Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» в якому, після уточнення позовних вимог, просить стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати (з 21.04.2019 по 22.12.2020); стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] : суму заборгованості по оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 по 29.01.2020 у розмірі 8276,76 грн. (вісім тисяч двісті сімдесят шість гри. 76 копійок); суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листках непрацездатності: серія АДН № 132983 (04.01.2020 - 17.01.2020) у розмірі 1179.87 грн. (одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 87 копійок) (затримка оплати на 236 робочих днів з 14.02.2020 по 25.01.2021); серія АДН № 133456 (20.01.2020 - 24.01.2020) у розмірі 347.62 грн. (триста сорок сім гривень 62 копійки) (затримка оплати на 215 робочих днів з 14.02.2020 по 22.12.2020); серія АДН № 133456 (25.01.2020 - 29.01.2020) у розмірі на дату оплати суми допомоги по тимчасовій непрацездатності; стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплати належних сум під час звільнення у розмірі 1 230 780, 54 грн. (один мільйон двісті тридцять тисяч сімсот вісімдесят гривень 54 копійки), з перерахуванням його розміру на дату постановлення рішення суду; стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Казенним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» (КП «МПРС») у період з 18.05.2016 по 08.04.2019 - на посаді першого заступника директора КП «МПРС»; у період з 08.04.2019 по 10.08.2020 - на посаді заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС», яку позивач зазначає як нижчеоплачувану та посилається на те, що при її переводі на цю посаду за нею не зберігся попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, який їй не був виплачений, а затримка виплати складає 362 робочих дні. Також, внаслідок некоректного ведення відповідачем табелю обліку використання робочого часу, при звільненні заробітна плата за 03-05 лютого 2020 року їй виплачена не була. Також позивач вважає, що їй було не повністю сплачено суму оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності. Також позивач посилається на те, що при розрахунку при звільненні їй було е сплачено всі належні під час звільнення суми, що зобов`язує відповідача виплатити їй середній заробіток за час затримки на 365 робочих днів виплати цих сум. Також, позивач посилається на те, що такими діями відповідача їй спричинені моральні страждання, які вона оцінює в 80000 грн. Ухвалою суду від 05.10.2020 року позовна заява була залишена без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 12.11.2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 16.12.2020 року. 16.12.2021 року у судове засідання з`явився представник третьої особи, інші учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 16.03.2021 року. 23.12.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги необґрунтовані, а обставини, на які посилається позивача є надуманими. 16.03.2021 року до суду надійшли пояснення по справі, в яких представник третьої особи не погоджується з вимогами позивача. 16.03.2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача та третьої особи, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 27.04.2021 року. 27.04.2021 року у судове засідання з`явився представник відповідача та третьої особи, позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 13.07.2021 року. Розгляд справи з 13.07.2021 року переназначено на 02.08.2021 року. 02.08.2021 року до суду надійшли уточнення позовних вимог. 02.08.2021 року у судове засідання з`явився позивач, представники відповідача та представник третьої особи, роз`яснено права та обов`язки. По справі оголошено перерву до 04.10.2021 року. 13.08.2021 року до суду подано пояснення третьої особи, в яких представник третьої особи, послався на те, що позивачем порушено порядок уточнення позовних вимог. 04.10.2021 року від представника відповідача надійшли заперечення щодо уточнення позовних вимог, оскільки пропущено строк на такі уточнення. 04.10.2021 року у судове засідання з`явилися позивач, представники відповідача та третьої особи, судом прийнято уточнену позовну заяву, ухвалами суду відмовлено у витребуванні доказів та закритті провадження у справі, оголошено перерву до 28.10.2021 року. 28.10.2021 року у судове засідання з`явилися позивач, представники відповідача та третьої особи, оголошено перерву до 23.11.2021 року. 23.11.2021 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення. 23.11.2021 року у судове засідання з`явився позивач, представники відповідача та третьої особи, оголошено перерву до 02.12.2021 року. 01.12.2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких вона зазначила розмір втрати частини заробітньої плати із порушенням строків її виплати у розмірі 3973 грн. 02.12.2021 року у судове засідання з`явився позивач, представники відповідача та третьої особи, оголошено перерву до 09.12.2021 року. 09.12.2021 року до суду від представника відповідача надійшла відповідь на додаткові пояснення. У судовому засіданні 09.12.2021 року позивач позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача та представник третьої особи, позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Казенним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» (КП «МПРС») у період з 18.05.2016 по 08.04.2019 - на посаді першого заступника директора КП «МПРС»; у період з 08.04.2019 по 10.08.2020 - на посаді заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС». Відповідно до статті 114 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при переведенні працівника на іншу постійну нижчеоплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення. Посада заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС» є нижчеоплачуваною роботою аніж посаді першого заступника директора КП «МПРС», що не заперечується сторонами. Також згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Аналогічне положення міститься у п. 4.1.9 Колективного договору між адміністрацією КП «МПРС» і трудовим колективом на 2016 - 2019 роки, затверджений профспілковою конференцією від 22.07.2016 року, згідно з яким сторони домовились компенсувати працівникам втрату частини зарплати, у зв`язку з порушенням строків її виплати згідно з індексом росту цін на споживчі товари й послуги в порядку визначеному законом. З матеріалів справи вбачаєтся, що 22.12.2020 року КП «МПРС» нараховано та виплачено [PERSON] , доплату за переведення на іншу постійну нижчеоплачувану роботу у сумі 3636,64 грн. та виплачено компенсацію втрати частики заробітної плати (при переведенні на іншу постійну нижчеоплачувану роботу) у зв`язку із порушенням строків її виплати у сумі 137,59 грн. Також, з матеріалів справи вбачається, що 22.12.2020 року позивачці нараховано та виплачено заробітну плату за 03, 04, 05 лютого 2020 року у сумі 5878,20 грн. та надбавку у розмірі 20% (згідно умов колективного договору) за вислугу років за 3-5 лютого 2020 року у сумі 1175,64 грн. та виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за лютий 2020 року у розмірі 238,49 грн. Суду доведено, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації розраховано шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Держстату) з травня 2019 року по листопад 2020 року та склав 4,7%. Сума компенсації розрахована як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць 2927,49 грн. (після утримання ПДФО-654,60грн та військового збору 54,55грн.) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації та склала 137,59 грн. Розрахунок: 2927,49*4,7%-137,59 грн. (компенсація за затримку виплати з квітня 2019 по грудень 2020) Таким чином, розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 21.04.2019 по 22.12.2020, визначений за весь період затримки та становить 137.59 коп. Суд критично відноситься до розрахунку [PERSON] у вигляді множення суми 137 грн. на 19 місяців, оскільки цей розрахунок не грунтується на нормах чинного законодавства та не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Таким чином, суд вважає, що 22.12.2020 відповідачем у повному обсязі виплачено [PERSON] доплату при переведенні на нижчеоплачувану роботу в сумі 3636,64 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 21.04.2019 по 22. і2.2020, тобто за весь період затримки у сумі 137,59 коп. Відносно компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 по 22.12.2020 - фактичну дату виплати, то розмір такої компенсації становить 238,49 коп. Так, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації розрахований шляхом множення місячних ІСЦ (за даними Держстату) з березня 2020 по листопад 2020 та склав 4,2%. Сума компенсації за невиплачену оплату за відпрацьований час та надбавку за вислугу років за 03,04,05 лютого 2020 у сумі 7053,84 грн. (5878,20 + 1175,64) розрахована як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць 5678,34 грн. (після утримання ПДФО -1269,69 грн. та військового збору 105,81 грн.) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації та склала 238,49 грн. Розрахунок: 5678,34 * 4,2% - 238,49 грн.(компенсація за затримку виплати з лютого 2020 року по грудень 2020 року) Вказана сума компенсації виплачена [PERSON] 22.12.2020 року у повному обсязі, що не заперечується самою позивачкою та відповідні платіжні документи наявні в матеріалах справи. Розрахунок [PERSON] розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 по 22.12.2020 є надуманим з огляду на наступне. По-перше. [PERSON] безпідставно вважає що несплаченим є період з травня 2019 по грудень 2020, оскільки компенсація стосується виплати заробітної плати за 03,04,05 лютого 2020 року. По друге, [PERSON] безпідставно вказує суму компенсації 137 грн., як вказано вище сума компенсації складає не 137 грн., а 238.49 грн. По-третє, позивачка безпідставно вважає, що сума компенсації у розмірі 137 (насправді 238,49 грн.) є сумою компенсації лише за лютий 2020, оскільки як зазначалось вище вказана сума є компенсацією розрахованою за весь період затримки, а саме з 07.02.2020 року по 22.12.2020 року. Таким чином, суд доходить висновку, що 22.12.2020 року відповідачем у повному обсязі виплачено [PERSON] заробітну плату за 03, 04, 05 лютого 2020 року у сумі 5 878,20 грн. та надбавку у розмірі 20 % (згідно умов Колдоговору) за вислугу років за 03,04,05 лютого 2020 року у сумі 1 175,64 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 року по 22.12.2020 року, тобто за весь період затримки у сумі 238,49 коп. З урахуванням викладеного, доводи, викладені [PERSON] є необгрунтованими та безпідставними, а отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за листами непрацездатності серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456, то з матеріалів справи вбачається, що листок непрацездатності серія АДН № 132983 30.01.2020 року відповідно до акту приймання-передачі, підписаного заступником директора з операційної діяльності [PERSON] та начальником відділу управління персоналом Терлецькою С.С. переданий КП «МПРС». 05.02.2020 КП «МПРС» разом із комісією із соціального страхування КП «МПРС» направлено лист № 1/57/197-20 до Фонду, яким просило перевірити обгрунтованість видання [PERSON] листків непрацездатності, в тому числі і листка непрацездатності серії АДН № 132983. Відповідно до протоколу № 4 від 14.02.2020 вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 132983 до отримання відповіді від Фонду. З метою додаткової перевірки листка непрацездатності серія АДН № 132983, який виданий сімейним лікарем [PERSON] 19.02.2020 підприємство звернулось до директора департаменту охорони здоров`я Одеської міської щодо перевірки законності дій сімейного лікаря КНП «ЦПМСД № З» ОМР [PERSON] при видачі листків непрацездатності [PERSON] враховуючи той факт, що за наявною у підприємства інформацією, [PERSON] перебуває у близьких зв`язках із зазначеним лікарем. 13.03.2020 на адресу КП «МПРС» надійшла відповідь Фонду від 06.03.2020 № 115/369, відповідно до якого зазначено, що листок непрацездатності серії АДН № 132983 виданий обгрунтовано та бланк оформлено вірно. Відповідно до протоколу № 9 від 20.03.2020 засідання комісії із соціального страхування КП «МПРС» було вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності [PERSON] , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 132983, які видані сімейним лікарем [PERSON] , оскільки як зазначалось вище, відносно лікаря [PERSON] було ініційовано перевірку законності її дій при видачі листків непрацездатності [PERSON] , в тому числі листка непрацездатності серії АДН № 132983. Відповідно до протоколу № 17 від 15.06.2020 комісії із соціального страхування КП «МПРС» зазначено, що підприємством направлені листи в Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради від 19.05.2020р. № 3/57/993-20 та Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 29.05.2020р. № 4/57/1034-20 з метою з`ясування обґрунтованості видачі листків непрацездатності [PERSON] серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456 лікарем КНП «ЦПМСД №3» ОМР [PERSON] та вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] до отримання відповіді щодо законності видачі та правильності заповнення листків непрацездатності серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456, що засвідчують її тимчасову непрацездатність, та обгрунтованість їх видання. Протягом березня-грудня 2020 року комісією із соціального страхування та підприємством направлялись листи щодо обґрунтованості видачі листків непрацездатності, в тому числі, і листка непрацездатності серії АДН № 132983, а також щодо ймовірно незаконної видачі листків непрацездатності [PERSON] лікарем [PERSON] 11.12.2020 року від Департаменту охорони здоров`я Одеської ОДА за вих. 11.12.2020 № 08- 09-4935/5179 була отримана відповідь. Як вбачається з матеріалів справи, за листком непрацездатності серія АДН № 132983 [PERSON] було виплачено допомогу з тимчасової непрацездатності за період з 04.01.2020 року по17.01.2020 року у сумі 23134,72 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами (платіжне доручення № 5068 від 25.01.2021, меморіальний ордер від 25.01.2021 року). Отже, відсутні порушення щодо виплати допомоги з тимчасової непрацездатності за листом непрацездатності серії АДН № 132983, а твердження позивачки про зворотне є безпідставними та необгрунтованими. Також, листок непрацездатності серія АДН № 133456 30.01.2020 року відповідно до акту приймання-передачі, підписаного заступником директора з операційної діяльності [PERSON] та начальником відділу управління персоналом [PERSON] переданий КП «МПРС». 05.02.2020 року КП «МПРС» разом із комісією із соціального страхування КП «МПРС» направлено лист № 1/57/197-20 до Фонду, яким просить перевірити обґрунтованість видання [PERSON] листків непрацездатності, в тому числі і листка непрацездатності серії АДН № 133456. Відповідно до протоколу № 4 від 14.02.2020 вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 133456 до отримання відповіді від Фонду. З метою додаткової перевірки листка непрацездатності серія АДН № 133456, який виданий сімейним лікарем [PERSON] 19.02.2020 підприємство звернулось до Директора , департаменту охорони здоров`я Одеської міської щодо перевірки законності дій лікаря КНП «ЦПМСД № З» ОМР [PERSON] при видачі листків непрацездатності [PERSON] враховуючи той факт, що за наявною у підприємства інформацією, [PERSON] перебуває у близьких зв`язках із зазначеним лікарем. 13.03.2020 року на адресу КП «МПРС» надійшла відповідь Фонду від 06.03.2020 № 115/369, відповідно до якого зазначено, що листок непрацездатності серії АДН № 133456 виданий обґрунтовано, але з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року продовжений необгрунтовано.? Відповідно до протоколу № 9 від 20.03.2020 засідання комісії із соціального страхування КП «МПРС» було вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності [PERSON] , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 133456, які видані сімейним лікарем [PERSON] , оскільки як зазначалось вище, відносно лікаря [PERSON] було ініційовано перевірку законності її дій при видачі листків непрацездатності [PERSON] , в тому числі листка непрацездатності серії АДН № 133456. Відповідно до протоколу № 17 від 15.06.2020 комісії із соціального страхування КП «МПРС» зазначено, що підприємством направлені листи в Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради від 19.05.2020р. № 3/57/993-20 та в Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 29.05.2020р. № 4/57/1034-20 з метою з`ясування обґрунтованості видачі листків непрацездатності [PERSON] серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456 лікарем КНП «ЦПМСД №3» ОМР [PERSON] та вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON] до отримання відповіді щодо законності видачі та правильності заповнення листків непрацездатності серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456, що засвідчують її тимчасову непрацездатність, та обґрунтованість їх видання. 11.12.2020 року від Департаменту охорони здоров`я Одеської ОДА за вих. 11.12.2020 № 08-09-935/5179 була отримана відповідь. Суду надано докази того, що за листком непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 20.01.2020 року по 24.01.2020 року позивачці оплачено 8276,76 грн., що не заперечується сторонами. Однак, суд бере до уваги те, що вина позивача у необгрунтованому продовженні листа непрацездатності серії АДН № 133456 з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року, не встановлена та не доведена суду. Відповідно до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Листок непрацездатності видається: Громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Право видачі листків непрацездатності надається: лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я. Згідно з пунктом 1.5 не мають права видачі листків непрацездатності: лікарі: станцій (відділень) швидкої медичної допомоги; станцій переливання крові; закладів судово-медичної експертизи; бальнеогрязелікувальних, косметологічних та фізіотерапевтичних лікарень і курортних поліклінік; будинків відпочинку; туристичних баз; зубопротезних поліклінік (відділень); санітарно-профілактичних закладів; лікуючі лікарі лікувально-профілактичних закладів усіх форм власності при косметологічних втручаннях без медичних показань. Видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності. Відповідно до Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406 листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. При порушенні хворим призначеного режиму вказується вид порушення (наприклад, несвоєчасна явка на прийом до лікаря; алкогольне, наркотичне, токсичне сп`яніння під час лікування; вихід на роботу без дозволу лікаря; самовільне залишення закладу охорони здоров`я; виїзд на лікування в іншому закладі охорони здоров`я без відмітки про дозвіл виїзду; відмова від направлення або несвоєчасна явка на МСЕК та ін.). Відповідно до правових висновків, які викладені в постановах Верховного Суду від 12.04.2019 року № 265/563/17, від 05.08.2019 року № 638/10227/17, від 24.02.2020 року № 361/7197/16-ц, неналежне виконання лікарем своїх обов`язків щодо ведення документації не є підставою для вважати, що виданий лікарем листок непрацездатності не може підтверджувати тимчасову непрацездатність працівника, якщо працівником дотримані усі встановлені законом вимоги, передбачені при отриманні такого листа. Отже, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за листком непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року та сума втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати по тимчасовій непрацездатності у розмірі 279,84 грн., яка не спростована відповідачем. Щодо стягнення з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплати належних сум під час звільнення, то суд виходить з наступного. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 зазначеним у п.п. 31-34, на підставі статті 2 Закону України "Про оплату праці" структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713 (далі - Інструкція N 114/8713), розробленої відповідно до Закону України від 17 вересня 1992 року N 2614-ХІІ "Про державну статистику" та Закону України "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції). Відповідно до пункту 1.3 Інструкції N 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції N 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Судом не встановлено порушень відповідачем прав позивача щодо виплати їй заробітної плати при звільненні, але суд прийшов до висновку про порушенні прав позивача у проведенні виплат відносно оплати допомоги з тимчасової непрацездатності. Однак, постановою Верховного Суду № 809/575/16 від 25.07.2018 року визначено, що відповідно до частини 2 статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Виходячи з аналізу наведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що віднесення допомоги по тимчасовій непрацездатності до виплат при звільненні, передбачених статтею 116 Кодексу законів про працю України, відповідачем здійснено протиправно, оскільки дані виплати врегульовані спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким чітко регламентована «незалежність» останніх від дати звільнення. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відсутні підстави для виплати [PERSON] середнього заробітку за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплати належних сум під час звільнення. Щодо стягнення моральної шкоди, то відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка до свого позову не надала жодного доказу щодо дискримінації її трудових прав, всі її доводи про порушення її трудових прав або грунтуються виключно на припущеннях, що прямо заборонено ч. 6 ст. 81 ЦПК України, або повністю спростовуються вищевказаними доводами та наданими доказами відповідача Щодо доводів [PERSON] про наявність в неї моральних страждань то відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Однак, позивачкою в обґрунтування заподіяної їй моральної шкоди не надано жодного належного чи допустимого доказу в розумінні ст.ст.77-81 ЦПК України, а відтак ці вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial