Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Ліквідатор ПП «Капітолій» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПП "Капітолій" суму боргу за договором позики №990/10/10 від 27.10.2010р. в розмірі 29443,88грн, адміністративні витрати за основним договором №015251 від 26.11.2009р. в розмірі 3920,00грн., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 320.00грн. та судовий збір у розмірі 336,84грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволені, з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на заявлені позовні вимоги в яких зазначив, що оскільки він сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, а позивач формував групи клієнтів без залучення власних коштів, а за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми "Лідер-плюс", діяльність ПП "Капітолій" з реалізації програми "Лідер-плюс" є такою, що вводить споживача в оману. Тому правочини між ним та ПП "Капітолій" були укладені під впливом обману і нечесної підприємницької практики, прямо суперечить вимогам низки законів та Конституції України. Зазначив, що відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними, а згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З огляду на це вказані договори не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», містять несправедливі умови договору, процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація про результати проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар, є конфіденційною й не може бути перевірена позивачем, вводить споживача в оман, а відтак просить в задоволенні позову ПП «Капітолій» відмовити та визнати недійсним договір застави автомобіля від 27.10.2010р. Проаналізувавши обставини справи та документальні докази по ній, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено в ході судового розгляду 26.11.2009р. між ПП «Капітолій» та [PERSON] був укладений договір №015251, відповідно до умов якого позивач, діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок відповідача, здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару для відповідача на умовах діяльності програми «NЛідер-плюс». Відповідач, згідно умов договору, зобов'язаний платити одноразовий реєстраційний платіж, а також своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який складається з чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та адміністративні витрати, що є платою за послуги позивача з організації діяльності програми. Відповідно до надісланої заяви учасника на участь в асигнаційному заході, відповідач отримав дозвіл на суму 49999,60грн., яку відповідач отримав частинами: 29.11.10р. - (37200,00грн.), 30.11.10р. - (12799,60 грн.). 27жовтня 2010р. було укладено Додаток №3 до Договору №015251, де сторони підтверджують, що учасник отримав дозвіл на отримання товару в сумі 49999,60грн., а також, що на момент підписання Додатку №3 відповідачем було сплачено 34 чистих внески на суму 18889,04 грн., та 34 адміністративних витрати на суму 4760,00 грн., які зараховані адміністратором в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. У відповідності до умов Основного договору, 27.10.2010р. між ПП «Капітолій» та [PERSON] був укладений Договір позики № 990/10/10 з додатком №1. Згідно п.1.1 цього Договору позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання, у сумі 49999,60грн. з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до Договору), до 15 квітня 2018р. Згідно графіку погашення заборгованості за Договором, що міститься в Додатку № 1, а також Додатку №3 до Основного Договору, відповідач, починаючи з 15.11.2010р. і до 15.04.2018р. обов'язаний погашати надану позику рівними частинами по 555,56грн. щомісячно та сплачувати адміністративні витрати у розмірі 140,00 грн. до погашення наданої позики. За період з 10.12.2009р. по 30.11.2010р. відповідачем було сплачено чистих внесків на загальну суму 20555,72грн. Відповідно до умов Основного договору ПП "Капітолій" діючи за дорученням, в інтересах і за рахунок Відповідача (Учасника) здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару для Відповідача на умовах діяльності програми "Лідер-плюс". Зокрема, адміністратор зобов'язався сформувати групу учасників, забезпечити її організацію та діяльність у системі адміністрування, присвоїти учаснику його код у групі, організувати та проводити Асигнаційні заходи (заходи по розподілу Фонду групи - умови Програми "Лідер-плюс" - додаток №2 до Основного договору), здійснити оплату товару на користь учасника або надати учаснику відповідну суму в позику, надавати інші послуги та вчинити інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені договором і додатками до нього. Згідно зі ст.2 цього договору учасник зобов'язується: одноразово сплатити реєстраційний платіж у день підписання сторонами даного договору та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 банківських днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми в позику, та адміністративні витрати, що є сплатою за послуги адміністратора з організації діяльності програми; належним чином дотримуватися всіх умов договору та додатків до нього; після отримання дозволу: укласти договір позики; підписати додаток № 3 до договору з метою визначення заборгованості, виду забезпечення виконання своїх платіжних зобов'язань; укласти договір застави (іпотеки) майна, укласти договори страхування об'єкта застави (іпотеки) з визначенням вигодонабувача за умовами договору страхування ПП "Капітолій". У правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.01.13р. зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, вказаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ч.6 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Оскільки відповідач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, і ПП "Капітолій" без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності програми "Лідер-плюс", діяльність ПП "Капітолій" з реалізації програми "Лідер-плюс" є такою, що вводить споживача в оману. Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважаються такі послуги, як зокрема адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, ПП «Капітолій» здійснює операції з "адміністрування придбання у групах", така діяльність має ознаки фінансової послуги, пов'язаної з прямим залученням фінансових активів від фізичних осіб, тому в даному випадку має місце саме надання фінансових послуг в понятті, визначеному вищезазначеним законом. Водночас, відповідно до ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Про наявність такої ліценції позивач в позові не зазначив, її копії суду не надав. З огляду на вищевикладене, правочини між ПП "Капітолій" та [PERSON] були укладені під впливом обману і нечесної підприємницької практики. Вони прямо суперечить вимогам низки законів та Конституції України. Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1. ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229) цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Абзацом 2 ч.1 ст.230 ЦК України встановлено, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування. Вказані договори не відповідають вимогам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містять несправедливі умови договору стосовно розподілу коштів, що залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення, процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою, а інформація про результати проведених конкурсів та осіб, які отримали право на товар, є конфіденційною й не може бути перевірена позивачем, та вимогам ст.19 Закону, що забороняє нечесну підприємницьку практику, яка вводить споживача в оману, зокрема, таку, як утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем. У відповідності до ч.2 ст.548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно недійсним є Договір застави автомобіля від 27.10.2010р. Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ліквідатора ПП «Капітолій» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №990/10/10 від 27.10.2010р., слід відмовити. А тому,

Outcome: dismissed