Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду, вказуючи, що 27 червня 2012 року з відповідачем були укладені договори оренди земельних ділянок . За умовами договорів [PERSON] надала ТОВ «Олександрівка-Агро» в строкове оплатне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення площами 4,38 га та 4,57га, що належать орендодавцю на праві власності та розташовані на території Криничанської сільської ради. Договори зареєстровані у відділі Держкомзему в Олександрівському районі за № 142038384003202 та 142038384003203 . Строк дії договорів, на думку позивачки, визначений без урахування періоду ротації основної сівозміни , що є порушенням ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» ці порушення є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також визнання договору оренди недійсним. Позивачка зазначає, що декілька років підряд відповідач засівав орендовані земельні ділянки озимою пшеницею. Однак, постановою КМУ від 11 лютого 2010 року № 146 затверджено Нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах. Відповідно до п. 7 Приміток, зазначених у нормативах , допустима періодичність вирощування на одному і тому самому полі становить для озимої пшениці - не менше, ніж через 2 роки. Крім того, відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель» з метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться агрохімічне дослідження та видаються агрохімічні паспорти. Дана вимога відповідачем не виконана, тому наявні підстави визнання договорів оренди недійсними. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, пояснивши, що відповідачем були порушені викладені в позовній заяві вимоги Закону, що є безумовною підставою визнання правочинів недійсними. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівка-Агро" позов не визнала, вважає, що підстав для його задоволення немає, бо під час державної реєстрації договорів оренди між сторонами була досягнута домовленість з усіх істотних умов договорів оренди, що відповідали діючому, на час укладання договорів, законодавству та здійснена їх державна реєстрація. Крім того, позивачем на надано доказів щодо порушення її прав. З часу укладання договорів оренди позивачка жодного разу не зверталась до орендаря з питань дотримання сівозміни та виснаження її земель, регулярно отримує орендну плату. Заперечуючи проти позову представник відповідача наголошувала, що відповідач проводить агрохімічне дослідження орендованих земель. Так, в жовтні 2015 року ТОВ «Олександрівка-Агро» уклало договір з ТОВ «АгроАналіз-Донбас» щодо проведення такого дослідження. Отримані результати враховуються орендарем задля підтримання належного стану орендованих земель. Вивчивши надані докази, суд встановив наступне. 27 червня 2012 року між сторонами були укладені договори оренди , за якими [PERSON] передала ТОВ «Олександрівка-Агро» в оренду дві земельні ділянки, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,38 га та 4,57 га, що належать їй на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 12 лютого 2007 року та [NUMBER] від 25 липня 2008 року. Земельні ділянки розташовані на території Криничанської сільської ради. а.с.4-6,10-12 Відповідно до п. 8, строк дії договорів визначений у 5 років. Укладені договори оренди були зареєстровані у відділі Держкомзему в Олександрівському районі . а.с. 6,12 Згідно п. 28 укладених договорів, орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі»( в редакції, що діяла на час укладання договорів), при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою. За вимогами ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», порушення вимог статті 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Позивачка зазначає, що відповідачем порушені встановлені нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах, бо він два роки поспіль вирощує озиму пшеницю на її земельних ділянках. Крім того, орендарем не виконана вимога щодо обов'язкового агрохімічного обстеження землі та паспортизації земель сільськогосподарського призначення. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, надала суду результати аналізу ґрунтових зразків, виконаних ТОВ «АгроАналіз-Донбас» на замовлення ТОВ «Олександрівка- Агро». а.с.53-58 Вирішуючи спір, суд враховує, що , відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому для вирішення питання про визнання недійсними договорів про оренду землі через відсутність проекту землеустрою та агрохімічного паспорту земель, необхідно впевнитися, що ця відсутність дійсно порушує права позивачки та в чому саме полягає це порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України і вона є обов'язковою для всіх судів України. Згідно з ч.3 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики, яким є Міністерство Аграрної політики і продовольства України. У відповідності до п.п.2.3,2.4 Положення про моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 26 лютого 2004 року № 51, моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення проводить Міністерство аграрної політики України у взаємодії з іншими виконавцями: Міністерством охорони навколишнього природного середовища України, Держкомземом України, Держводгоспом України та науково-дослідними установами УААН землеохоронного профілю. Залежно від територіального поширення та завдань здійснюються національний, регіональний і локальний моніторинги ґрунтів: національний - охоплює землі сільськогосподарського призначення в Україні; регіональний - охоплює землі сільськогосподарського призначення в межах фізико-географічних і адміністративних одиниць, великих масивів зрошення та осушення; локальний - проводиться на території окремих землеволодінь та землекористувань . Відповідно до п.п.3.1-3.3,4.1,4.4 Положення моніторинг ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення здійснюється шляхом: аналізу та узагальнення архівного (базового) фонду даних; ґрунтово-агрохімічного та еколого-меліоративного (суцільних і вибіркових) обстежень ґрунтів, агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення; функціонування мережі стаціонарних ділянок та польових дослідів, на яких ведуться спеціальний, кризовий та науковий моніторинг ґрунтів і забезпечуються комплексні дослідження, контроль за властивостями ґрунтів, розроблення прогностичних моделей та ґрунтозахисних технологій; використання даних дистанційного зондування та глобальної системи визначення місцезнаходження досліджуваних ділянок. Агрохімічна паспортизація орних земель проводиться раз у 5 років, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень - через кожні 5-10 років, а також на бажання землевласника, землекористувача, при зміні власника земель сільськогосподарського призначення . Дані агрохімічної паспортизації земельних ділянок надаються у вигляді агрохімічного паспорта, форму та порядок ведення якого встановлює Міністерство аграрної політики України . До складу виконавців моніторингу ґрунтів на землях сільськогосподарського призначення відповідно до визначених завдань належать: Міністерство аграрної політики України, Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, Держкомзем України, Держводгосп України та УААН. Центрдержродючість здійснює науково-методичне керівництво ведення моніторингу ґрунтів разом з: Національним науковим центром "Інститут ґрунтознавства та агрохімії ім. О. Н. Соколовського", науковим центром "Агроекологія", Інститутом землеустрою Держкомзему України, Інститутом гідротехніки і меліорації УААН та іншими науково-дослідними установами УААН земле охоронного профілю (п. 4.1, 4.4 Положення). Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про охорону земель», власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані, зокрема, підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами , чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологічно небезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу. Згідно вимог ст. 37 Закону, з метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Нормативи оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 146, є загальними, в той час як відповідні нормативи для окремо визначеної земельної ділянки мають встановлюватися на підставі даних агрохімічного паспорту цієї ділянки. Статтею 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» передбачено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється шляхом проведення перевірок. Позивачкою не наведені докази її звернень з відповідними заявами до повноважних органів про виявлення та усунення порушень , а також не надано протоколів , постанов, приписів про виявлення та усунення порушень земельного законодавства. Матеріали справи не містять належних доказів стосовно недотримання відповідачем вимог щодо ротації землі та вирощування пшениці протягом двох років на цій земельній ділянці, і такі висновки не можуть ґрунтуватися на доводах позивачки без агрохімічного обстеження ґрунту та висновку відповідної перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією сільського господарства. Суд приймає до уваги, що у власника [PERSON] був відсутній агрохімічний паспорт спірних земельних ділянок щодо їх стану на час укладення договорів оренди та передачі їх орендарю, в договорах сторони не передбачали покладання на орендаря такого обов'язку та строки здійснення агрохімічної паспортизації земельних ділянок , позивачка не порушувала питання про внесення змін до договорів . Отже, доводи позивачки щодо можливих порушень та невжиття відповідачем належних заходів ґрунтується лише на припущеннях, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed