Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач [PERSON] просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28016438 від 01.02.2016 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що заходиться за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 грудня 2007 року між ним і Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №11275639000, відповідно до якого банк зобов'язався надати йому кредит в іноземній валюті - 20 000 доларів США, а він повернути кредит в строк до 25 грудня 2017 року та сплатити відсотки за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 24 грудня 2007 року між ним, [PERSON] і [PERSON], з однієї сторони, та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», з другої сторони, був укладений договір іпотеки № 11275639000/11275640000/3, згідно з яким передано в іпотеку банку належну їм на підставі свідоцтва про права власності від 14.02.2000 року квартиру за адресою: [ADDRESS]. 01 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. на підставі вказаного договору іпотеки за заявою ТОВ «Кей-Колект» було прийнято рішення про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за ТОВ «Кей-Колект», про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таке рішенням приватного нотаріуса позивач вважає незаконним, оскільки в документах, на підставі яких здійснено реєстрацію права власності, відсутні належні підтвердження про вручення іпотекодавцям повідомлень про намір іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передання права власності на предмет іпотеки між іпотекодавцями та іпотекодержателем не укладався. Крім того, реєстрація права власності була здійснена після спливу трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» Габрусев В.М. у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було відступлено ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за іпотечним договором. Звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено в позасудовому порядку згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в договорі іпотеки та є підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Здійснюючи реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ "Кей-Колект, приватний нотаріус діяв у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», до якого Законом від 26.11.2015 року №834-VIII були внесені зміни, згідно з якими з дня набрання чинності цим законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна. Крім того, відповідно до свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної А.А. був засвідчений факт направлення іпотекодавцям письмової вимоги ТОВ «Кей-Колект» цінним листом через ДП «Укрпошта», який повернувся за закінченням зберігання, що є належним повідомленням. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, а також письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з урахуванням змін, внесених Законом №834-VIII від 26.11.2015 року, які набрали чинності з 01.01.2016 року, нотаріуси наділені повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна. ТОВ «Кей-Колект» були подані всі необхідні для реєстрації права власності документи, передбачені п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.02.2016 року є правомірним та просить відмовити позові. Третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» надало заяву про розгляд справи без участі його представника, в якому проти позову заперечує. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11275639000, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті на суму 20000 доларів США, а позичальник повернути кредит у строк до 25 грудня 2017 року та сплатити відсотки за користування кредитом. Також 24 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON], був укладений договір іпотеки №11275639000/11275640000/3, відповідно до якого іпотекодавці передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить їм на підставі свідоцтва про права власності на житло від 14.02.2000 року. 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ "УкрСиббанк" передало ТОВ "Кей-Колект" право вимоги за кредитним договором №11275639000 від 24 грудня 2007 року. Крім того, 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ТОВ «Кей-Колект» був укладений нотаріально посвідчений договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого у зв'язку з укладенням договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року ПАТ "УкрСиббанк" передало ТОВ "Кей-Колект" право вимоги за договором іпотеки № 11275639000/11275640000/3 від 24 грудня 2007 року. Свідоцтвами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юніної А.А. від 16 листопада 2015 року номер в реєстрі 969 та від 14 грудня 2015 року номер в реєстрі 1236 та 1237 посвідчено, що 23 вересня 2015 року [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було направлено вимогу ТОВ «Кей-Колект» про усунення порушень кредитного договору та сплату заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16730,63 доларів США, що станом на 01.12.2013 року складає 364376,10 грн., та заборгованості за процентами в розмірі 10812,96 доларів США, що станом на 01.12.2013 року складає 235073,75 грн., з попередженням, що у випадку невиконання цієї вимоги ТОВ «Кей-Колект» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 27 січня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру [ADDRESS] 01 лютого 2016 року на підставі заяви ТОВ «Кей-Колект» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було прийнято рішення № 28016438 про проведення державної реєстрації права власності, відповідно до якого право приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект», про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису 13069693) . Суд вважає, що зазначене рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не відповідає вимогам закону. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини 1 статті 4 цього Закону державній реєстрації прав підлягають право власності, речові права, похідні від права власності, право власності на об'єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 10 цього Закону державними реєстраторами можуть бути нотаріуси. Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації (частина 3 статті 10 Закону). Відповідно до частини 1 статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав може проводитися на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Пунктом 40 даного Порядку визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Згідно з пунктом 53 цього Порядку для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Таким чином, обов'язковою умовою для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості, що перебуває в іпотеці, є подання заявником документу, що підтверджує перехід права власності на предмет іпотеки, в тому числі факту виконання відповідних умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість переходу права власності. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з частиною 1 статті 35 даного Закону в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Як вбачається зі змісту договору іпотеки №11275639000/11275640000/3, укладеного 24 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] і [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцями будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати предмета іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства (пункт 4.1 договору іпотеки). Згідно з пунктом 4.2 договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку», з інших, передбачених законодавством України, підстав. Звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку» (пункт 4.5 договору). Так, згідно з пунктом 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до 5.2 договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: пп. 5.2.1 - передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; пп. 5.2.2 - отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно з пунктом 5.3 договору іпотеки позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на Предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз наведених положень укладеного між сторонами договору іпотеки свідчить про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Разом із тим, судом встановлено, що жодних окремих договорів про задоволення вимог іпотекодержателя, як то передбачено статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору іпотеки, між сторонами не укладалося. Суд звертає увагу, що відповідне застереження про передачу іпотекодавцями іпотекодержателю у випадку невиконання основного зобов'язання права власності на предмет іпотеки, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, в іпотечному договорі відсутнє. В іпотечному договорі міститься лише положення про можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Тому доводи відповідачів про реєстрацію права власності у зв'язку із переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя є безпідставними. Отже, приймаючи до уваги, що окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передання права власності на предмет іпотеки між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не укладався, суд вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.02.2016 року про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], було прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. з порушенням приписів законодавства, оскільки при його прийнятті не було перевірено наявність факту виконання відповідних умов правочину, з якими закон та відповідний правочин пов'язує можливість переходу права власності. Враховуючи наведене, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28016438 від 01.02.2016 року 12:09:08, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на предмет іпотеки необхідно визнати незаконним та скасувати. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн. Оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в рівних частках, а саме 275 грн. 60 коп. з кожного.

Outcome: approved