overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 16.11.2007 року, який був зареєстрований Білинською сільською радою Ковельського району Волинської області за актовим записом № 9. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, в сім"ї постійні сварки, , чоловік зловживає спиртними напоями, виганяє її з хати, діти його бояться. В судовому засіданні [PERSON]. позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві і просила його задовольнити та пояснила, що у зв"язку з цим вона з відповідачем фактично не підтримує сімейних відносин . При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач [PERSON] з позовом на розірвання шлюбу погодився і пояснив, що він згідний на розірвання шлюбу з підстав зазначених у позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як з'ясовано в судовому засіданні сторонам так і не вдалося досягти взаєморозуміння та налагодити нормальне сімейне життя по вині відповідача, який зловживає спиртними напоями, матеріально сім"ю не забезпечує, із-за чого в сім"ї виникають постійні конфлікти і напружені відносини,що призвело до того,що сторони фактично припинили сімейні відносини. І обоє згідні на розхірвання шлюбу, вбачаючи в цьому єдино правильний вихід у становищі,що склалось. При таких обставинах суд приходить до висновку, що конфлікт в сім'ї являється закономірним, а не випадковим, в зв'язку з чим примирення між сторонами неможливе, а тому суд вважає, що сім'я фактично розпалась і шлюб необхідно розірвати, оскільки його збереження суперечить інтересам кожної із сторін. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 10 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 104). Посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних характерів та поглядів на життя, внаслідок чого в сім"ї виникають непорозуміння та сварки. Крім того, відповідач, зловживаючи спиртними напоями, не розуміє її, як дружину, не рахується з її думкою, матеріальними проблемами сім"ї не переймається. В даний час сторони проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що має намір зберегти сім"ю. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 104), про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Відповідно до довідки Переяслав-Хмельницької міської ради № 776 від 28 травня 2014 року до складу сім"ї позивача входить чоловік - [PERSON], [INFO]. З пояснень позивача вбачається, що причинами розпаду їх сім"ї є різні характери та погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого в сім"ї виникають сварки. Позивач намагалася зберегти сім"ю, але це їй не вдалося. Шлюб носить формальний характер. Продовжувати такі сімейні відносини та миритися з відповідачем вона не бажає. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, категоричну позиція позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, відсутність підстав для примирення сторін, суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.06.2013 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Мирогощанської сільської Ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №7. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде себе неадекватно в сім"ї, внаслідок чого влаштовує в сім"ї сварки та скандали. Проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство. Відповідач не піклується про побудову сімейних відносин. Вважає, що сім"я розпалася і подальше спільне проживання не доцільне. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить судова розписка. Суд, заслухавши пояснення сторін, доводи представника відповідача та ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2013 року, який зареєстровано Мирогощанською сільською Радою Дубенського району, актовий запис №7. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] [INFO] (а.с.7). Причиною розпаду сім"ї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті чого в сім"ї виникають сварки та скандали. Негативна поведінка відповідача в сім"ї впливає на психіку дитини. Позивачка залишила відповідача і перейшла проживати до своїх батьків. Подружні відносини не підтримують. Надавався строк на примирення, але відповідач жодних кроків для того щоб зберегти сім"ю не зробив. Суд вважає, що сім"я розпалася і подальше спільне проживання не доцільне. За змістом ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Вважає подальше спільне життя з [PERSON] та збереження сім'ї неможливим. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу за спільною згодою буде проживати з матір"ю. Просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що шлюбні відносини припинені з відповідачем з березня 2014 року. Причиною розладу сімейного життя стала поведінка відповідача, який не приділяє уваги сім"ї, веде розгульне життя, вживає спиртні напої в зв"язку з чим у сім"ї виникають сварки, що негативно впливає на дитину. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не з'явився. За таких обставин, суд визнав можливим розглядати справу заочно у відсутність відповідача, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 березня 2013 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та [PERSON], Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб, про що було складено відповідний актовий запис за № 342. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спір з приводу майна та визначення місця проживання дитини відсутній. Приймаючи до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки їх сімейне життя не склалось, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов"язки. На підставі цього в сім"ї виникають сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З 2014 року вони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження сім"ї неможливе. \~ Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] просить залишити проживати з нею. Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві; відповідач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позорвні вимоги визнає в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов"язки. На підставі цього в сім"ї виникають сварки, які призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми. З 2014 року сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо.\~ \~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: шлюб розірвати; неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], залишити проживати з матір"ю.\~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON]. З 01.09.2016 року донька навчається на денному відділенні економічного факультету ДВНЗ "Херсонський державний аграрний університет" на платній основі. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30,0% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.01.2017 року і до закінчення навчання. Позивач в судове засідання не з"явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON]. Відповідно до довідки виданої державним вищим навчальним закладом "Херсонський державний аграрний університет" [PERSON] навчається на денній формі навчання на 1 курсі економічного факультету вказаного навчального закладу на контрактній основі. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім"ї від 24.02.2017 року та знаходиться на її утриманні. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, матеріальне становище відповідача, та погоджується з розміром частки, яку вимагає стягувати позивач, та вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги починаючи стягнення аліментів з 27.02.2017 року (від дня пред"явлення позову до суду). Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів до суду з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 640 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебуває у зареєстровано шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не надає своєї добровільної згоди на розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов"язки на підставі чого в сім"ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення є неможливим. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] зареєстрований 12.05.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №10. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов підтримує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 25.06.2019 року та від 10.07.2019 року. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2015 року підтверджується, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено 12.05.2004 року, зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №10. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов"язки, на підставі чого в сім"ї відбувалися сварки. Шлюбні відносини між подружжям припинені, шлюб носить формальний характер, подружжя проживає окремо, стосунків не підтримує і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст. 112 СК України вважає необхідним розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений 12.05.2004 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великолепетиського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис №10, а позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені нею судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією №0.0.1373895250.1 від 06.06.2019 року. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

20.11.2014 року ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11208,89 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. За згодою представника позивача, суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 27 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" і відповідачем [PERSON] був укладений Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту №008-035773/12-00938-вкл-к. Позивачем було відкрито на ім'я відповідача картковий рахунок та зараховано на нього грошові кошти у сумі 4634,48 грн. та видано платіжну картку. Згідно п. 3.13 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 60% річних від прострочення суми за кожен день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплати відсотків за весь час фактичного користування кредитними коштами. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 23.09.2014 року виникла заборгованість в сумі 11208,89 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором - 4634,48 грн.; заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 48,52 грн.; заборгованість по відсоткам - 5829,54 грн.; нараховані по простроченим відсоткам (несанкціонованій заборгованості) - 696,35 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11208,89 грн. підлягають задоволенню. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

29.01.2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12600,33 грн. та сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 19 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання останньому кредиту у у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 5.5. "Правил користування платіжною карткою" банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.11.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 11524,12 грн., а саме заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 11524,12 грн. На даний час сума заборгованості відповідачем не сплачена, тому суд вважає, що вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. і штрафу (процентна складова) в сумі 576,21 грн., то в данній частині вимог належить відмовити, оскільки згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.11.2011 року з відповідача [PERSON] вже було стягнуто штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 718,20 грн. Крім того, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн., то вони підлягають задоволенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial