Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 12284,13 грн. за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 р. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.04.2013 р. відповідачу було відкрито кредитний картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 600 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3500 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що нею була підписана анкета заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті. Протягом строку дії кредитного договору відповідач систематично порушувала термін сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Станом на 29.01.2020 р. відповідач має заборгованість по кредиту 12284,13 грн., а саме, заборгованість за тілом кредиту -6124,82 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту- 6124,82 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 2432 грн. 96 коп., нарахована пеня -2665,20 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) -561,15 грн. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач заборгованість за договором не погашає, продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, представник АТ КБ "ПриватБанк" просить задовольнити позов: стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Згідно ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній. Ухвалою судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22.04.2020 року враховуючи предмет та підстави позову, клопотання позивача, відповідно до вимог ст.ст. 19, 274 ЦПК України відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали подати заяву із запереченням щодо розгляду в порядку спрощеного провадження та п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач [PERSON] не отримала вищевказану суду ухвалу та копію позовної заяви з доданими до неї документами, оскільки поштове повідомленя з додатками повернулись із зазначенням інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення. Крім судових викликів, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, викликалася через оголошення на сайті судової влади України від 19.06.2020 р. Із відповіді на запит суду Бурштинська міська рада повідомила, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.102). Станом на 02.07.2020 року відзиву на позовну заяву суду не подала, заперечення щодо розгляду в спрощеному порядку подано теж не було, будь-яких клопотань та заяв від сторони подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача по дорученню Гребенюк І.О. звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, а також у клопотанні зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань щодо розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.04.2013 р. [PERSON] , звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, згідно з яким позивач надав відповідачу початковий кредитний ліміт, де в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 3500 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та п.2.1..2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладанні даного договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. З копії анкети заяви позичальника вбачається, що [PERSON] погодилася на умови договору (а.с.8). Відповідно до п.1.1.3.2.4 Договору, банком передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Згідно п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 зміни в "Умови та правила надання банківських послуг" вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадку коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання інших каналів. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору, відповідач сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Окрім цього, згідно п.2.1.1.12.6.1 відповідач сплачує банку пеню, яка розраховується відповідно до п. 1.1.3.2.4. цього ж Договору, а, п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.10 передбачають, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі не виконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Заявою б/н від 11.04.2013 вбачається, що станом на 29.01.2020 р. заборгованість відповідача складається із: заборгованість за тілом кредиту -6124,82 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 6124 грн.82 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 2432,96 грн.; нарахована пеня - 2665,20 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 561,15 грн. Позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.04.2013 р. та те, що відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. (платіжне доручення № ІНВ91В326 V від 31.03.2020 р., а.с. 6). На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 611, 612, 625, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved