Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на свою користь суму у розмірі 2 112 825 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої бездіяльністю працівника відповідача - Уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкової О.Ю. щодо невиконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, яким зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394 грн. з поточного рахунку [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанси». Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394 грн. з поточного рахунку [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанси». Вказане рішення набрало законної сили 02 липня 2015 року. На виконання вказаного рішення 08 липня 2015 року видано виконавчий лист, та постановою державного виконавця від 10 липня 2015 року відкрито виконавче провадження №48086474. Вказану постанову та вимогу державного виконавця виконати рішення суду до 13 липня 2015 року вручено боржникові 10 липня 2015 року. Незважаючи на зазначене, рішення так і не було виконано боржником, а з 17 липня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» розпочато процедуру ліквідації банку. Відтак, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому було завдано майнової шкоди, яку відповідно до висновку економічного дослідження № 19/17 від 10 березня 2017 року, що виконаний ТОВ Центр судовий експертиз «Альтернатива», оцінено у розмірі 2 112 825 грн. На підставі викладеного позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Ухвалою від 12 травня 2017 року відкрито провадження по справі, призначено слухання справи у попереднє судове засідання. 01 серпня 2017 року до суду надійшли заперечення відповідача по справі. Протокольною ухвалою від 04 серпня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» у якості третьої особи без самостійних вимог. Ухвалою від 04 серпня 2017 року призначено слухання справи до судового розгляду. 07 лютого 2018 року до суду надійшло заперечення третьої особи. Ухвалою суду від 07 лютого 2018 року у зв'язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції, цивільну справу призначено до розгляду в загальному провадженні. 27 березня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого останній проти позовних вимог [PERSON] На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-297 від 29 травня 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із довготривалим лікарняним судді Малинникова О.Ф. Ухвалою суду від 31 травня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В. та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року виправлено описку, допущену в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року у справі за позовом [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» про відшкодування шкоди, виключивши із вступної частини ухвали відомості відносно відповідача [PERSON]. 10 липня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача, згідно якого останній проти позовних вимог [PERSON], оскільки рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, набрало законної сили в період запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та протягом дії цього періоду в банку спеціальних норм щодо задоволення будь-яких вимог кредиторів. Крім того, Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» прийнято від позивача заяву про визнання його кредитором та акцептовано в реєстрі кредиторів банку в 4 чергу на суму 1 310 477,24 грн., відповідно підстави для стягнення грошових коштів у судовому порядку відсутні, оскільки таке стягнення прямо суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та може стати підставою для подвійної виплати грошових коштів на користь позивача. Вказані факти підтверджуються рішеннями судів, що вступили у законну силу, у справі № 826/1026/16 за позовом [PERSON] до Фонду та Уповноваженої особи, відповідно до яких встановлено, що позивач має на своєму поточному рахунку грошові кошти, щодо яких в частині гарантованої суми вкладів виступає вкладником банку, а в іншій частині вважається кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь». Суд встановив, що таким чином, вимоги про перерахування коштів з поточного рахунку підлягають погашенню у порядку, передбаченому ст.ст.26,27,45,49,53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 25 липня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач вказує, що рішення Фонду від 17 липня 2015 року № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженою особи Фонду на ліквідацію банку» та від 23 червня 2016 року № 1085, прийняті на підставі скасованих у судовому порядку постанов Правління НБ України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», а тому не створюють жодних правових наслідків, оскільки є похідними від постанов НБ України № 190 та № 460, які визнані протиправними та скасовані, що вбачається із постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у справі № 826/171/17. Вказав, що запровадження тимчасової адміністрації банку не зупиняє дію банківської ліцензії та банківську діяльність банку, обмежуючи лише проведення окремих операцій, крім того, станом на 16 липня 2015 року у Банку було достатньо коштів для виконання рішення суду. Разом з тим, позивач зазначає, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року не визнано його кредитором банку, а зобов'язано банк перерахувати визначену суму власних коштів [PERSON] з його поточного рахунку на рахунок третьої особи, як оплату за придбане майно, що не може вважатись кредиторськими вимогами. Зауважив, що справа № 826/1026/16 наразі переглядається судом за ново виявленими обставинами. 30 липня 2018 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно якого відповідач зазначає, що оскільки відсутні норми, які б встановлювали процедуру виконання судового рішення в разі скасування постанов Національного банку України щодо віднесення до категорії неплатоспроможних, відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», відсутність рішення Національного банку України, яким би припинялась процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також те, що на момент набрання рішенням суду законної сили скасовані рішення Національного банку України вичерпали свою силу, рішення Фонду гарантування щодо виведення з ринку ПАТ «Банк «Київська Русь» є чинними та відповідно Фонду діє у межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений Законом. В судовому засіданні позивач поданий позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394 грн. з поточного рахунку [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанси». Вказане рішення залишене змінено рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року в частині стягнення з ПАТ «Банк «Київська Русь» судового збору, в іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2015 року залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 20 квітня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ «Банк «Київська Русь» про скасування ухвали касаційної інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові відмовлено. 08 липня 2015 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року. Вказаний виконавчий лист пред'явлено до виконання із заявою про відкриття виконавчого провадження [PERSON] 08 липня 2015 року. Постановою головного державного виконавця Відділ державної виконавчої служб Подільського районного управління юстиції у м.Києві Кущ В.В. від 10 липня 2015 року відкрито виконавче провадження №480864, встановлено строк самостійного виконання постанови боржником до 13 липня 2018 року. Вказану постанову направлено на адресу боржника для виконання, яку ПАТ «Банк «Київська Русь» отримано 10 липня 2015 року. Незважаючи на зазначене, рішення так і не було виконано боржником, а з 17 липня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» розпочато процедуру ліквідації банку на підставі Постанови Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». У відповідності до Висновку № 19/17 експертного-економічного дослідження за запитом [PERSON] від 10 березня 2017 року, що виконаний ТОВ Центр судовий експертиз «Альтернатива», зроблено висновок, що позивачеві на даний час необхідно понести додаткові витрати (збитки) в сумі 2 112 825 грн., у порівнянні з витратами на придбання квартири за інвестиційним договором №4-006-267 від 24 квітня 2015 року, який розірвано у зв'язку із неперерахуванням коштів ПАТ «Банк «Київська Русь». За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем йому завдано майнової шкоди у розмірі 2 112 825 грн., яку просить суд стягнути на свою користь. З такими твердженнями позивача суд не погоджується з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв»язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов»язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об»єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто, відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк "Київська Русь", згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Банк "Київська Русь". Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ " Банк "Київська Русь" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ Банк "Київська Русь"" запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно. Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 року № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ " Банк "Київська Русь"" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 липня 2015 р. № 138, "Про початок процедури ліквідації ПАТ " Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ " Банк "Київська Русь" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 червня 2016 року № 1085 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки до 16 липня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на два роки до 16 липня 2018 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1706 від 01 вересня 2016 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь». Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь», визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами [PERSON] з 05 вересня 2016 року. З метою забезпечення збереження активів ПАТ «Банк «Київська Русь», а також запобігання втрати їх вартості, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 червня 2017 року № 2448 про продовження повноважень ліквідатора ПАТ «Банк «Київська Русь» [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому зазначеним законом, а відповідно до п.6 ст.2 закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Тимчасова адміністрація та ліквідація банку здійснюється Фондом, який призначає Уповноважену особу та делегує їй відповідні повноваження для забезпечення ефективної процедури під час здійснення тимчасової адміністрації виведення неплатоспроможного банку з ринку та його ліквідацію, а також захист прав і законних інтересів вкладників банку. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підтягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження». Як вбачається із матеріалів справи Позивачем отримано виконавчий документ та пред'явлено його до виконання. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підтягають примусовому виконанню. Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції). Позивач посилається на не виконання рішення Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/3419/15-ц, яке набрало законної сили 02 липня 2017 року, відповідно до якого було зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394, 00 гривень з поточного рахунку [PERSON] відкритого у ПАТ «Банк «Київська Русь» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс». Позивач вказує на протиправність не виконання рішення боржником. Необхідно звернути увагу суду на той факт, що рішення набрало законної сили в період запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" та дії протягом цього періоду в банку спеціальних норм щодо задоволення будь-яких вимог кредиторів. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення; на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та кредиторів банку;примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Відповідно до пункту п'ять частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема на зобов'язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. З комплексного аналізу вищезазначених норм вбачається, що під час здійснення тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку виконання будь-яких платіжних доручень та переказ коштів є неможливим, за винятком коштів, що надійшли на рахунки фізичних та юридичних осіб з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань у відповідності до пункту 54 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є кредитором. Задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку та черговості, встановлених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» працівники Фонду не несуть відповідальність за будь-які дії або бездіяльність, якщо вони діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Тобто, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, всі інші закони України можуть застосовуватись до правовідносин з ПАТ "Банк "Київська Русь" лише в тій частині, що йому не суперечить. Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано порядок отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму. Так, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюватиметься у черговості, визначеній у статті 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку. На виконання вимог Закону уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська русь» було прийнято від Позивача заяву про визнання його кредитором та акцептовано в реєстрі вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» в 4 чергу на суму 1 310 477, 24 грн. Відповідно, підстави для стягнення грошових коштів з банку в судовому порядку відсутні, оскільки таке стягнення прямо суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та може стати підставою для подвійної виплати грошових коштів на користь Позивача, що є недопустимим. Дані факти також підтверджуються рішеннями судів, що вступили в силу у справі № 826/1062/16 за позовом [PERSON] до Фонду та Уповноваженої особи, відповідно до яких встановлено, що Позивач має на своєму поточному рахунку грошові кошти, щодо яких в частині гарантованої суми вкпадів виступає вкладником банку, а в іншій частині вважається кредитором ПАТ "Банк «Київська Русь". Суд встановив, що таким чином, вимоги про перерахування коштів з поточного рахунку, відкритому в ПАТ " Банк «Київська Русь " підлягають погашенню у порядку, передбаченому статтями 26, 27, 45, 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У відповідності до п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок га є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди у даній справі необхідно встановити: 1) факт заподіяння шкоди; 2) неправомірність дій (бездіяльності); 3) причинний зв'язок між шкодою та неправомірними діями (бездіяльністю); 4) наявність вини. Відсутність хоча б одного з вказаних елементів є підставою для відмови у відшкодуванні такої шкоди. Київським апеляційним адміністративним судом при винесенні ухвали від 13 липня 2016 року у справі № 826/1062/16 встановлено, що підстав для висновку про наявність фактів заподіяння шкоди немає, так як грошові кошти, які позивач намагався перерахувати на користь TOB «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», він не втратив, їх відшкодування (повернення) відбуватиметься у порядку та у спосіб, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, відсутність факту заподіяння шкоди та неправомірної бездіяльності, про що зазначено вище, унеможливлює виникнення причинного зв'язку між ними та, відповідно, вини. З огляду на це підстави для відшкодування позивачу матеріальної шкоди відсутні. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. При цьому, доказів скасування вказаного рішення позивачем не надано, а відтак у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню. Разом з тим, на думку позивача, з моменту набрання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року законної сили постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь» втратили юридичну силу та не створюють правових наслідків. З огляду на викладене, рішення Фонду від 17 липня 2015 року №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку" та від 23 червня 2016 року №1085, прийняті на підставі скасованих у судовому порядку постанов Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та від 16 липня 2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», також не створюють правових наслідків. З приводу вказаного слід зазначити, що рішення Фонду гарантування щодо введення тимчасової адміністрації та початку ліквідації у ПАТ «Банк «Київська Русь» прийняті не лише на підставі рішень Національного банку України, а і в силу приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та на підставі і на виконання плану врегулювання. Таким чином, враховуючи відсутність норм, які б встановлювали процедуру виконання судового рішення в разі скасування постанов Національного банку України щодо віднесення до категорії неплатоспроможних, відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», відсутність рішення Національного банку України, яким би припинялась процедура виведення неплатоспроможного ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, а також те, що на момент набрання рішенням суду законної сили скасовані рішення Національного банку України вичерпали свою дію, рішення Фонду гарантування щодо виведення з ринку ПАТ «Київська Русь» є чинними та відповідно Фонд гарантування діє у межах повноважень, на підставі та у спосіб визначений Законом. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що позивачеві завдано майнової шкоди, оскільки він є кредитором банку, його вимогу акцептовано в реєстрі вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» в 4 чергу на суму 1 310 477, 24 грн., при цьому ПАТ «Банк «Київська Русь» діяв в межах своїх повноважень, передбачених законом, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed