Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію прав, яка була здійснена за гр.[PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позову покликається на те, що 17.10.201 року року було укладено Договір іпотеки житлового будинку [ADDRESS] - іпотекодавцем згідно даного договору був [PERSON], який виступив майновим поручителем по договору позики укладеному між [PERSON] та [PERSON]. 28.01.2012 року на адресу [PERSON] та [PERSON] надійшло повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про дострокове повернення всієї суми позики та можливість позасудового звернення на предмет іпотеки, шляхом продажу іншій особі. При цьому, на думку, позивача було порушено дві норми ст.35 ЗУ «Про іпотеку», а саме в супереч вимогам закону повідомлення здійснене не іпотекодержателем, а нотаріусом, та в застереженні повідомлення зазначено про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іншої особі ,а в даному випадку іпотекодержатель оформив предмет іпотеки на себе, тобто зареєстрував право власності на дану нерухомість за собою, тобто скористався таким правом захисту, про яке жодним чином не було попереджено іпотекодавця. Внаслідок смерті Іпоткодавця [PERSON] [INFO], відкрилась спадщина, до складу якої входить предмет іпотеки : житловий будинок [ADDRESS]. З відкриттям права на спадщину, крім [PERSON], яка проживала з спадкодавцем на момент його смерті, є ще [PERSON] (позивач), яка прийняла спадщину за законом з дозволу іншого спадкоємця, яка реалізувала своє право належним чином та у встановлені строки. В тому, вважає, що вказана реєстрація будинку порушує права [PERSON], як спадкоємця. В судовому засіданні предстаник позивача [PERSON] позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що жодних істотних порушень Закону при завернненні стягнення на нерухоме майно не було і відповідач правомірно зареєструвала право власнсті на спірний будинок. Відтак заперечив покликання позивача на порушення ст..35 ЗУ «Про іпотеку», оскільки відповідно до порушення умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Очевидним є той факт, що при складанні вказаної норми законодавець мав на увазі не стільки факт надсилання вказаної вимоги конкретною особою, а саме необхідність, щоб вказана вимога була підписана та адресувалась від імені саме іпотекодержателя, що і було зроблено. Так як заява від 20.01.2012 року підписана [PERSON] та адресована [PERSON], та [PERSON], а нотаріус лише її надіслав. Разом з тим покликається, що відповідно до вимог ст..35 ЗУ «Про іпотеку» в письмовій заяві про усунення порушень повинно бути зазначено стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги і ні в одному нормативному акті не вказано в який спосіб це звернення на предмет іпотеки буде здійснено. Разом тим покликання в позовній заяві як на підставу позову, неможливість реалізувати своє право на отримання спадщини у зв'язку із набуттям у власність спадкового майна [PERSON], відповідачка не представила жодного доказу , які б свідчили про порушення її права на спадщину. Позивач в позовній заяві визнала, що [PERSON] повідомлявся про необхідність повного виконання умов договору позики від 17.10.2011 року, що їй було відомо як спадкоємиці, однак ніяк дій щодо погашення боргу остання не вжила. .Позивач не представла в судове засідання будь-яких доказів про прушення саме її прав та законних інтересів. Просить в задоволенні позовної заяви відмовити. Представник відповідача Державної реєстраційної служби України у в судове засідання не з»яаився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Представник відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з»явився про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. В судовому засіданні встановлено наступні факти: Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 546 ЦК України, застава є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 572. ч. 1 ст. 574 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Нормами ч. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 589, 590 ЦК України та ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем не представлено жодного доказу, який би свідчив про порушення прав та законних інтересів позивача. Так, 17.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] отримадала від [PERSON] позику в розмірі 348 925,50 грн., що в еквіваленті становить 743 725,00 доларів США. Сторонами при підписанні договору досягнуто згоди, що кінцевим строком повернення грошових коштів є 17 квітня 2012 року, зазначені кошти повертаються частинами згідно графіку, починаючи з 17.11.2011 року. Договір посвідчений нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4522. В той же день з метою забезпечення повного виконання зобов»язання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики грошових коштів від 17.10.2011 року, між [PERSON] (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) був підписаний договір Іпотеки, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1444. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18862101, виданого 19 травня 2008 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 132018, від 22 липня 2010 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ліплянка площею 0,1210 га, що розташована за вищевказаною адресою. Також встановлено, що згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач [PERSON] є донькою [PERSON]. За змістом заяви від 24.01.2012 року, [PERSON] через приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] повідомила [PERSON] та [PERSON] про неналежне виконання [PERSON] основоного зобов»язання за договором позики грошових коштів, висунувши вимогу про повернення всієї суми позики та у зв»язку з чим попередила про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Дане повідомлення [PERSON] та [PERSON] отримала 28.01.2012 року, але будь-яких дій щодо усунення недоліків виконання умов договору останніми вжито не було. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 34611053, 25.06.2012 року [PERSON] зареєстровала за собою право власності на житловий будинок за адресою : [ADDRESS]. Підставою для виникнення права власності у були [PERSON] є дублікат договору іпотеки (без видачі заставної ) від 17.10.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1444. Згідно даних, зазначених у спадковій справі № 39/2012, яка заведена 01.08.2012 року, після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Згідно заяви [PERSON], яка міститься в спадковій справі остання написала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька, від 29.05.2013 року, як вказано у ній, зі згоди [PERSON]. Дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 14.08.2012 року. Разом з тим у спадковій справі міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом від 01.08.2012 року, після смерті [PERSON], не зважаючи на наявність заповіту, складеного спадкодавцем на її ім.»я. У вказаній заяві повідомляє також про наявність договору іпотеки на спадкове майно, іпотекодержателем якого є [PERSON] Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку". іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Покликання позивача на те, що повідомлення про позасудове звернення на предмет іпотеки здійснене [PERSON] не особисто, а через нотаріуса, суд вважає безпідставним, оскільки, нотаріусом виконана функція пересилання, заява направлена від імені [PERSON] Нотаріальне посвідчення заяви не може ставити під сумнів легітимності порядку повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, та не суперечить вимогам ст.35 ЗУ «Про іпотеку». Разом з тим, покликання позивача на застереження у повідомленні про можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іншій особі, при цьому зареєструвавши предмет іпотеки на себе суд, вважає безпідставним, оскільки ні у Законі України «Про іпотеку», а ні у договорі іпотеки не зазначалось, що [PERSON] зобов'язана звернути стягнення на майно у спосіб, вказаний у повідомленні. Необхідною є та обставина, що у повідомленні було зазначено про можливість здійснення звернення стягнення на майно. За змістом ст..1299 ЦК України ( в ред. чинній на момент відкриття спадщини) вбачається, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Аналізом вказаної норми закону стверджується та обставина, що на момент відкриття спадщини у [PERSON] не виникло право власності на спадкове майно, вказане майно у власність вже набула [PERSON] , а тому її прав як спадкоємця жодним чином не порушено. Разом з тим заслуговує на увагу той факт, що [PERSON] написано заяву про прийняття спадщини тільки 29.05.2013 року (хоч позивач в позовній заяві зазначає, що з заявою про прийняття спадщини звернулась у строк визначений законом), зі згоди іншого спадкоємця - [PERSON], а перехід права власності на оспорюваний будинок до [PERSON] був здійснений ще до вчинення нею вказаної дії. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем не представлено жодного доказу, який би свідчив про порушення прав та законних інтересів. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в позові за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Outcome: dismissed