Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач 30.01.2019 року звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначила, що 17 червня 1998 року між нею та відповідачами укладено договір міни нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі "Изумруд" в Журналі реєстрації біржових угод за реєстровим №4088 від 17.06.1998 р. та 17.06.1998 р. здійснена реєстрація в Херсонському бюро технічної інвентаризації в книзі №4 за реєстровим №762. За вказаним договором, вона набула права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З часу укладення договору вона проживає у будинку постійно, зареєстрована за адресою, володіє та користується нерухомим майном на свій розсуд. У 2005 р. нею була побудована прибудова літ. "а-1" до житлового будинку літ. "А", знесені літня кухня літ. "В" та сарай літ "Г", здійснений капітальний ремонт житлового будинку літ. "А".Разом з тим, на теперішній час позбавлена можливості вільно розпоряджатись належним будинком, оскільки нотаріус не приймає договір міни нерухомого майна, зареєстрований на Товарній біржі, як правовстановлюючий документ, що підтверджує її право власності на житловий будинок і відмовляє в посвідченні договору відчуження зазначеного житлового будинку. Крім того, в договорі міни від 17.06.1998 р. адреса спірного будинку зазначен: [ADDRESS] . Рішенням Антонівської селищної ради від 30.07.2014 р. за №580 "Про затвердження переліку геонімів смт. [ADDRESS] " на території Антонівської селищної ради є провулок Київський, тому у договорі міни від 17.06.1998 р. за реєстровим №762 "вул [ADDRESS] " записано помилково, необхідно виправити на "провулок Київський". Вказує, що придбавши у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за договором міни, зареєстрованим на товарній біржі, на підставі ст. 15 Закону України №Про товарну біржу" та ст. 128 ЦК УРСР, набула на нерухоме майно право власності, яке було зареєстроване на підставі Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, зареєстрованої Мінюстом України №399/2839, однак, не посвідчила угоду в порядку, передбаченому ст. 227 ЦК УРСР, що позбавило її можливості в подальшому вільно розпоряджатись своєю власністю. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подана заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавали. Третя особа в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір міни №4038, за умовами якого [PERSON] передає квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON] , [PERSON] , а останні передають домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] у власність. Домоволодіння складається з житлового будинку літ. А, сараїв літ. Б, Г, літня кухня літ. В, туалет літ Е, навіс літ. Д, споруд та огорожі №1-5. Вказаний договір міни укладено на Товарній біржі "Ізумруд", зареєстрований на товарній біржі в журналі реєстрації біржових угод, реєстраційний №4088; зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації за №762 (арк. справи 6). Згідно листа КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" ХОР №272 від 22.01.2019 року, згідно матеріалів інвентарної справи, власником домобудівлі, розташорваної за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору №4088 міни від 17.06.1998р., посвідченого Товарною біржею "Ізумруд" за р. №4088 (арк. справи 8). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , складеного 15.01.2019 р. Херсонським державним бюро технічної інвентаризації, вказане домоволодіння належить [PERSON] (арк. справи 9-11). Відповідно до довідки №02-10/11д від 25.05.2018 р. виданої Антонівською селищною радою, згідно рішення Антонівської селищної ради від 30.07.2014 року №580 "Про затвердження Переліку геонімів (назв вулиць, провулків тощо) смт. Антонівка" на території Антонівської селищної ради є провулок Київський. В договорі міни житлового будинку від 17.06.1998 р. за реєстр. №762 "вул [ADDRESS] , [ADDRESS] записано помилково, тому " [ADDRESS] Київська, [ADDRESS] " треба виправити на " [ADDRESS] " (арк. справи 12). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено відомостями паспорта громадянина України (арк. справи 13-15). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі- продажу будинку було укладено 19 травня 1994 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та Законом України «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі- продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. В той же час, при укладанні договору купівлі-продажу будинку сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором міни від 17.06.1998 року, укладеним на товарній біржі "Ізумруд", крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання за [PERSON] права власності. Таким чином, позов повністю знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 25 жовтня 2019 року.

Outcome: approved