Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання його дітей, а саме: [PERSON]. [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на [PERSON], посилаючись на те, що 25.10.1997 р. між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, у зв'язку з чим виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 25.10.1997 р. Від спільного шлюбу вона та відповідач мають двох дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалися та подружні відносини припинились. У зв'язку з чим шлюб між нею та відповідачем було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12.12.2006 р. На даний час вона та відповідач проживають окремо, при цьому спільна діти проживають з нею. Відповідно до довідки виконавчого комітету Буртівської сільської ради № 246 від 11.06.2014 р. малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з нею та перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час відповідач не виконує встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку, оскільки не приймає участі в утриманні дітей, не надає будь-якої матеріальної чи фінансової підтримки, тому діти фактично перебувають лише на її утриманні. Вона на даний час не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х років. Чи працює відповідач офіційно їй невідомо, проте за її інформацією відповідач отримує нерегулярний та непостійний дохід, з якого може сплачувати аліменти на утримання дітей. На її прохання до відповідача допомагати їй утримувати дітей, відповідач не реагує. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідно до вказаних норм Сімейного кодексу України судом може бути прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання його дітей [PERSON] та [PERSON]. Оскільки на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб немає, виходячи з потреб дітей, які потребують постійного утримання, а також того, що відповідач має не постійний та нерегулярний дохід, вона вважає, що з відповідача може бути стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 1997 року, у зв'язку з чим виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було видано свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 25.10.1997 р. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалися та подружні відносини припинились. У зв'язку з чим шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12.12.2006 р. Позивач - [PERSON] є матерю, а відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дітей, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів належить брати до уваги матеріальне становище дитини. В даному випадку діти не мають власних доходів, не здатні самі себе утримувати. На розмір аліментів на дитину має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. На розмір аліментів на дитину має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Оцінити матеріальне становище відповідача суд не має можливості, оскільки до суду відповідач таких даних не надав, тому не можливо оцінити матеріальне становище відповідача. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Однак, таких даних відповідачем не надано. Відповідно до ст. 180, ч. ч.1, 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачем були визнані ті обставини, що між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості з приводу способів виконання відповідачем, як батьком його дітей, обов'язку їх утримувати до досягнення ними повноліття, а матеріальної допомоги на утримання своїх дітей відповідач позивачу добровільно не надає або ж надає у недостатньому для цього розмірі, принаймні документальних даних про це [PERSON] суду не подав. Відомостей про свої доходи чи можливе місце роботи відповідач суду також не надав, тому аліменти слід визначити та присудити у твердій грошовій сумі. Задовольняючи позов частково, суд виходить також з того, що підставою звернення позивача до суду було саме невиконання або ж неналежне виконання відповідачем його обов'язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а обґрунтованих заперечень проти позову відповідач суду не надав. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітей, відносно яких він батьківських прав не позбавлений. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Оцінивши матеріальне становище позивача, з урахуванням потреб дітей, виходячи з наведених позивачем доводів, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині розміру та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в сумі по 500 грн. на місяць на кожну дитину. В решті позовних вимогах позивачу суд відмовляє. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стосовно того, що при визначенні розміру аліментів суд повинен був відштовхуватись від мінімального розміру - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необгрунтованими та не можуть бути взяті до уваги, оскільки такий мінімальний розмір визначено законодавцем при стягненні аліментів в частці від доходу, за виключенням випадків, коли розмір аліментів визначається в твердій сумі, а тому дана вимога не підлягає до задоволення. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 07.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial