Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Міроєвський Є.Є. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 306369,62 грн. за кредитним договором № б/н від 22.04.2013 року, судові витрати у розмірі 4595,54 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями та банк звернувся до суду. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2018 р. з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 51114 грн. 75 коп. за кредитним договором №б/н від 22.04.2013 р. У зв`язку з не виконанням умов договору, відповідач, станом на 05.03.2020 року, має заборгованість -357484,37 грн., яка складється з 2986,14 грн. заборгованість за кредитом, 348335,47 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом, 6162,76 грн. - заборгованість за пенею. Водночас, сума заборгованості складає 306369,62 грн, оскільки сума боргу частково була стягнута рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2018, а саме 2986,14 грн - заборгованість за кредитом; 44465,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3662,76 грн. - заборгованість по пені. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в заяві просив розглядати справу без його участ, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 22.04.2013 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язання в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Відповідно до п.1.1.7.12 договору, останній діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2018, у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором б/н від 22.04.2013, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за зазначеним договором в розмірі 51114 грн. 75 коп. (2986,14 грн - заборгованість за кредитом; 44465,85 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3662,76 грн - заборгованість за пенею та комісією), судовий збір в розмірі 1509.74грн. В задоволені позову в частині стягнення штрафу за кредитним договором № б/н від 22 квітня 2013 в сумі 500 гривень (фіксована частина) та 2 555 гривень 74 копійки (процентна складова) відмовлено. Тобто, на підставі вищевказаного рішення суду з відповідача стягнута вся сума заборгованості за тілом кредиту, отриманого за кредитним договором №б/н від 22 квітня 2013 року та відсотки за користування цим кредитом станом на 22 квітня 2013 року. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за кредитним договором №б/н від 22.04.2013 р., заборгованість відповідача складає 357484,37 грн., яка складється з 2986,14 грн. заборгованість за кредитом, 348335,47 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом, 6162,76 грн. - заборгованість за пенею. Водночас, оскільки сума боргу частково була стягнута рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06.02.2018, а саме 2986,14 грн - заборгованість за кредитом; 44465,85 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3662,76 грн. - заборгованість по пені, сума заборгованості складає 306369,62 грн, Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, та комісії за користування кредитом, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першоюстатті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Зі змісту постанови Верховного Суду від 8 березня 2018 року (справа №444/9519/12) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки суду також узгоджуються з правовим висновком Верховного суду, викладеними у постанові від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц. Суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. У такому разі положення абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Аналіз указаних вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, при цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи вищенаведені обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати коштів в розмірі 306369 грн. 62 коп. необґрунтовані, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed