Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог : Жовківський відділ Державної міграційної служби у Львівській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття таких осіб із реєстраційного обліку та в подальшому [PERSON], [PERSON] зверулися із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи : приватного нотаріуса Мішакової С.Ф. про визнання недійсними договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки та записів про реєстрацію права власності на ім"я [PERSON]. Мотивуючи свої вимоги тим , що 15.07.2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Мішаковою С.Ф. зареєстровано в реєстрі за №695 відповідно до п.1 якого [PERSON] передає у власність їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], та остання сплачує за них визначену грошову суму відповідну до цього договору. Пунктом 24. Договору передбачено домовленість сторін про те, що продавець, позивач по справі [PERSON], разом із членами сім"ї знімуться з реєстраційного обліку за даною адресою та повністю звільнять відчужуваний будинок для вільного і безперешкодного користування і володіння ним позивачем по справі [PERSON] , а також проведуть розрахунки по оплаті комунальних послуг та інших платежів до 20.08.2014 року. Продавці [PERSON] та його дружина [PERSON] добровільно та належно виконали п.24 вищезгаданого Договору : звільнили будинок який був предметом купівлі-продажу, та знялися з реєстраційного обліку місця проживання за адресою [ADDRESS] , що підтверджується талонами зняття з реєстрації місця проживання та довідкою від 21.08.2014 року виданого Дублянською міською радою. Проте, на сьогоднішній час, всупереч п.24 Договору купівлі-продажу житлового будинку, в бданому будинку надалі зареєстровані відповідачі, а саме син продавця [PERSON] - [PERSON] та його дружина [PERSON] , що порушує гарантоване Конституцією України право на недоторканість приватної власності на житло, оскільки їхнє подальше проживання в її будинку та перебування на реєстраційному обліку створює їй перешкоди у здійсненні права власності на нього, так як через вищезгадані обставини позивач та члени її сім"ї не можуть вселитися у придбаний нею житловий будинок. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів з усними вимогами про зняття з реєстраційного обліку , проте останні проігнорували її законні вимоги , а відтак вона змушена звернутися до суду з вимогою про зняття останніх з реєстраційного обліку. З 01.01.2015 року відповідачі за первісним позовом самостійно звільнили житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . В подальшому відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] до суду подали зустрічний позов про визнання недійсними договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки та записів про реєстрацію права власності на ім"я [PERSON] . Мотивуючи своїх вимоги тим, що позивачі за зустрічним позовом зареєстровані в даному житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], а тому мають право на проживання в жаному будинку як члени сім"ї власника. На подвір"ї будинку ними разом із [PERSON] було збудовано сараї, які позначені на схемі літерами "В" і "Г" за їх кошти і а також влаштовано замощення подвір"я.. Дані споруди були збудовані у відповідності до рішення Дублянської міської ради від 27.12.2013 року за №129 . Вказаним рішенням було зобов"язано [PERSON] внести зміни в технічний паспорт на житловий будинок і господарські споруди, однак останній такого не зробив. Так позивачем за зустрічним позовом [PERSON] виготовлено новий технічний паспорт, який свідчить про зміни в складі будинковолодіння. За роки проживання з батьками, а саме відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], стосунки між ними склалися вкрай негативно. 22.11.2013 року батько позивача за зустрічним позовом , відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовною вимогою про встановлення порядку користування житловими приміщеннями в житловому будинку , господарськими будівлями та земельною ділянкою, суд задоволив позовні вимоги частково, встановивши певний порядок користування житловими приміщеннями, розподіливши їх між ними та зобов"язано сторони оплачувати 50 % всіх комунальних витрат за житловий будинок. Не беручи до уваги рішення суду від 15.07.2014 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки з господарськими спорудами за згодою [PERSON] Вважають, що вищевказаний договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки порушує їх законні права та інтереси та такий слід визнати недійсним , оскільки укладаючи договір купівлі-продажу [PERSON] не подав нотаріусу технічного паспорту на будинковолодіння зі змінами здійсненими за їх кошти та зусилля . Відповідно до вище вказаного, вважають, що [PERSON] приховав зміни, які відбулися в документації, надавши застарілі . Окрім того вважають, що такий договір купівлі-продажу здійснений шляхом обману, так як [PERSON] та [PERSON] на даний час після укладення договору-купівлі продажу нікуди не висилялись та продовжують проживати у даному будинку, який вони нібито 15.07.2014 року продали [PERSON] Таким чином, вважають, що укладений між відповідачами за зустрічним позовом договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 15.07.2014 року укладений із порушенням чинного законодавства , що призвело до порушення їх прав та інтересів. А тому, такий договір слід вважати фіктивним , та просять визнати такий договір та записи про реєстрацію права власності на ім"я [PERSON] недійсними та такими, що спрямовані на настання правових наслідків. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Щодо зустрічного позову заперечив та просив суд у задоволенні такого відмовити . Позивач в судове засідання не прибула , хоча про час та місце розгляду даної справи була повідомлена належним чином. Однак, щодо зустрічного позову подано позивачем письмові заперечення , в яких остання просить у задоволенні зустрічного позову відмовити , оскільки такий є необґрунтованим та безпідставним. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: [PERSON] в судовому засіданні щодо первісного позову заперечив , оскільки вважає , що даний договір купівлі-продажу здійснено з добудовами, які він здійснював за свої кошти та зусилля, а тому вважає, що такий договір купівлі-продажу даного житлового будинку є здійснено шляхом обману, а тому такий є недійсним. Просив суд у задоволенні первісного позову відмовити та задоволити зустрічний позов. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом : [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала та просила суд такий задоволити, щодо первісного позову заперечила. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні, щодо первісного позову заперечив та просив суд у задоволенні такого відмовити. Зустрічний позов підтримав з наведених у такому підставах та просив такий задоволити. Відповідач за зустрічним позовом : [PERSON] в судовому засіданні щодо зустрічного позову заперечив та суду пояснив, що він був власником жилового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності. Він вважає, що він мав повне право розпоряджатися своїм майном, а тому уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 15.07.2014 року. Представники третіх осіб за первісним позовом, яка не заявляє самостійних вимог : Жовківський відділ Державної міграційної служби у Львівській області та третьої особи : приватного нотаріуса Мішакової С.Ф. за зустрічним позовом в судове засідання не прибули , хоча про час та місце розгляду даної справи були повідомлені належним чином про причини неявки суд не повідомили. А тому судом вирішено розгляд даної справи проводити за їх відсутності та на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 15.07.2014 року [PERSON] купила у [PERSON] належний йому на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, що знаходяться за адресою : [ADDRESS], що вбачається із копії даного даного договору долученого позивачем до матеріалів справи. На підставі вищевказаного договору, позивачем за первісним позовом - [PERSON] 15.07.2014 року було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,1 га., що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 24257446 від 15.07.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, зокрема, право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, з аналізу наведених вище норм вбачається, що обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до п.24 договору купівлі-продажу від 15.07.2014 року, [PERSON] (продавець) зобов'язується звільнити житловий будинок, що продається, знятися із реєстраційного обліку разом із членами сім"ї. Позивач у позовній заяві зазначила, що на даний час, а саме з 01.01.2015 року відповідачі - [PERSON] , та його дружина [PERSON] , самостійно звільнили житловий будинок і на даний час їх місце проживання не відоме. Як вбачається із талону зняття з реєстрації місця проживання в Україні [PERSON] та [PERSON] 20.08.2014 року зняті із реєстраційного обліку . Із довідок адресного бюро Жовківського РВ ГУДМС у Львівській області про реєстрацію місця проживання перебування особи вбачається , що відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS]. Згідно довідки виданої Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області, відповідач за первісним позовом [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач, як власник будинку, звертався до начальника Жовківського РВ ГУМВС у Львівській області із письмовими заявами для вчинення дій щодо гр.[PERSON] та гр.[PERSON] усунення перешкод у користуванні нею її майном, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що вбачається із копій поданих позивачем за первісним позовом заяв долучених до матеріалів справи. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16 ЦК України. Згідно із ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв'язку із тим, що відповідачі за первісним позовом не знялися з реєстрації місця проживання згідно укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.07.2014 року, позивач, як власник житлового будинку [ADDRESS], позбавлена можливості використовувати даний житловий будинок, а також розпоряджатися житловим будинком на власний розсуд. Як вбачається із листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналогічні висновки містяться й у постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року. Уклавши 15.07.2014 року договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, відповідачі (згідно п.24 даного договору) повинні були знятися із реєстрації. Оскільки ними порушено норми чинного законодавства, позивач, як власник даного житла, змушений був звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація у будинку колишнього власника та членів його сім"ї позбавляє позивача на власний розсуд розпоряжатися та користуватися своїм майном. Слід також зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що в члена сім'ї власника будинку існує право користуватися цим житлом лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного вбачається, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок, припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Тобто, права членів сім'ї власника будинку на користування об'єктом власності є похідними від права власності власника. Припинення права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], у зв"язку із укладенням ним договору купівлі-продажу, члени його сім'ї, а саме його син - [PERSON] та дружина сина [PERSON], також позбавлені права користування цим житловим будинком. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації осіб, які тривалий час не проживають у його будинку, позовні вимоги первісного позову слід задоволити. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом суд приходить до наступних висновків. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки 15.07.2014 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Мішаковою С.Ф. зареєстровано в реєстрі за №695 відповідно до п.1 якого [PERSON] передає у власність їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, та земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, що знаходиться за адресою : [ADDRESS], та остання сплачує за них визначену грошову суму відповідну до цього договору. Житловий будинок, позначений в плані літ.А-1 складається з трьох кімнат. Житловою площею 66,2 кв.м. та кухні. Загальна площа будинку становить 111,5 кв.м. До будинку належить : літня кухня під літ.Б. сарай під літ.Б, сарай під літ.В, сарай під літ.Г., огорожа №1, ворота №2, замощення літ.І та колодязь літ.К. Як вбачається із рішень Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області від 25.11.1999 року, [PERSON] надано дозвіл на добудову господарської будівлі з північної сторони розміром 4.90х4.0 м. на присадибній земельній ділянці в [ADDRESS], а також 27.12.2013 року [PERSON] надано дозвіл на добудову підсобного приміщення розміром 4,9х3,65х2,45 , до господарської будівлі в [ADDRESS] згідно розробленого проекту. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] від 01.03.1990 року видане на ім"я [PERSON] Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27.03.2014 року , яке набрало законної сили 08.04.2014 року , встановлено наступний порядок користування житловими приміщеннями по [ADDRESS]:приміщення 1-3, 1-2, виділити у користування [PERSON] та [PERSON];приміщення 1-5, 1-4, виділити у користування [PERSON] та [PERSON];приміщення 1-6, 1-1, 1-7, 1-8 виділити у спільне користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] не порушувати визначений порядок користування житловими приміщенням. Зобов'язано [PERSON] та [PERSON] оплачувати 50 відсотків всіх комунальних витрат (світло, газ) за житловий будинок [ADDRESS]. В частині позовних вимог щодо заборони [PERSON] та [PERSON] тримати на подвір'ї [ADDRESS] коней та кролів, зобовязання [PERSON] та [PERSON] ліквідувати гнійну купу та в подальшому її не створювати, знесення самовільно встановленого відповідачами дерев'яного господарського навісу для тримання сіна та визначення порядку користування сараєм та сараєм-кухнею - відмовлено. Із пояснень відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом вбачається, що укладений договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки посвідчений приватним нотаріусом Мішаковою С.Ф. зареєстровано в реєстрі за №695 між [PERSON] та [PERSON] є недійсним , здійснений шляхом обману, оскільки [PERSON] не подав нотаріусу технічного паспорту на будинковолодіння зі змінами здійсненими за їх кошти та зусилля . Окрім того такий договір укладений із порушенням чинного законодавства , що призвело до порушення їх прав та інтересів. А тому такий договір слід вважати фіктивним , та просять визнати такий договір та записи про реєстрацію права власності на ім"я [PERSON] недійсними та такими, що спрямовані на настання правових наслідків. Постановою Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів не дійсними" встановлено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім"ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратит житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти правочин. Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про визнання недійсним" від 06.11.2009 року № 9 , наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про визнання недійсним" від 06.11.2009 року № 9 , правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду справ про визнання недійсним" від 06.11.2009 року № 9 , для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, " 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях". На думку суду, позивачі за зустрічним позовом не підтвердили наведені ними обставини належними та допустимими доказами. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Таким чином суд вважає за необхідне в задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третьої особи : приватного нотаріуса Мішакової С.Ф. про визнання недійсними договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки та записів про реєстрацію права власності на ім"я [PERSON] відмовити за безпідставністю.

Outcome: approved