Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернулась із позовом про встановлення факту родинних відносин, факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у зв"язку із фактичним вступом у володіння, до відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, треті особи Відділ Держгеокадастру у [PERSON] районі Кіровоградської області, [PERSON] державна нотаріальна контора. Посилається на те, що народилась 21.11.1931 року в с. Новофедорівка Братського району Миколаївської області, її рідна сестра [PERSON] народилась 02.12.1937 року. Їх батьками були [PERSON] і [PERSON], дошлюбне прізвище її та сестри [PERSON] було - [PERSON]. Після укладено шлюбу позивач отримала прізвище [PERSON], а сестра [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] померла 25 лютого 2003 року. Після смерті сестри позивач почала самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, у зв'язку з чим вважає. що вона фактично вступила у володіння спадковим майном. До нотаріуса із заявою вчасно не зверталась, оскільки не знала, що цього потрібно робити. За час свого життя своїм майном вона не розпорядилась, заповіту не складала. Позивач є рідною сестрою померлої [PERSON] та є спадкоємцем другої черги за законом. [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 5,19 га на території [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №60349. Про наявність державного акту їй стало відомо з оголошення в районній газеті "[PERSON] новини" від 11.10.2014 року. Позивач звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріусом 23.03.2015 року було відмовлено їй у зв'язку із пропуском 6-місячного строку на подання заяви, недоведеність родинних відносин із спадкодавцем та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Первинні офіційні документи про її родинні стосунки із померлою [PERSON] не збереглися, й вона не може їх відновити. Вважає, що факт родинних відносин частково доводиться письмовими доказами та може бути підтверджений показаннями свідків. Також після отримання позивачкою копії Державного акту на належну померлій [PERSON] земельну ділянку виявлено наявність орфографічної помилки у написанні прізвища власниці, в якому замість правильного "Касьяненко" зазначено "Касяненко". Цю технічну помилку вона сама не може виправити у зв'язку із смертю власниці. Просить задовольнити позов у повному обсязі, встановити факт родинних відносин із померлою [PERSON], факт належності померлій [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну ділянку, визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності позивача. Представник позивача [PERSON] позов своєї довірительки підтримала, посилається на обставини, викладені у позовній заяві, просить задовольнити позов. Представник [PERSON] сільської ради [PERSON] ради в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, проти позовних вимог не заперечив, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] сільської ради. Представник відповідача [PERSON] РДА в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, проти позовних вимог не заперечив, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] РДА. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника, а тому суд ухвалив про розгляд справи без участі третьої особи. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Кіровоградської області [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечила, вважаючи їх підставними, пояснила, що дійсно долучена до матеріалів справи копія Державного акту на право\~ приватної власності на землю на ім'я [PERSON] відповідає архівній копії, яка мається у Відділі Держгеокадастру Новоукраїнського району. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що вони особисто знали як позивачку [PERSON], так і померлу [PERSON], знали їх як рідних сестер, які підтримували тісні родинні стосунки, позивачка [PERSON] після смерті [PERSON] організувала її похорон, також відразу після її смерті позивачка продовжувала обробляти належну їй земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району. Свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо, що померла [PERSON] була власником спірної земельної ділянки, на час прийняття рішення про передачу їй у власність вказаної земельної ділянки вона, [PERSON], працювала сільським головою й повідомила, що, ймовірно, у Державному акті про право приватної власності при написанні прізвища власника помилково зазначено "Касяненко" замість "Касьяненко", проте ця земельна ділянка фактично належала померлій [PERSON] й остання користувалась нею до дня своєї смерті, після чого її продовжувала обробляти її рідна сестра - позивач [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини. З особистих документів позивачки встановлено, що вона [PERSON], [INFO], уродженка с. Новофедорівка Братського району Миколаївської області, її дівоче прізвище [PERSON], після укладення шлюбу 07.03.1981 р. із [PERSON] отримала прізвище - "Черадіонова" (а.с.17-20). Спадкодавиця [PERSON], [INFO], дівоче прізвище якої [PERSON], уклала шлюб 18.02.1958 року із [PERSON] та отримала прізвище - [PERSON], померла 25.02.2003 року у віці 65 років у с. Варварівка Новоукраїнського району (а.с.21,23). Згідно відповідей Відділу ДРАЦС РС Братського районного управління юстиції від 06.12.2014 р., актові записи про народження за 1937 рік по Братському району не збереглися, згідно відповіді Державного архіву Миколаївської області від 16.02.2015 року, актові записи про народження підвідділів ЗАГС сільрад Братського району Миколаївської області на зберігання до архіву не надходили, у зв'язку з чим підтвердити факт нарождення [PERSON] у с.Новофедорівка неможливо (а.с.29,31). Також відсутні відомості про актовий запис про народження [PERSON] і в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, згідно витягу від 31.07.2015 р. (а.с.32). З оглянутого Державного акту на право приватної власності на землю КР №60349, [PERSON], мешканка с. Варварівка Новоукраїнського району, являлась власницею земельної ділянки площею 5,19 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території [PERSON] сільської ради Новоукраїнського району. Згідно матеріалів спадкової справи № 81/2015 та постанови № 11 від 23 березня 2015 року державним нотаріусом відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 25.02.2003 року, у зв'язку із пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, відсутності правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, відсутності підтвердження родинних відносин із спадкодавцем (а.с.51). Згідно оголошення у газеті "[PERSON] новини" від 21 березня 2015 року № 12 (10989), загублений Державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 60349, виданий на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради від 28.12.1999 року № 40 (земельна ділянка площею 5,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради), зареєстрований 5 січня 2000 року за №350 на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а.с.55-56). Суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що померла [PERSON] і позивач [PERSON] являлись рідними сестрами, ця обставина підтверджена показаннями свідків, і також частково доводиться наявністю в обох однакового дівчого прізвища [PERSON], а тому у суду немає підстав сумніватися у цій обставині. Оскільки позивач не може у позасудовому порядку довести наявність родинних відносин із померлою спадкодавицею, з огляду на відсутність особистих документів, то її вимога підлягає до задоволення. Суд переконаний, що оригінали актових записів за 1931-37 рр. не збереглися у зв'язку із воєнними подіями під час Другої світової війни на території України в період 1941-44 рр. Також суд погоджується із доводами позивачки про те. що у правовстановлюючому документі - Державному акті на право приватної власності на землю допущена технічна орфографічна помилка у написанні прізвища фактичного власника земельної ділянки, а саме замість правильного "Касьяненко" зазначено "Касяненко", суд переконаний, що померла спадкодавиця в силу своєї необізнаності могла не зауважити цієї помилки, і тому не зверталась із заявами за час свого життя про її виправлення. Внаслідок смерті власниці, позивач не може виправити цю помилку у позасудовому порядку. У суду не виникає сумнівів в тому, що спірна земельна ділянка належала померлій сестрі позивачки [PERSON], й ця обставина підтверджена показаннями свідка [PERSON], яка на час видачі Державного акту працювала сільським головою та особисто підписувала його. Сестра позивачки померла 25.02.2003 р., й з цього часу відкрилась спадщина після її смерті, у звязку з чим до даних правовідносин слід застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав\~ нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Мінюсту України № 18/5 від 14.06.1994 р., свідоцтво\~ про\~ право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним,\~ або про те, що спадкоємцем було взято майно\~ спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця\~ в управління чи володіння спадковим майном. Згідно ст.530 ЦК УРСР (1963 р.), при відсутності спадкоємців першої черги або при\~ неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого. А тому позивач є спадкоємицею другої черги за законом та вправі успадкувати майно після смерті померлої [PERSON], яка являлась їй рідною сестрою. Згідно із ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.ст. 78,81 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, громадяни України також набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вон належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно\~ із\~ ст.ст. 66-69 Закону України Про нотаріат, пп. 4.15,4.20 п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна державного акту на право власності. За нормами п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.2 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Позивач являється спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців немає, фактично вступила у володіння спадковим майном протягом 6 місяців після смерті спадкодавиці, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно втрачено і відновити його неможливо у звязку із смертю спадкодавця, а тому за наведених обставин, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Понесені судові витрати суд залишає за позивачкою, згідно положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved