Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Київської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частини у спільній частковій власності в порядку спадкування та визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги на підставі вимог Цивільного кодекс України 2003 року. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] помер її двоюрідний дід [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/5 частину 3-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала діду на праві спільної часткової власності, право власності він набув проживаючи у складі її сім"ї та будучи її родичем. Важаючи себе спадкоємцем померлого, позивачка у січні 2016 року звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на право власності, однак, постановою від 29.01.2016 року державний нотаріус Щербіна Я.О. відмовив їй у видачі свідоцтва у зв"язку з тим, що вона не входить до кола спадкоємців (книга 6, глава 86 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Також позивачка зазначала, що вони проживали з дідом [PERSON] у вказаній квартирі однією сім"єю з 1993 року і до дня його смерті, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті діда не має, тому вона просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після померлого двоюрідного діда. 26.02.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 28.02.2019 року ухвалою судді позов залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 03.04.2019 року, після усунення позивачкою недоліків, ухвалою судді відкрито провадження у справі. 21.08.2019 року ухвалою судді замінено первісного відповідача належним та витребувано від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 21.10.2019 року ухвалою судді залучено до участі в справі 3-іх осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 29.10.2019 року ухвалою судді залучено до участі в справі відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали. Представник 3-ої особи у судове засідання не з"явився, просив суд слухати справу у його відсутність. Крім того, 18.10.2019 року від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , 1922 року народження, який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частини [ADDRESS] , яка належала йому на праві спільної часткової власності, право власності він набув проживаючи у складі її сім"ї позивачки та будучи її родичем (а.с.28). Судом встановлено, що позивачка звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину спірни квартири, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв"язку з тим, що вона не входить до кола спадкоємців (книга 6, глава 86 ЦК УРСР в редакції 1963 року). (а.с. 18). Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів спадкової вбачається, що [PERSON] заповіт не складав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бутипротиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З таких обставин, вимоги позивачки ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Outcome: approved