Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

24 лютого 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі - 400 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму на території України до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, допустивши негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Зазначає, що вона є опікуном неповнолітньої, а відповідач матір"ю. Дівчинка знаходиться на її утриманні та вихованні, а мати, при цьому, не звільняється від обов"язку щодо її утримання, однак на даний час ухиляється від цих обов»язків, матеріально не допомагає . В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 1 ст. 189 цього Кодексу батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір"ю [PERSON], [INFO] ( а.с. 8). Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №559 від 28 листопада 2014 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. Мати дитини громадянка [PERSON] має хворобу, яка перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов'язки (довідка лікарсько-консультативної комісії комунального закладу " Кіровоградська обласна психіатрична лікарня " управління охорони здоров"я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 05.11.2014 року №224). Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 06.12.2013 року №00013143354). Малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні громадянки [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] (а.с.11). Її пенсії не достатньо для утримання свого неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] та відповідно онуки [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 16 червня 2015 року №330 встановлено опіку над малолітньою [PERSON], [INFO] та призначено гр. [PERSON] опікуном над малолітньою онукою, що позбавлена батьківського піклування, [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно довідки КП "ЖЕО №3-Кіровоградської міської ради" № 723 від 05.02.2016 року, малолітня є зареєстрованою та проживає разом із позивачем [PERSON] ( а.с. 6). Домовленість між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини відсутня. Відповідач має утримувати свою доньку, яка проживає окремо із опікуном - позивачем по справі. Підстави для звільнення її від виконання цього обов'язку, передбачені ст. 188 СК України, відсутні так, як дитина особистих доходів не має. Також з»ясовано, що відповідач не працює, не є інвалідом, інших дітей яким-би сплачувала аліменти не має, а відтак суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини мають бути задоволені саме в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року до [INFO] року. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з позовною заявою про зменшення (збільшення) розміру аліментів, за наявності вказаних обставин. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 551,20 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial