Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2023 року, посилаючись на те, що 17 лютого 2001 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Якимівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис №5. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . 19 лютого 2007 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зміна її прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулася внаслідок реєстрації шлюбу. Донька навчається в Таврійському Державному агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного, на денній формі навчання, факультет «Економіки та бізнесу», спеціальність публічне управління та адміністрування, період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023, форма фінансування навчання - за контрактом. Їй важко самій сплачувати навчання доньки та її забезпечувати. Вартість навчання за один рік складає 10 200 гривень. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його видів доходів, починаючи з дня подачі позову до суду по день закінчення навчання. Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується поштовим повідомленням, про отримання ним 02.04.2020 ухвали та позовної заяви з додатком. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закону під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178,179,180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 Цивільного процесуального кодекса України, а також інші процесуальні строки в тому числі щодо подання відзиву продовжувалися на строк дії такого карантину. 17.07.2020 року набрала чинності редакція Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, відповідно до якого п.3 розділу «Прикінцеві положення ЦПК України» передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав, з заявою про продовження процесуального строку, наданого для його подання, протягом 20 днів з 17.07.2020 року до суду не звертався. Третя особа була належним чином повідомлена про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується поштовим повідомленням від 04.04.2020, про отримання нею ухвали та позовної заяви з додатком. Пояснень щодо позову відповідно до ст. 181 ЦПК України суду не надала, з заявою про продовження процесуального строку, наданого для їх подання, протягом 20 днів з 17.07.2020 року до суду не зверталася. Суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 лютого 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Якимівському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис № 5. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 19 лютого 2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулася внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 01 від 30.04.2009 року. 11 лютого 2020 року [PERSON] виповнилося 18 років, однак вона продовжує навчання на 1 курсі факультету «Економіки та бізнесу» Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного (IV рівень акредитації), період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023, потребує матеріальної допомоги. Згідно довідки про фактичне проживання у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: донька - [PERSON] . [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, умовою визначення аліментів на час навчання є та обставина, що працездатна донька, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Оскільки [PERSON] , продовжує навчання, що є єдиним її заняттям, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може їй надавати, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частині усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» (на час пред`явлення позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 грн. 00 коп. Оскільки, позивачка при звернені до суду, звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved