Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

17.12.2014 року від комунального підприємства "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області до суду надійшла позовна заява до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідачів заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів за період з 18.03.2011 року по 01.12.2014 року в сумі 1524 грн. 16 коп., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв'язку з прийняттям рішення ХХХІХ сесії VІ скликання Зміївської районної ради Харківської області № 589-VІ від 30 серпня 2013 року "Про реорганізацію Комунального підприємства "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до Комунального підприємства "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області" та на підставі рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області №150 від 04 жовтня 2013 року "Про визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Зміївської міської ради", комунальне підприємство "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області визначено виконавцем послуг по вивозу твердих побутових відходів. Згідно рішення виконавчого комітету №154 від 15 жовтня 2013 року "Про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасово застосувати тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, вивезення великогабаритних відходів", погоджено застосовування тарифів КП "Зміїв-сервіс". Відповідно до цих рішень підприємство має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу, спрямовану на погашення споживачами заборгованості за надані комунальні послуги, та стягувати заборгованість в судовому порядку, виступати позивачем, відповідачем та третьою особою в судах з питань, які виникають по договорам, укладеним зі споживачами комунальних послуг та у випадках необхідності захисту прав та інтересів підприємства. Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] та є користувачами комунальних послуг з вивезення побутових відходів, що надаються КП «Зміїв-сервіс. Між КП "Зміїв-сервіс" та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно оборотної відомості даного рахунку за період з 18.03.2011 року по 01.12.2014 року, сума заборгованості складає 1524 грн. 16 коп. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. В судовому засіданні представник позивача Пилипенко О.М. підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Посилаючись на обов'язок відповідачів, відповідно до вимог Закону України "Про відходи", сплачувати послуги з вивезення твердих побутових відходів, просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Також пояснила, що відповідачам щомісячно направлялися квитанції для сплати, де зазначався розмір заборгованості, а також неодноразово пропонувалося укласти договір, однак відповідачі не проводили оплату наданих послуг та не виявили бажання укладати договір. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], представник відповідачів адвокат Сергієнко С.М. проти позову заперечували вказавши, що Комунальне підприємство "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області на свій власний розсуд, без їхньої на те згоди та без укладання будь-якого договору, відкрив на їхнє ім'я особовий рахунок і почав нараховувати плату за вивезення побутових відходів. При цьому, взагалі із позовної заяви не зрозуміло чому саме особовий рахунок на їхнє ім'я відкрито саме 18.03.2011 року та на якій підставі нарахування проводиться саме з цього періоду. Позивач, не надав будь-яких доказів того, що ними були отримані послуги з вивезення побутових відходів за період з 18 березня 2011 року по 30 листопада 2014 року. Заявник лише зазначає, що вони є споживачами на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Але не надає доказів того, що вони фактично отримували вказані послуги по вивезенню побутових відходів. В позові вказано, що послуги з вивезення побутових відходів ними отримуються відповідно до графіку вивезення побутових відходів щоденно та по мірі наповнювання контейнерів. Ними не було отримано жодного повідомлення про те, що вони є абонентами КП «Зміїв-сервіс» щодо послуг з вивезення побутових відходів. Тобто, виходить так, що вони повинні самі здогадуватися про те, що вони можуть бути абонентами якоїсь установи по наданню комунальних послуг і навіть в тому разі, якщо таких послуг не отримують. Поблизу їхнього будинку ніколи не їздила та не їздить машина яка б збирала побутові відходи. Ні на їхній вулиці, ні поблизу не розміщено контейнерів для сміття. Тому, взагалі незрозуміло, яким чином вони користуються та повинні користуватися послугами КП «Зміїв -сервіс». Чому, лише той факт, що рішенням Зміївської міської ради позивача визначено виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів, дає їм право вважати всіх жителів територіальної громади Зміївської міської ради отримувачами своїх послуг. Більш того рішення Зміївської міської ради про визначення КП «Зміїв - сервіс» виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів прийнято 15 жовтня 2012 року. А позивач нараховує їм плату за користування їх послугами з березня 2011 року. Вони проживають в приватному секторі і на їхньому подвір'ї все облаштовано таким чином, що вони не викидають будь-якого сміття в сміттєві контейнери, які обслуговуються КП «Зміїв - сервіс». Позивач не надає будь-яких доказів того, що їм пропонувалося укласти з ними договір та доказів того, що вони відмовилися від укладання такого договору. Крім того, в позові позивач посилається на рішення Зміївської міської ради № 150 від 04.10.2013 року, № 154 від 15.10.2013 року і зазначає, що на підставі цих документів підприємство має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу направлену на погашення споживачами заборгованості за надані послуги, стягувати заборгованість в судовому порядку, виступати позивачем, відповідачем та третьою особою в судах з питань, які виникають по договорам укладеним зі споживачами комунальних послуг та у випадках необхідності захисту прав та інтересів підприємства. Але вказані рішення Зміївської міської ради не містять таких положень. А отже, твердження позивача є лише припущенням, що недопустимо, з точки зору процесуального законодавства. Крім того, позивач не має права звертатися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості без наявності укладеного договору. Отже, між позивачем та ними не виникло будь-яких цивільно-правових правовідносин. А вимога Комунального підприємства "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області про стягнення з них заборгованості за житлово-комунальні послуги з вивезення побутових відходів за період 18 березня 2011 року по 30 листопада 2014 року в розмірі 1 524 грн.16 коп. є неправомірною. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Право позивача надавати мешканцям м. Зміїв послуги з вивезення твердих побутових відходів підтверджується: Рішенням Зміївської районної ради Харківської області №589-VІ від 30.08.2013 року про реорганізацію КП "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до КП "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області (а. с. 10); даними Статуту, затвердженого рішенням Зміївської районної ради Харківської області №590-VІ від 30.08.2013 року, з якого вбачається, що КП "Зміїв-сервіс" має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу направлену на погашення споживачами заборгованості за надані КП "Зміїв-сервіс" комунальні послуги та стягувати заборгованість в судовому порядку (а. с. 7-8); Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області №150 від 04.10.2013 року, згідно з яким виконавцем послуг з вивезення твердих і рідких побутових відходів на території Зміївської міської ради Харківської області визначено КП "Зміїв-сервіс" (а. с. 10); Рішенням Зміївської районної ради Харківської області №37 від 14.03.2011 року про затвердження норм утворення відходів: твердих побутових - 1,4 куб.м на рік; негабаритних - 0,14 куб.м на рік. (а. с. 11); Рішенням Зміївської районної ради Харківської області №154 від 15.10.2013 року про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасового застосування тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів (а. с. 12). Також, зі змісту Рішення Зміївської районної ради Харківської області №589-VІ від 30.08.2013 року про реорганізацію КП "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до КП "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області та Рішення Зміївської районної ради Харківської області №154 від 15.10.2013 року про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасового застосування тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів вбачається, що з 14 березня 2011 року тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів були затверджені для КП "Зміїв-благоустрій", яке було виконавцем зазначених послуг. КП "Зміїв-сервіс" є правонаступником КП "Зміїв-благоустрій" в частині права вимагати від споживачів погашення заборгованості за послуги, що надавалися з 14.03.2011 року. Факт надання відповідачам послуг з вивезення твердих побутових відходів підтверджується: даними наданого представником позивача графіку вивезення твердих побутових відходів, з якого вбачається, що плановий вивіз ТПВ по вул. Кірова м. Зміїв здійснюється автомобілем ГАЗ-3507 щосуботи (а. с. 13). Подорожні листи за січень-березень 2015 року не містять інформацію щодо предмета доказування - факту надання послуг за період до 01.12.2014 року, тому ці докази є неналежними відповідно до ст. 58 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що автомобіль-сміттєвоз позивача здійснює вивіз побутових відходів по вул. Кірова та прилеглих вулицях. Однак стверджували, що автомобіль охоплює лише не значну частину вулиці і до їхнього будинку не доїжджає. Таким чином, слід дійти висновку, що відповідачами фактично не оспорюється факт надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів, а зазначається, що ці послуги надаються у незручній для відповідачів формі, що не впливає на обов'язок щодо їх оплати. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за комунальні послуги з вивозу твердих побутових відходів за адресою [ADDRESS] вбачається, що розмір заборгованості за період з березня 2011 року по грудень 2014 року складає 1524 грн. 16 коп. Виходячи з визначеного тарифу щомісячного платежу на 1 особу - 7,37 грн., за період з березня 2011 року по листопад 2012 року нарахування здійснювалося на чотири особи; з грудня 2012 року по листопад 2014 року нарахування здійснювалося на п'ять осіб. (а. с. 5- 6). Відповідачами не заперечувалося, що по [ADDRESS] зареєстровані та проживають п'ять осіб, тому, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ця обставин доказуванню не підлягає. Заперечуючи свій обов'язок щодо оплати послуг за вивезення твердих побутових відходів, відповідачі не оспорювали правильність здійсненого позивачем розрахунку. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальна послуга з вивезення побутових відходів належить до централізованих комунальних послуг. За домовленістю з селищною радою послуга надається щоденно по мірі наповнення баків. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відходи" виробником відходів є фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів. Згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах. У відповідністю з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 15 Закону України "Про відходи" громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані: а) дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; б) вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; в) виконувати інші обов'язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами. Відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку встановленому КМУ, спеціально обладнаним для цього транспортним засобом. Відповідно до Постанови КМУ від 10 грудня 2008 року №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. (п. 6). Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.7). Відповідно до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 30 липня 2010 р. №259, норма - це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., один квадратний метр торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу. Відтак, зазначені норми зобов'язують громадян дотримуватись законодавства у сфері поводження з відходами, в тому числі вносити плату за користування послугами з їх вивезення, та укладати відповідні договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем даних послуг. У той же час, відсутність договору про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів між відповідачами та організацією, яка визначена органом місцевого самоврядування для виконання цих робіт не є підставою для звільнення від оплати за фактично надані послуги, в силу вимог ст. 11 ЦК України, яка передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. З цього приводу є правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ТзОВ «Ковальське - Житлосервіс» до Особи-1 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території, яка в силу ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Зокрема Верховний Суд України сформулював наступну правову позицію: Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. У Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-170 цс12 зазначено, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання. Аналогічна правова позиція є в постанові Верховного Суду України №6-6 цс 13 від 27 березня 2013 року. Зокрема вказано, що згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з наданням КП "Зміїв-Сервіс" послуг з вивезення твердих побутових відходів та наявності з боку відповідачів невиконаних зобов'язань щодо оплати наданих послуг в розмірі 1524 грн. 16 коп. Доводи відповідачів про те, що між сторонами не був укладений договір, тому немає підстав для нарахування заборгованості за послуги з вивезення відходів є безпідставними. Оскільки представник відповідачів [PERSON] заявила, що відповідачі заперечуючи проти позову в цілому, не просять застосувати строк позовної давності, суд не має підстав для застосування щодо частини позовоу наслідків пропущення трирічного строку позовної давності, передбачених ст. 267 ЦК України. За таких обставин, позовну заяву належить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачені під час подання позову витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved