Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поновлення батьківських прав. Вимоги мотивовано тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Санкт-Петербурга від 25 грудня 2018 року її було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , в зв`язку з цим дитині було надано статус позбавленої батьківського піклування та призначено опікуна. На теперішній час повністю змінились обставини, за яких її було позбавлено батьківських прав, а саме виняйла житло, створила належні умови для проживання неповнолітньої дитини, має стабільний дохід. За вказаних обставин просила поновити її батьківські права відносно неповнолітнього сина. Відзиву на позов не надходило. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, представники відповідача, третьої особи - позов визнали. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 15 - 17) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про народження, відомості про батька дитини [PERSON] внесені до запису про народження на підставі заяви матері дитини (а.с. 18, 19 - 20). Рішенням Ленінського районного суду м. Санкт-Петербурга від 25 грудня 2018року № 2-2179/2018 позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Неповнолітнього передано на піклування ООП МА МО МО Екатерингофський (а.с. 9 - 11, 12 - 14). Як вбачається з вказаного рішення, судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання неповнолітнього [PERSON] . Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 18 червня 2019 року визнано і дозволено виконання на території України рішення Ленінського районного суду Санкт-Петербургу від 25 грудня 2018 року про позбавлення батькіських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Як вбачається з тексту рішення Ленінського районного суду м. Санкт-Петербурга від 25 грудня 2018 року № 2-2179/2018, відповідач [PERSON] повідомила суд про те, що бажає виконувати батьківські обов`язки щодо неповнолітнього сина. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] повідомив, що між ним та матір`ю існують добрі родинні відносини та він бажає повернутися в сім`ю [PERSON] . У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Статтею 169 СК України встановлено, що мати, батько, які позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановлює рішення відповідно до інтересів дитини. На сьогоднішній день позивач має постійний та офіційний дохід (а.с. 28), не зловживає алкоголем, наркотиками (а.с. 30, 31), винаймає житло (а.с. 7 - 8), докладає всіх можливих зусиль для того, щоб повернути дитину. Згідно з висновком, орган опіки та піклування Каховської міської ради від 30 жовтня 2019 року вважає можливим та доцільним, таким, що відповідає інтересам дитини, відновити батьківські права позивача відносно [PERSON] . Відповідно до змісту зазначеного висновку неповнолітній проявив бажання проживати з матір`ю, оскільки її любить та хоче проживати з нею в одній родині. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим, та відповідає інтересам дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками (ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з батьками мають бути встановлені виняткові обставини. Суд констатує, що мати неповнолітньої дитини проти позбавлення батьківських прав заперечувала й бажає брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Під час судового розгляду судом не встановлено обмежень передбачених СК України для неможливості поновлення батьківських прав позивача відносно неповнолітнього сина. Вивчивши підстави, які слугували позбавленю батьківських прав позивача, встановивши відношення матері дитини на час розгляду вказаної позовної заяви до виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина, суд приходить до висновку, що на теперішній час [PERSON] проявляє інтерес до виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого сина, а тому поновлення батьківських прав позивача відповідатиме найкращим інтересам дитини та сприятиме воз`єднанню матері та дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved