Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2019 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку, згідно якого просив стягнути з відповідача ПрАТ «Пласт» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9716,81 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 263606,40 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що в період з 05.06.2013 року по 30.12.2016 року він працював у ПрАТ «Пласт» на посаді другого помічника бурильника відділу капітального ремонту і будівництва свердловин. Згідно наказу Приватного акціонерного товариства «Пласт» від 30.12.2016 року №127-к позивача було звільнено із закінченням терміну трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП України. На день звільнення повного розрахунку по заробітній платі підприємство не здійснило. Так, згідно розрахункового листа за грудень 2016 року за підприємством рахується борг по заробітній платі 12498,31 гривень. У січні 2017 року на зарплатну картку підприємство перерахувало 2781,50 гривень. Таким чином, із січня 2017 року по цей день за підприємством рахується заборгованість по зарплаті у сумі 9716,81 гривень. Крім того, так як підприємство грубо порушує права позивача на своєчасну оплату праці, то позивач вважає за необхідне просити суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Так, із 31.12.2016 року по 21.11.2019 року (день подачі позову) кількість робочих днів 720, середньоденний заробіток згідно довідки ПрАТ «Пласт» №326 366,2 гривень. Загальна сума заробітку за час затримки по розрахунку при звільненні складає: 720 х 366,2 = 263606,40 гривень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити повністю. Ухвалою суду від 25.11.2019 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позов задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що в період з 05.06.2013 року по 30.12.2016 року [PERSON] працював у ПрАТ «Пласт» на посаді другого помічника бурильника відділу капітального ремонту і будівництва свердловин. Відповідно до ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього\~Кодексу. Статтею 116\~КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення з позивачем не було проведено розрахунок, існує заборгованість у розмірі 9716,81 гривень (а.с.10 довідка відповідача). Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~24\~грудня 1999\~року №\~13\~"Про\~практику застосування\~судами законодавства\~про оплату\~праці" роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Виходячи з\~викладеного вище,\~суд вважає\~за необхідне,\~для відновлення\~порушених прав\~та захисту\~законних інтересів\~позивача,\~стягнути з\~відповідача на\~користь[PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 9716,81 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27\~Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Середня заробітна\~плата[PERSON] складає 5125,73 гривень, кількість робочих (відпрацьованих) днів за останні два місяці складає 28 змін, середньоденна заробітна плата складає 366,12 гривень, згідно наданої довідки відповідача (а.с.10). Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.12.2016 року по 21.11.2019 року. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.12.2016 року по 21.11.2019 року у сумі 263606,40 гривень (720 робочих дня х 366,12 гривень середньоденної заробітної плати). Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична\~\~або\~\~юридична\~\~особа\~\~має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності",\~\~яке\~\~міститься\~\~в першій\~\~частині статті 1 Протоколу N 1,\~\~має автономне значення,\~\~яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від\~\~формальної класифікації в національному законодавстві:\~\~деякі інші права та інтереси,\~\~наприклад, борги, що становлять\~\~майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому,\~\~заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1». Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позовних вимог[PERSON] , стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 9716,81 гривень та середнього заробітку за весь час затримки виплати належних працівникові при звільненні сум в розмірі 263606,40 гривень за період затримки з 31.12.2016 року по 21.11.2019\~року. На підставі\~норми ст.141ЦПК України, положення\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2733,23 гривень. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved