Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

18.11.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати причини пропущення позивачем строку звернення із заявою до суду поважними та поновити його; визнати незаконним та скасувати Наказ ДП «АМПУ» від 24.03.2016 року № 98-к «Щодо порушення трудової дисципліни»; зобовязати відповідача виплатити позивачу кошти, яких він був позбавлений у звязку з притягненням до дисциплінарної відповідальності. При цьому позивач посилається на те, що оспорюваний наказ № 98-к від 24.03.2016 року позбавлений змістової визначеності та вказаним наказом порушені строки застосування дисциплінарного стягнення. Позивач зазначає, що не міг навіть потенційно порушити трудову дисципліну, так як не являється відповідальною особою за виконання умов договору № 66-В-АМПУ-15 від 03.08.2015 року. Окрім того, позивач вказує, що рапорт, на підставі якого щодо нього було застосовано дисциплінарне стягнення, є упередженим та необґрунтованим. Таким чином, у звязку із тим, що на думку позивача, відсутні будь-які дані, які б свідчили про порушення ним обовязків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, він змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача ДП "Адміністрація морських портів України" [PERSON] у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] відповідно до Наказу про переведення на іншу роботу №394-к 2-1 від 18.11.2015 року займає посаду начальника Служби підводних гідротехнічних споруд ДП «АМПУ» з 18.11.2015 року і до теперішнього часу. Наказом Голови ДП «АМПУ»№ 98-к від 24.03.2016 року [PERSON] оголошено догану та позбавлено премії за березень 2016 року на підставі рапорту начальника юридичної служби № 178-р від 02.03.2016 року, листа начальника служби управління персоналом № 01-03/180 від 03.03.2016 року, службової записки начальника служби підводних гідротехнічних споруд № 02-05/10/27 від 04.03.2016 року. В наказі зазначено, що [PERSON] порушено вимоги ст. 139 КЗпП України та розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівника апарату управління ДП «АМПУ», а саме [PERSON] неналежно виконує свої посадові обовязки /а.с. 7/. Згідно з приписами ч. 1 ст. 147 КЗпП України до працівника може бути застосовано стягнення у виді догани лише за порушення трудової дисципліни. Суд погоджується із поясненнями представника позивача, що чинне трудове законодавство України не містить чіткого визначення терміну трудова дисципліна, однак з аналізу норм глави X та ст. 40 КЗПП України слідує, що відповідальність за порушення трудової дисципліни виникає за невиконання або неналежне виконання без поважних причин обов'язків, покладених на працівника трудовим законодавством, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Розділом 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» встановлено обов'язки працівників. Таким чином, суд зазначає, що в порушення приписів ч. 1 ст. 147 КЗпП України Наказ Голови ДП «АМПУ» № 98-к від 24.03.2016 року не містить вказівки в чому саме полягає неналежне виконання позивачем своїх посадових обовязків. Судом досліджено Рапорт № 178-р від 02.03.2016 року, поданий начальником Юридичної служби [PERSON] на імя Голови ДП «АМПУ» [PERSON], який як зазначено у Наказі № 98-к від 24.03.2016 року, є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності /а.с. 14-15/. Відповідно до вказаного рапорту, [PERSON] відзначає, що Службою ПГС не виконуються обовязки, які покладені на неї як на структурний підрозділ, який супроводжує Договір від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15, укладений між ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» за предметом «Послуги з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів». До таких обовязків належить, зокрема, підготовка претензій, контроль відповідей на претензії та своєчасне надання інформації юридичному відділу. Суд враховує, що 18.02.2016 року, начальником Юридичної служби [PERSON] було подано Рапорт №135-р на імя Голови ДП «АМПУ» [PERSON], в якому зазначено, що Начальником СПГС ДП «АМПУ», тобто позивачем, не проведено усіх заходів із захисту інтересів держави в особі ДП «АМПУ», зокрема не проведено заходів, передбачених Положенням про порядок ведення претензійно-позовної роботи в ДП «АМПУ», затвердженого Наказом Голови ДП «АМПУ» від 15.12.2014 № 244 з питань, що стосуються виконання Договору від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15, який був укладений між ДП «АМПУ» та ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» за предметом «Послуги з експлуатаційного днопоглиблення підхідних каналів і акваторій Бердянського та Маріупольського морських портів». Цим же Рапортом від 18.02.2016 доручено позивачу здійснити відповідні заходи /а.с. 8-13/. Отже, суд погоджується із позицією сторони позивача, що моментом виявлення дисциплінарного проступку позивача, є 18.02.2016 року. Оскільки, в двох рапортах Начальника юридичної служби мова йде про бездіяльність позивача відносно виконання обовязків претензійної роботи щодо одного і того ж договору та одного і того ж обєкту (обєктів). Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Таким чином, суд приходить до висновку, що Наказом Голови ДП «АМПУ» № 98-к від 24.03.2016 року порушено строки застосування дисциплінарного стягнення, встановлені приписами ст. 148 КЗпП України, а також положення 7.3 Колективного договору ДП «АМПУ». Так як від моменту виявлення проступку (18.02.2016 року) до моменту застосування до позивача стягнення (24.03.2016 року) минуло більше одного місяця. Проаналізувавши зміст нормативних документів установи та переписку надану до справі відносно Договору від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15., суд зазначає, що рапортом № 178-р від 02.03.2016 року було неправомірно віднесено до обовязків служби підводних гідротехнічних споруд, яку очолює позивач, обовязки Замовника за Договором від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15. Згідно з п.12.12 Договору від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15 всі права та обовязки Замовника (в т.ч. ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-здача Послуг за кількістю і якістю) виконуються, відповідно до належності обєктів днопоглиблення, Бердянською філією ДП «АМПУ» (адміністрація Бердянського морського порту) і Маріупольською філією ДП «АМПУ» (адміністрація Маріупольського морського порту), в яких відповідно до «Положення про ведення договірної роботи в ДП «АМПУ», повинні знаходитись відповідальні особи за виконання Договору, підрозділи, що супроводжують Договір та призначають відповідальних осіб. З наданих документів слідує, що ім'я Голови ДП "АМПУ" [PERSON] надійшла інформація з якої вбачається, що у листі від 28.07.2015 року № 11.10-01/159 визначено відповідальним [PERSON] у м.Бердянську та у листі від 29.07.2015 року № 17-01-06/830 визначено відповідальним [PERSON] у м.Маріуполі. Відповідно до п 5.1. Розділу 5 «Управління філією» Положення про Бердянську філію ДП «АМПУ» та Положення про Маріупольську філію ДП «АМПУ», затверджених Наказом ДП «АМПУ» від 18.04.2014 р. № 184 (далі Положення про Філію), «Керівництво Філією на принципах єдиноначальства здійснює Начальник Філії, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Підприємства». Отже, [PERSON] повноваженнями начальника Філії не наділений, посада начальника СПГД ДП «АМПУ» не є підпорядкованою жодному із відокремлених підрозділів ДП «АМПУ», тому з огляду на вищенаведену інформацію щодо повноважень філій з Положень про Філії та пункту 12.12 Договору щодо надання філіям усіх прав за Договором, позивач не є особою, відповідальною за виконання Договору, як і не є керівником підрозділу філії, що супроводжує Договір. При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ДП «АМПУ», що підрозділом, який супроводжу договір від 03.08.2015 № 66-В-АМПУ-15 є служба підводних гідротехнічних споруд, яку очолює позивач. Так як заперечення представника відповідача у даній частині спростовуються дослідженими матеріалами справи, зокрема Положенням про Службу підводних гідротехнічних споруд апарату управління № ПС-02-05-1 та встановлено, що служба підводних гідротехнічних споруд здійснює стратегічне керівництво (управління в межах повноважень, визначених положенням) діяльністю відокремлених підрозділів ДП «АМПУ» щодо утримання (технічної експлуатації) ПГС, ремонту, технічного обслуговування, будівництва ПГС, що обліковуються на окремому балансі Філій. Як випливає зі змісту та умов Договору, його Виконання не передбачало керівництва СПГС, яке за характером належить до стратегічного. Судом встановлено, що [PERSON], службовою запискою від 24.02.2016 року № 02-05/10/20, на вимогу та на підставах, викладених у Рапорті начальника Юридичної служби на імя Голови ДП «АМПУ» від 18.02.2016 року № 135-р, склав та подав до Юридичної служби проект Претензії ТОВ «Техморгідрострой Миколаїв» на суму 12\~324\~022,43 грн. У Рапорті від 02.03.2016 року Начальник юридичної служби зазначає, що за результатами розгляду проекту претензії встановлено не відповідність її вимогам ст. 6 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до Положення Про Юридичну службу АУ ДП «АМПУ», юридична служба організовує і проводить роботу, спрямовану на підвищення рівня правових знань працівників ДП «АМПУ», розяснює практику застосування законодавства України, надає консультації з правових питань. Згідно з п. 5.7. цього ж Положення до компетенції Начальника юридично служби належить забезпечення перевірки на відповідність законодавству України проектів розпорядчих документів ДП «АМПУ». У разі виявлення невідповідності проекту документа вимогам законодавства України подає заінтересованому структурному підрозділу вмотивовані пропозиції щодо приведення його у відповідність із законодавством України. Суд погоджується із доводами сторони позивача, що позивач за освітою, компетенцією та посадовими обовязками не є фахівцем у галузі права, у звязку із чим, не заслуговують на увагу посилання сторони відповідача на невідповідність проекту претензії вимогам ст. 6 ГПК України при зверненні до суду та неправильність здійснення розрахунку суми штрафних санкцій, оскільки судом встановлено, що позивач не здійснює вказаний розрахунок, оскільки такі нарахування проводить інша стуктурна одиниця відповідача, що не оспорювалось представником відповідача в ході розгляду справи. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які дані, які свідчили б про порушення [PERSON] обовязків працівника, визначених ст. 139 КЗпП України, а застосування до нього стягнення у вигляді догани застосоване з порушенням приписів трудового законодавства. Стосовно заяви представника відповідача ДП «АМПУ» про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин установленого строку комісія по трудових спорах може його поновити. Судом встановлено, що 22.03.2016 року позивач службовою запискою № 02-05/10/36 звертався до Служби управління персоналом із вимогою письмового повідомлення про наявність в ДП «АМПУ» Комісії по трудових спорах. Однак, відповіді ним не було отримано. Стороною відповідача надано суду лише зареєстровану другу заяву позивача щодо іншого його звернення вже після наступного наказу від 14.12.2016 року. На вказану заяву надано відповідь щодо відсутності в ДП "АМПУ" комісії з трудових спорів. Відповідно до ч. 1 ст. 233, ст. 234 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. У разі пропуску з поважних причин цього строку суд може поновити цей строк. Таким чином, суд зазначає, що позивачем було пропущено строк звернення до суду із оскарження Наказу з поважних причин, у звязку із чим, вимога позивача про поновлення вказаного строку підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому суд критично оцінює посилання представника відповідача на ненадходження на адресу підприємства листа позивача № 02-05/10/36 від 22.03.2016 року, оскільки в порушення положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суду не надано жодних доказів на підтвердження заперечень в цій частині. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved