Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора в Закарпатській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування позову зазначено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, залишилося спадкове майно,- житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Документом, що посвідчує право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] являється Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР за № 97, видане на підставі рішення виконкому Середньоводянської сільської ради депутатів трудящих від 27.06.1965 року, за № 43. Факт законного збудування також підтверджується довідкою Середньоводянської сільської ради за № 410, від 16.03.2016 року, відповідно до якої житловий будинок в [ADDRESS], номер об'єкта господарського обліку 0501 зареєстрований за померлим [PERSON]. Згідно рішення виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради № 5 від 05.03.1996 року відбулося перейменування вулиць і перенумерація будинків, згідно якого [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконкому Середньоводянської с/ради від 16.03.2016 року за № 409. Також довідкою № 431 від 21.03.2016 року, встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] був збудований у 1965-1966 роках. При своєму житті, [PERSON] [INFO],- 13.02.2008 року склав заповіт, у якому вказав, що у випадку його смерті усе його майно, а саме - житловий будинок з прилеглими до нього надвірними спорудами заповідає - [PERSON], його внучці. [PERSON], відповідно до встановлених статтею 1270 ЦК України строків до Рахівського ДНК з заявою про прийняття спадщини за своїм покійним дідусем не зверталася. Однак, прийняла спадщину, так як постійно проживала з покійним на час відкриття спадщини. Даний факт підтверджується довідкою Середньоводянської с/ради за № 408 від 16.03.2016 року, згідно якої встановлено, що [PERSON] до дня смерті дідуся постійно проживала з покійним за адресою с. Середнє Водяне, [ADDRESS]. Рахівського району, Закарпатської області. Таким чином, [PERSON] [INFO] прийняла спадщину та являється належним спадкоємцем за заповітом. Представник позивачки [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його та позивачки відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова Шіман Н.І. направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився. Завідуюча Рахівською держнотконторою Пріц О.І. надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та підтримання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], і відносно якого останній розпорядився шляхом складення заповіту 13 лютого 2008 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належне йому майно, та житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS], заповів [PERSON]. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] виданої ФОП [PERSON] спадковий будинок побудований в період 1965-1988 роках. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області№410 від 16 травня 2016 року житловий будинок [ADDRESS] дійсно належав [PERSON]. Також згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах №97 від 1965 року забудовником цього житлового будинку є [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набула правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, про що свідчить довідка виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №408 від 16 березня 2016 року. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіт, складений [PERSON] в користь [PERSON] є чинним - ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43806212 від 11 травня 2016 року. Спадкоємців, які б мали обов!язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №43806339 від 11 травня 2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved