Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

В жовтні 2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК", через свого уповноваженого представника, звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 20.07.2010 у розмірі 111128,75 гривень, яка складається з: 68204,05 грн. - заборгованості за кредитом, 22686,95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 20237,75 грн. - заборгованості за пенею, та відшкодувати судові витрати у розмірі 1762 гривень (а.с.1-5). [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 20.07.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 50000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, а також у разі порушення своїх зобов`язань сплачувати штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд примусово стягнути з нього вище вказану заборгованість та витрати на оплату судового збору у розмірі 1762 гривні. У судовому засіданні відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В поданому 19.08.2019 року відзиві на позовну заяву (а.с.88-95) представник відповідача зазначив, що відповідач не брав кредит на суму 50 000,00 грн., зазначена сума безпідставна і відповідачем не отримувалась від позивача, документи про отримання кредиту на суму 50 000,00 грн. відповідач не підписував, не ініціював списання коштів, в систему Првиат24 не входив, свої логін та пароль, чи іншу інформацію третім особам не розголошував, а списання коштів відбулося з оформленням нової карти без відома відповідача. У заяві - анкеті від 20.07.2010 року встановлювався ліміт в 1000 грн. У період з 20.07.2017 по 22.07.2017 року невстановлені особи шахрайським шляхом - оформили на відповідача нову карту підвищили кредитний ліміт до 50 000,00 грн. та використали зазначені кошти у м. Кривий Ріг без відома Відповідача. 22.07.2017 року відповідач невідкладно зателефонував на гарячу лінію Приватбанку та звернувся з заявою до Бориспільського відділу поліції ГУ НП у Київській області про вчинене кримінальне правопорушення. В подальшому зазначені відомості внесені до ЄРДР, що підтверджується витягом від 26.07.2017 року (а.с.96). 03.08.2017 року Відповідач направив скаргу до Центрального офісу Приватбанку м. Дніпро про проведення перевірки незаконного списання коштів, що підтверджується рекомендованим повідомленням, однак відповіді банком не надано. 08.08.2017 Позивач отримав зазначену заяву (а.с.97-98). Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ЦПК України, що переказ коштів відбувався саме через платіжну систему із використанням інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, або Відповідач діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, як це передбачено Постановою правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних них засобів». В якості додаткових підстав для відмови в задоволенні позову представник відповідача зазначив, що кредитний договір між сторонами не укладався, матеріали справи не містять доказів погодження умов кредитування, відсутні істотні умови. Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які наявні у справі не підписувались відповідачем, до відома відповідача не доводились. Крім того, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не містять дати редакції. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки також не містить підпису відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з зайнятістю представників АТ КБ «ПриватБанк» в інших судових засіданнях. З приводу вказаного клопотання представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, дана цивільна справа перебуває у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області понад рік, а саме з 10.10.2018 року. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4. XI. 1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. З урахуванням періоду часу, протягом якого справа перебуває в провадженні суду, а також того, що з клопотанням про відкладення чергового судового засідання представник позивача звертається не вперше, хоча в справі приймає участь декілька представників позивача, суд розцінює останнє клопотання про відкладення лише як затягування розгляду справи. Разом з тим, суд вважає за можливе прийняти рішення по справі на основі тих доказів та пояснень, що були безпосередньо долучені сторонами до матеріалів справи. Так, 16.09.2019 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Банком відповідачу було надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є підписання сторонами кредитного договору. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови договору, якими серед іншого передбачено, що банк у будь-який момент має право збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, а також змінити Тарифи та інші невід`ємні частини договору. Щодо посилань представника відповідача про заволодіння коштами шахрайським шляхом представник позивача зазначив, що фахівцями банку були отримані відомості, які вказують на надходження на конфіденційних паролів на контактний номер клієнта [PERSON] , з використанням яких зловмисники змогли виконати вхід до Приват24 від імені клієнта і виконати шахрайські операції, що дозволили в подальшому викрасти кошти з банківських рахунків останнього. Це вказує на те, що крадіжка грошових коштів сталася з вини клієнта, який в свою чергу несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки. З огляду на вказане представник банку вважає, що відповідачем були порушені умови договору, і саме відповідач несе повну відповідальність за операції проведені з картою, однак в свою чергу відповідач має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених у кримінальному порядку. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 20.07.2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20.07.2010 року (а.с.13). Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, позичальник виявив бажання оформити платіжну кредитну карту «Універсальна Gold» з кредитним лімітом в сумі 1000 гривень. В анкеті зазначено, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», зокрема кредитної карти «Універсальна Gold», базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%; з 01.04.2013 року - 2,3 %, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,7%; за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,5 %; обов`язковий щомісячний платіж - 7% від заборгованості; з 01.04.2014 р. - 5% від заборгованості; пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) +100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти кредитний ліміт було збільшено в період з 04.02.2014 до 21.07.2017 року включно до 50000,00 грн. (а.с.12). Згідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк має право в будь-який момент зменшити або збільшити кредитний ліміт. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (зворотній бік а.с.1). У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зі змісту анкети - заяви [PERSON] від 20.07.2010 року вбачається, що в ній не зазначена процентна ставка, розмір пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.07.2010 року, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємну частину спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку, та інші умови. При цьому, позивачем не долучено та матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, та, зокрема саме у зазначених в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин, а саме 20.07.2010 року, й до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10.10.2018 року), тобто банк міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір пені та штрафів, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Окрім вище вказаного, судом встановлено, що у період з 20.07.2017 по 22.07.2017 року невстановлені особи шахрайським шляхом оформили на відповідача нову карту підвищили кредитний ліміт до 50 000,00 грн. та використали зазначені кошти у м. Кривий Ріг без відома Відповідача. 22.07.2017 року відповідач невідкладно зателефонував на гарячу лінію Приватбанку та звернувся з заявою до Бориспільського відділу поліції ГУ НП у Київській області про вчинене кримінальне правопорушення. В подальшому зазначені відомості внесені до ЄРДР, що підтверджується витягом від 26.07.2017 року (а.с.96).. 03.08.2017 року Відповідач направив скаргу до Центрального офісу Приватбанку м. Дніпро про проведення перевірки незаконного списання коштів, що підтверджується рекомендованим повідомленням, однак відповіді банком не надано. 08.08.2017 Позивач отримав зазначену заяву (а.с.97-98). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За таких обставин суд приходить до переконання, що представник позивача не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, що шкода заподіяна майну позивача неправомірними діями відповідача, що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача [PERSON] . В матеріалах справи відсутні докази того, що органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12017110100001730 від 26.07.2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню ідентифікуючи даних по його картковому рахунку, які дають змогу ініціювати платіжні операції і давали б підстави для відповідальності користувача за проведені платіжні операції. Крім того, позивачем суду не надано належних доказів тому, що [PERSON] надав третім особам повний доступ до інформації про картковий рахунок та таким чином забезпечив можливість зняття відповідних коштів з карткового рахунку останнього. З огляду на вказане підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed