Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 890, 7 дол. США, з яких: 4 891, 34 дол. США - заборгованість за кредитом; 1 999, 36 дол. США - заборгованість за процентами; заборгованість по пені в сумі 69 746, 96 грн.,з яких: 54 376, 72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 15 370, 24 - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір, внаслідок невиконання відповідачем 1 вимог якого виникла зазначена заборгованість, а відповідальність поручителя (відповідача 2) настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання, при цьому поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача 2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в частині стягнення заборгованості з поручителя, посилаючись на те, що договір поруки є припиненим, оскільки позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до поручителя. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. В зв'язку з набранням чинності Закону України "Про акціонерні товариства", були внесені зміни у Статут АКІБ "УкрСиббанк" відповідно до яких назву АКІБ "УкрСиббанк" змінено на ПАТ "УкрСиббанк". ПАТ "УкрСиббанк" є правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ "УкрСиббанк". Як встановлено в судовому засіданні, 11.09.2008 р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11393250000, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 23 496 дол. США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 14% річних строком до 11.09.2015 р. 11.09.2008 р. в забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача 1 за Договором про надання споживчого кредиту, між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки № 228447, за умовами якого останній поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу 1 надались кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач 1, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач 1 порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. Відповідно до п. 4.1. Правил (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УКРСИББАНК», за порушення зобов'язання Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню.. У зв'язку з зазначеним, вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача 1 в сумі 6 890, 7 дол. США, з яких: 4 891, 34 дол. США - заборгованість за кредитом; 1 999, 36 дол. США - заборгованість за процентами; заборгованість по пені в сумі 69 746, 96 грн.,з яких: 54 376, 72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 15 370, 24 - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимог до відповідача 2 - [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 553 - 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 559 ЦК передбачається спеціальний строк пред'явлення вимоги до поручителя. Ч. 4 ст.559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК); протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст.559 ЦК). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті ч.4 ст.559 ЦК застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову» як умови чинності поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст.559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч.4 ст.559 ЦК словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (стст.61, 64 Господарського процесуального кодексу, ст.122 ЦПК) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Така позиція викладена в Постановах Верховного суду України від 17.09.2014 р. в справі № 6-53цс14, від 20.04.2016 р.у справі № 6-2662цс15, від 29.06.2016 р. у справі № 6-272цс16, від 14.09. 2016 р. у справі № 6-1451цс16 та є обов'язковою для застосування. Як вбачається з матеріалів справи, а саме графіку погашення кредиту, умовами договору, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] передбачено погашення кредиту періодичними платежами. У відповідності до Договору поруки, строк його дії не встановлений, а він діє до повного виконання всіх зобов'язань Боржника по Кредитному договору, або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань за Основним договором в сумі та в межах якого Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із перерахованих подій, яка настане раніше. У відповідності до розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи (а.с. 31-41), останній періодичний платіж відповідачем 1 - [PERSON] по Кредитному договорі було здійснено 18.04.2014 р., при цьому до суду з позовною заявою до поручителя банк звернувся лише 04.03.2016 р., що підтверджується конвертом (а.с. 47), тобто майже через два роки з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу 2 - [PERSON], поручителю за кредитним договору, письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника. Таким чином, позивач пропустив строк для пред'явлення до відповідача 2 - [PERSON] вимоги до суду, що становить 6 місяців, який обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача 2 - [PERSON], у зв'язку з припиненням Договору поруки № 228447 від 11.09.2008 р., укладеного між позивачем та відповідачем 2. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача 1 на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial