Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивачка, звернувшись із даним позовом, який підтримала у судовому засіданні, посилаючись на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилась дитина : [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між подружжям розірвано в судовому порядку, неповнолітню дитину залишено проживати з нею. Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року з відповідача стягуюються аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів на дитину, визначений попереднім рішенням суду є недостатнім для її матеріального утримання, оскільки витрати зросли, а вона одна не може забезпечити їй нормальний рівень життя. Крім того, зазначила, що відповідач тривалий час працює за кордоном, де, на її думку, отримує достойну заробітну плату, а тому взмозі сплачувати аліменти у заявленій нею сумі. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що кілька місяців тому певний час працював у Польщі, проте в зв"язку з карантином змушений був повернутися в Україну. На даний час постійно не працює і систематичних доходів немає. Збільшений розмір буде для нього обтяжливим. Також просить взяти до уваги, що на даний час не працює, доходів не отримує. Врахувавши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилась дитина : [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із позивачкою, що зазначений розмір аліментів на даний час порівняно з часом прийняття вищевказаного рішення є недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 рокузазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і на даний час зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, аліменти, визначені попереднім рішенням суду є значно меншими, ніж визначено законодавчо на даний час, який з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не забезпечує мінімальних потреб дитини, достатніх для її повноцінного розвитку, а тому за даних обставин вважає можливим, збільшити розмір аліментів, однак до меншої суми, ніж просить позивачка, що буде об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial