Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

04 грудня 2019 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 28 жовтня 2016 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», яке є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності, та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики № 86435. Відповідно до умов договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2 400 гривень, перерахувавши їх на картковий рахунок через оператора послуг платіжної інфраструктури «WAYFORPAY», на умовах строковості, зворотності та платності строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за її користування. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Натомість [PERSON] в передбачені строки грошові кошти не повернув, внаслідок чого станом на 27 листопада 2019 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 97 176 гривень, з яких 2 400 гривень основного боргу, 45 576 гривень процентів та 49 200 грн 17 коп. прострочених процентів, що стало підставою для звернення до суду. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 97 176 гривень, а також 1 921,00 грн понесених судових витрат. Провадження у справі відкрито 28 грудня 2019 року та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 29 січня 2020 року. 29 січня 2020 року засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання представника позивача за довіреністю Терна О. В. від 28 січня 2020 року про відкладення розгляду справи та проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції. Зазначене клопотання подано з порушенням строку, передбаченого ч. 7 ст. 212 ЦПК України. Крім того, на підтвердження повноважень Терна О.В. до клопотання додано копію довіреності, яка видана на строк до 31 грудня 2019 року. Отже, Терно О.В. не надав доказів на підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ТОВ «ВЕЛЛФІН» та заявляти від імені товариства клопотання у 2020 році. За таких обставин клопотання Терна О.В. про відкладення розгляду справи та проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає. Позивач свого представника в судове засідання не направив. У позовній заяві зазначено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» просить розглядати справу без участі свого представника, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК №148 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 8). 28 жовтня 2016 між позивачем та [PERSON] укладено договір позики № 86435 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2 400 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок була перерахована сума позики в розмірі 2 400 грн 00 коп, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Згідно з п. 1.5 договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 грн за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики, щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором; сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики. Сума процентів за користування позикою нараховується в день погашення позики(а.с. 20). Пункт 6.3 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» встановлено, що у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщення інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті(п. 6.4 Правил). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 13 цього Закону визначає, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України (ч. 2 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 27 листопада 2019 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 97 176 гривень, з яких 2 400 гривень основного боргу, 45 576 гривень заборгованість за відсотками та 49 200 грн 17 коп. заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою щодо заборгованості за договором № 86435 від 28 жовтня 2016 року (а.с. 25). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Чинним цивільним законодавством передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц, згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. [PERSON] зобов`язувався повернути позику протягом 30 днів. Після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, а тому вимога ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та прострочених відсотках за користування позикою за період після 28 листопада 2016 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Згідно графіку розрахунків до Договору позики № 86435 від 28 жовтня 2016 року, який є невід`ємною частиною Договору (а.с. 24), сукупна вартість позики складає 3 696 гривень, з яких 2400 гривень - позика та 1296 гривень - відсотки. Враховуючи вищевикладене, а саме, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] 3 696 гривень заборгованості за договором позики. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1 921,00 грн (а.с. 6), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3,8%). На підставі наведеного,

Outcome: partial