Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

17.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яка діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те що він є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, але фактично з часу реєстрації в квартирі не проживають, оскільки більше двох років навчаються та проживають в Королівстві Іспанія. Знятися з реєстрації вони не мають можливості, оскільки в Україну не приїжджають. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовні заяві. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON], яка діє в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] не зявилася, в посвідченій заяві третього секретаря з консульських питань Посольства України в Королівстві Іспанія [PERSON] від 07.12.2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 570/4-4325-18, просила справу розглянути в її відсутність в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги визнає повністю. В підготовчому судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2018 року, на підставі ордеру № 15 виданий 23.04.1987 року Виконавчим комітетом Київської обласної ради народних депутатів та довідки про членство особи в кооперативі та внесенян таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі № 15 виданий 21.11.2018 року Головою ЖБК «Победа-1». Відповідно до довідки виданої Головою ЖБК «Победа-1» від 27.11.2018 року за № 57, [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою [ADDRESS], але за даною адресою не проживають з моменту реєстрації. Судом прийнято до уваги, що відповідач [PERSON] є матір»ю неповнолітніх [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. З Довідки про реєстрацію Муніципального реєстру населення Гуадаррама (Мадрид) зазначено, що в муніципальному реєстрі населення даного округу зроблено актовий запис про місце проживання за адресою: [ADDRESS] за даною адресою зареєстрована [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається з довідки про реєстрацію (переклад з іспанської мови на українську), виданого секретарем Муніципального реєстру населення, посвідчений 20.09.2018 року у м. Мадрид, [PERSON], [PERSON] проживають в м.Мадрид за адресою проживання їх матері [PERSON]. Згідно довідки виданої секретарем Ради з питань освіти і наукових досліджень ІЄС Гуадаррама від 11.09.2018 року, [PERSON], був зарахований на навчання навчальний заклад ІЄС Гуадаррама із відвідуванням занять, які відповідають 4 курсу обов'язкової середньої освіти на 2018/2019 навчальний рік. Згідно довідки виданої секретарем Ради з питань освіти і наукових досліджень ІЄС Хайме Ферран від 14.09.2018 року, [PERSON], була зарахована на навчання навчальний заклад ІЄС Хайме Ферран із відвідуванням занять, які відповідають 1 курсу Бакалавра (Мистецтв) на 2018/2019 навчальний рік. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації знайшли свє підтвердження у судовому засіданні є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Однак, що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації то відповідно до ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial