Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 227 820,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2 013 477,58 гривень за договором про надання споживчого кредиту № 11079362000 від 20.11.2006, укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS], загальна площа: 68,50 кв.м.; житлова площа: 52,00 кв.м. (на підставі Договору іпотеки № б/н від 20.11.2006) шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» права власності на вказане майно; визнати за ПАТ «Дельта банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS]; припинити право власності Іпотекодавця [PERSON] на вказану квартиру, в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою; виселити з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати від [PERSON] та передати ПАТ «Дельта банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідачки на користь ПАТ «Дельта банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 гривень. При цьому позивач посилається на те, що 20.11.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11079362000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 195 600 доларів США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 20.11.2027 року або достроково зі сплатою 11,3 відсотків річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором відповідачка передала у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], загальна площа: 68,50 кв.м.; житлова площа: 52,00 кв.м., що підтверджується договором іпотеки № б/н від 20.11.2006 р., укладеним між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до них перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 227 820,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2 013 477,58 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 133 984,31 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 184 153,33 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 93 836,19 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 829 324,25 гривень. В зв'язку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення та просить розглянути справу за його відсутністю. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11079362000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 195 600,00 доларів США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 20.11.2027 року або достроково зі сплатою 11,3 відсотків річних за користування кредитом. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11079362000 від 20.11.2006 р. між АКІБ «УКРСИББАНК» та [PERSON] 20.11.2006 р. було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Предметом іпотеки є: квартира [ADDRESS], загальна площа: 68,50 кв. м.; житлова площа: 52,00 кв.м. [PERSON] є власницею вказаної квартири відповідно до договору купівлі-продажу № 2698 від 20.11.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно розрахунків наданих позивачем заборгованість відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 11079362000 від 20.11.2006 р. становить 227 820,50 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 2 013 477,58 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 133 984,31 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1 184 153,33 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 93 836,19 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 829 324,25 гривень. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору № 11079362000 від 20.11.2006 р. та договору іпотеки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна. Згідно ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною першою статті 37 Закону України „Про іпотеку" встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 ст. 37 Закону України „Про іпотеку" визначено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Згідно п.п.26, 27 „Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 року №703 для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності, а саме: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності, інші документи. Відповідно до ст.15 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" у випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, права стосовно якого підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.37 Закону України „Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно ст.39 Закону України „Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підставах встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до п. 39 Постанови пленуму ВСУ № 5 від 30.04.2012 року, ... суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до п.43 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30.03.2012року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", (...) за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Таким чином, суд вважає, що в зв'язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору є підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, припинення права власності відповідачки на предмет іпотеки та виселення відповідачки з квартири [ADDRESS], а також усіх інших мешканців, які проживають та зареєстровані в зазначеній квартирі та витребувати у відповідачки правовстановлюючі документи на вказану квартиру. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved