Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

23.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ "Альфа-Банк» та просила визнати повністю погашеною 19.04.2016 року кредитну лінію в сумі 20000,00 грн. згідно з виписками ПАТ «Альфа-Банк» за період з 14.03.2016 року по 13.06.2016 року, стягнути з банку зайво сплачені кошти в сумі 211,05 грн. згідно з банківською випискою за період з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року, визнати дії банку такими, що здійснені із використанням нечесної підприємницької практики та стягнути на її користь 140000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що їй як фізичній особі в ПАТ "Альфа-Банк" було відкрито дві кредитні відновлювальні лінії із кредитними лімітами на суму 11 750,00 грн. та 20 000,00 грн. Позивач вказує, що станом на 14.04.2016 року по кредитній лінії із кредитним лімітом у 20000,00 грн. існувала заборгованість у сумі 4522,72 грн. 16.04.2016 року через поштове відділення нею внесена сума 4540,00 грн. Однак, із банківської виписки за період з 14.04.2016 року по 13.05.2016 року слідує, що заборгованість по рахунку збільшується та складає 4616,02 грн. та наявні власні кошти в сумі 4553,17 грн. За випискою за період з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року власні кошти становлять 4591,62 грн., заборгованість же становить 4712,43 грн., а доступні кошти 20211,05 грн. Позивач вказує, що відповідач не зараховував сплачені кошти в рахунок погашення заборгованості, а постійно направляв на її адресу погрожуючі листи та sms - повідомлення про сплату заборгованості. У виписці за липень вказується про наявність заборгованості в розмірі 156,48 грн. та відсутність власних коштів. В останній виписці вказується, що заборгованість складає 214,30 грн., хоча, як зазначає позивач, нею зайво переплачені кошти в сумі 211,05 грн. Отже, вона не є боржником, однак відповідач постійно знущається над нею, вимагаючи сплату неіснуючого боргу, відсотків, штрафних санкцій, телефонуючи їй, направляючи sms - повідомлення, телефонує її знайомим, принижуючи її честь та гідність. За період з 16.11.2016 року їй було направлено цілий ряд sms - повідомлень, неодноразово телефонували на мобільний та домашній телефони та телефон колишнього роботодавця. Такі дії спричиняють їй моральні страждання, які вона оцінює в розмірі 140 000,00 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Надалі позивач збільшила позовні вимоги та просила також стягнути зайво сплачені кошти в сумі 206,80 грн. по кредитній лінії в сумі 11 750,00 грн., вказуючи на інформацію з sms - повідомлення про розмір доступної суми - 11956,80 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. При цьому наголошувала про отримання від відповідача цілого ряду вимог, які носять загрозливий характер. Вважає, що діями відповідача їй спричинені моральні страждання та такі дії призвели до загострення її хвороби. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, мотивуючи недоведеністю позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини врегульовані нормами ЦК України щодо виконання та припинення зобов'язань та нормами Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] є клієнтом ПАТ "Альфа-Банк» та має два кредитні рахунки [NUMBER] ( з кредитним лімітом 20000,00 грн.) та [NUMBER] (з кредитним лімітом 11750,00 грн.). Згідно з випискою за період з 14.03.2016 року по 13.04.2016 року заборгованість по кредитній лінії із кредитним лімітом у 20000,00 грн. (кредитний рахунок [NUMBER]) становить 4522,72 грн. 05.04.2016 року старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Микитюк М.О. винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі рахунки [PERSON] в ПАТ "Альфа-Банк" з метою виконання рішення суду про стягнення заборгованості ФОП - [PERSON] перед Пенсійним Фондом України в м. Вінниці. 16.04.2016 року позивачем з метою погашення заборгованості за кредитними рахунками внесені 4540,00 грн. та 9810,00 грн. Сума 4540,00 грн. надійшла на рахунок [NUMBER] 19.04.2016 року. Як свідчить виписка по цьому рахунку за період з 14.04.2016 року по 13.05.2016 року вказана сума відображена як власні кошти, на які проводилось нарахування відсотків (виписка по рахунку за період з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року). Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.05.2016 року по справі № 802/518/16-а визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця від 05.04.2016 року про арешт коштів боржника. За даними ЄДРСР постанова набрала законної сили 01.06.2016 року. Як слідує із виписки по рахунку за період з 14.06.2016 року по 13.07.2016 року внесена позивачем сума коштів з урахування нарахованих на неї відсотків зарахована в рахунок погашення боргу. При цьому визначений розмір заборгованості в сумі 156,48 грн. Позивач, звертаючись до суду, просить визнати повністю погашеною 19.04.2016 року заборгованість згідно з банківськими виписками за період з 14.03.2016 року по 13.06.2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Як встановлено судом 19.04.2016 року на рахунок надійшла сума 4540,00 грн., однак судом не встановлено, а позивачем не доведено, що розмір заборгованості станом на 19.04.2016 року становив саме таку суму, з урахуванням того, що виписка по рахунку надана лише станом на 13.04.2016 року. Крім того, як встановлено судом, перерахування коштів позивачем на рахунок здійснено в період дії арешту, а тому доводи позивача про безпідставність відповідача не зарахування коштів в рахунок погашення боргу не відповідають дійсності. Відповідно до ст.59 Закону України "Про банки та банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження. Суд звертає увагу, що надалі постанова про арешт коштів боржника скасована, однак визнання протиправним та скасування надалі арешту на кошти позивача не вказує на неправомірність дій банку щодо не зарахування вказаних коштів в момент їх надходження та про припинення зобов'язань позивача в момент надходження коштів в разі їх надходження в достатньому розмірі. Судом не встановлено, що виконання позивачем зобов'язання за таких умов є належним виконанням зобов'язання та підставою для їх припинення. Не передбачено вказане і нормами чинного законодавства. Якщо в результаті протиправного арешту коштів і було заподіяні позивачу збитки, однак суд зауважує, що вони заподіяні не з вини банку та не в результаті його дій. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Щодо вимоги про повернення зайво сплачених коштів в розмірі 211,05 грн., то судом не встановлено, що вказана сума вносилася позивачем та сума, яка визначена позивачем як різниця між розміром доступних коштів та розміром кредитного ліміту по виписці за період з 16.05.2016 року по 13.06.2016 року є зайво сплаченою сумою позивачем, яка підлягає поверненню. Крім того, суд звертає увагу, що виписки по рахунку за наступні періоди не містять інформації про наявність будь-якого позитивного сальдо, визначеного в порядку, заявленому позивачем. А тому з огляду на викладене вказана вимога також не підлягає задоволенню. Не підлягає також задоволенню і вимога про стягнення зайво сплаченої суми в розмірі 206,80 грн. за кредитним рахунком [NUMBER] з кредитним лімітом в розмірі 11 750,00 грн. До такого висновку суд приходить з урахуванням того, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо того, що по вказаному рахунку була наявна заборгованість та при її погашенні була зайво сплачена сума, яка підлягає поверненню. Щодо посилання на інформацію, яка міститься в sms-повідомленнях, то з огляду на положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/04, Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за №559/780, такий доказ не є належним та допустимим доказом. Визначаючись щодо вимоги про визнання дій відповідача нечесною підприємницькою практикою, то суд звертає увагу, що відповідно до норм цивільного законодавства зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів законодавства. При цьому законодавство не передбачає порушення прав, свобод, честі та гідності людей при виконанні зобов'язань. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; вживання образливих або загрозливих висловів; загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.11.2016 року в справі № 127/8388/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» за участю третьої особи - Центрального ВДВС Вінницького міського управління юстиції про захист прав споживача, визнання протиправним дій щодо розголошення банківської таємниці та такими, що здійсненні із використанням нечесної підприємницької практики, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оцінку діям банку в період до 15.11.2016 року щодо телефонних дзвінків позивачу та направлення їй смс-повідомлень про виконання зобов'язань надана судом, визнано дії банку відносно [PERSON] такими, що здійснені із використанням нечесної підприємницької практики. Відповідно до ст.60 ЦПК України, обставини справи, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Однак, не дивлячись на наявність рішення суду, відповідач продовжував телефонувати та направляти повідомлення на адресу позивача. Судом встановлено, що [PERSON] за період з 16.11.2016 року неодноразово телефонували на мобільний та домашній телефони, вимагали сплатити борг, направлялися смс - повідомлення, направляли кореспонденцію, яка містить загрозливі вислови, залякування. При судовому розгляді було досліджено надані позивачем роздруківки телефонних дзвінків та смс-повідомлень, а також оглянуто телефон позивача з вхідними смс-повідомленнями, направлену їй кореспонденцію. Судом встановлено, що кількість дзвінків на мобільний та домашній телефони та відправлених смс-повідомлень, зміст та кількість направленої кореспонденції свідчать про нечесну підприємницьку практику відповідача, що заборонено законом. Щодо посилання відповідача про недоведеність вчинення таких дій відповідачем, то суд зауважує, що зміст інформації в їх сукупності, яка міститься в таких повідомленнях (№ рахунків, карток, персональні дані позивача тощо) вказує на вчинення цих дій саме відповідачем, а тому до таких тверджень суд відноситься критично. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Тобто, моральна шкода може полягати не тільки в погіршенні фізичного здоров'я, а й в душевних стражданнях від порушення прав особи та від протиправної поведінки. Безперечно, позивач має певні душевні страждання, що викликані поведінкою відповідача (постійними дзвінками, смс-повідомленнями, направленням кореспонденції, що містить загрозливі вислови). Щодо посилання позивача на її перебування на лікуванні в період з 29.12.2016 року по 30.12.2016 року, то позивачем не доведено, що ця обставина пов'язана саме з діями відповідача. Тому, виходячи із вищезазначеного,

Outcome: partial