , державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.08.2018 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за порушення вимог Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів у вищевказаної ДТП (справа № 752/13040/18). Позивачем дану подію визнано страховим випадком про що свідчить складений страховий акт ДНТ № 38/0102/18 від 19.09.2018 року та згідно заяви страхувальника здійснено [PERSON] виплату страхового відшкодування у розмірі 24 343,24 грн. на розрахунковий рахунок. Дана сума страхового відшкодування розрахована відповідно до Договору страхування ДНТ № 51/0102/18 від 05.04.18р., ремонтної калькуляції від 26.06.2018р., звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.07.2018р. Оскільки на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «СК «УСТ», Позивач звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом вищезгаданого ДТП. 27.12.2018 року на підставі даної заяви, ПАТ «СК «УСТ» сплачено Позивачу відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у сумі 16 402,52 грн. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Так, зокрема, відповідно до п.38.2.1. ст. 38 даного Закону страховик після сплати страхового відшкодування має правоподати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених упункті 13.1 статті 13 цього Закону. Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове, відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування) коефіцієнта фізичного зносу)та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищення або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідач заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав. Таким чином, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивач виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини відповідача, а тому до позивача, як до страховика перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки у вигляді виплаченого відшкодування в розмірі 7 940,74 гривень. Також, оскільки даний позов підлягає задоволенню в частині виплаченого страхового відшкодування, а тому суд дійшов висновку що й сума витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900 гривень також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки дані витрати понесені позивачем та підтверджені документально. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, оскільки є заснованими на законі, обгрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 2 102,00 грн., підтверджений платіжним дорученням № 10645 від 24.01.2020 р. На підставі викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved