Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач 22.04.20 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом. Позовна заява надійшла до суду 24.04.20 р.. У своєму позові позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 03.03.02 р. вона уклала шлюб з відповідачем. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 13.05.13 р. у справі № 0306/1 653/12 шлюб сторін було розірвано. За час шлюбу у сторін народилась двоє вказаних вище дітей, які проживають спільно з нею. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 18.04.13 р. було задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін, що сплачувались відповідачем. Однак оскільки вона згодом звернулась до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а останній погодився добровільно знятись з реєстрації у будинку лише якщо вона відмовиться від стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей, то це вона і зробила, уклавши мирову угоду від 28.01.14 р.. У 2014 р. вона уклала повторний шлюб, змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З часу розлучення відповідач не спілкується з дітьми та участі у їх вихованні не приймає, їх розвитком, навчанням, життям не цікавиться, чим ухиляється від виконання своїх обов`язків. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини позитивно розглянуто питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаних вище неповнолітніх дітей. Покликаючись на ст. 51 Конституції України, ст. 150, ч. 2 ст. 155, ч. 2 ст. 157, ч. ч. 7, 8 ст. 7, ст. ст. 164, 165 СК України, судову практику, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», просить позов задовольнити. За ухвалою судді Луцького міськрайсуду Волинської області від 14.05.20 р. справу було надіслано на розгляд до Ковельського міськрайсуду Волинської області. Справа надійшла до Ковельського міськрайсуду Волинської області 11.08.20 р.. За ухвалою суду від 02.09.20 р. було відкрито провадження у справі. Про суть вказаної вище ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовних вимог із додатками відповідачеві було повідомлено у встановленому законом порядку відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України. За станом на 30.10.20 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат, кожна зокрема, позов підтримали у повному обсязі, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Позивач також пояснила, що будь - яких перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми вона не чинить. З огляду на таку поведінку відповідача самі діти не прагнуть спілкування з ним. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ковельської міськради Волинської області у судовому засіданні позов підтримав та надав суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви і зазначив, що питання сімейних стосунків сторін і їх дітей вивчалось органом опіки та піклування; на засідання комісії відповідач не прибув, позитивний висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаних вище його неповнолітніх дітей - підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подав. Суд, вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника - адвоката, представника третьої особи, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам вказаних вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідача батьківських прав щодо них, інші докази у справі, заслухавши думки неповнолітніх дітей сторін - [PERSON] та [PERSON] по суті розглядуваного питання, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з копіями свідоцтв про народження вказаних вище неповнолітніх дітей, сторони у розглядуваній справі є їх батьками. Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 13.05.13 р. у цивільній справі № 0306/1 653/12 провадження № 2/159/552/2013 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 28.05.13 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 03.03.02 р., було розірвано у судовому порядку. З відповідача у справі відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 18.04.13 р. у цивільній справі № 159/1 658/13 - ц провадження № 2/159/553/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних вище двох неповнолітніх дітей. Суд враховує, що позивачем не обґрунтовуються її позовні вимоги несплатою відповідачем аліментів на утримання спірних неповнолітніх дітей сторін з огляду на подальшу домовленість між сторонами, пов`язану з правом відповідача користуватися нерухомістю. Позивач проживає спільно з неповнолітніми дітьми за відомою відповідачеві адресою, що стверджується довідкою № 1 381 від 24.01.20 р., виданою РЖКП № 2 (м. Ковель Волинської області) та слідує зі тексту попередньо зазначених судових рішень. Як вбачається з довідок від 31.01.20 р. із загальноосвітнього навчального закладу по місцю навчання спільних неповнолітніх дітей сторін, відповідач на протязі останніх 5 р., у 2018/2019 навчальному році, зокрема, не цікавився їх навчанням та не прибував до цього навчального закладу з такою метою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля Волинської обл. від 09.04.20 р. № 129, що затверджений відповідним рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області. є доцільним та відповідає інтересам вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін позбавлення відповідача батьківських прав щодо них. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд, аналізуючи у сукупності надані докази, що характеризують відповідача в частині його ставлення до виконання свого батьківського обов`язку по вихованню вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін, приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов`язаних з життям цих дітей, ухилення від участі у їх вихованні, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам цих дітей - задоволення закладеного позову. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню своїх вище зазначених неповнолітніх дітей без поважних причин тривалий час. Доказів протилежного у розпорядженні суду немає. А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо всіх вказаних вище неповнолітніх дітей є доцільним, не суперечить їх інтересам, відповідатиме найвищим їх інтересам як дітей з огляду на необхідність їх же захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Тому позов слід задовольнити у повному обсязі. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати у справі, що полягають у сплаті судового збору, у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved