Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що 21 лютого 2011 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Багатогалузевою фірмою «Таврія» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 (п'ять) років, площею 12,31 га. Реєстрація договору оренди відбулась 01 серпня 2011 року. Отже договір було укладено на строк 5 років, який мав закінчитися 01 серпня 2016 року. Однак, [INFO] орендодавець - [PERSON] померла. Разом із вказаним, ще до моменту смерті орендодавця її було повідомлено про намір позивача укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк, на що [PERSON] відповіла згодою. Так між сторонами було погоджено укладення договору оренди спірної земельної ділянки на новий строк -10 років. Домовившись про вказане 01 липня 2015 року сторони уклали договір оренди спірної земельної ділянки в новій редакції, однак реєстрацію цього договору не провели у зв'язку із тим, що дія попереднього договору ще не припинилась. Таким чином, сторонами (позивачем та первісним орендодавцем) відповідно до положень п. 7 договору оренди від 01.02.2011 року та приписів статті 33 Закону України «Про оренду землі» було вирішено питання про поновлення дії договору оренди на новий строк. Після смерті орендодавця, за отриманням спадщини звернулись спадкоємці: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наразі ПП «БФ «Таврія», як орендар продовжує використовувати спірну земельну ділянку, після смерті первісного орендодавця. Про цей факт відомо відповідачам, від яких, в свою чергу, жодного разу не надходило заперечень, щодо використання земельної ділянки саме позивачем. Напроти, відповідачі свідомо отримували грошові кошти використання Підприємством спірної земельної ділянки, яка була набута ними шляхом спадкування від померлої, а саме: 22.09.2016 року, [PERSON], отримано 3443 (три тисячі сорок три) гривні 00 копійок; 26.09.2016 року, [PERSON], отримано 3440 (три тисячі сорок) гривень 00 копійок; 26.09.2016 року, [PERSON], отримано 3440 (три тисячі сорок) гривень 00 копійок.Однак відповідно до отриманої інформації з державного реєстру речових прав стало відомо, що у листопаді відповідачі уклали новий договір оренди земельної ділянки із іншою юридичною особою - фермерське господарство «Киян». Такі дії відповідачів порушують права позивача. Оскільки після закінчення строку оренди, орендар продовжував відкрито та безперешкодно користуватися зазначеною орендованою земельною ділянкою, яку використовував за цільовим призначенням - вирощування сільськогосподарської продукції. Тому відповідачі уклали договір оренди тієї самої земельної ділянки з іншою особою в супереч вимогам договору оренди від 01.02.2011 року та вимогам законодавства. Просить суд визнати поновленим на новий строк 5 років договір оренди земельної ділянки загальною площею 12,31 га., кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Шевченківської сільської ради Чаплинського району Херсонської області. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 12,31 га., кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Шевченківської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (з одного боку) та фермерським господарством "Киян" (Ідентифікаційний код юридичної особи 36909800) (з іншого боку) з моменту його укладення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав зазначених в позовній заяві та просила суд визнати поновленим на новий строк 5 років договір оренди земельної ділянки від 01 лютого 2011 року та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 12,31 га., кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Шевченківської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (з одного боку) та фермерським господарством "Киян" (Ідентифікаційний код юридичної особи 36909800) (з іншого боку) з моменту його укладення. Також суду пояснила, що до припинення строку договору оренди земельної ділянки з [PERSON] 01 липня 2015 року було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди, повідомлення про поновлення договору оренди було надано [PERSON] в усній формі. При цьому, [PERSON] 01.07.2015 року сама приїхала до с. Шевченково Чаплинського району за місцем розташування філії ПП «Багатогалузева фірма Таврія» де в усній формі їй було повідомлено про намір позивача поновити з нею договір оренди земельної ділянки укладений 01 лютого 2011 року, а також укладено додаткову угоду від 01 липня 2015 року шляхом укладання договору оренди земельної ділянки. 31 березня 2017 року під час судового засідання представник позивача змінила раніше надані покази та повідомила суду, що насправді підтвердженням укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 01 лютого 2011 року є укладання договору оренди земельної ділянки, який укладено між позивачем та [PERSON] не 01 липня 2015 року як вказано в договорі оренди земельної ділянки, а 01 вересня 2014 року; [PERSON] підписала дану додаткову угоду у вигляді договору оренди земельної ділянки без дати її укладання, коли отримувала орендну плату за землю, тобто дата укладання додаткової угоди до договору зазначена не вірно. Відповідач [PERSON] він же представник [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його мати [PERSON] померла [INFO], перед смертю остання дуже хворіла. Останні роки свого життя мати проживала разом з ним в м. Херсоні або знаходилась у його сестри в м. Херсоні. Останні місяці свого життя мати проживала у його сестри, яка здійснювала за нею догляд, оскільки вона не могла опікуватись собою, а останні тижні знаходилась в лікарні в м. Херсоні, де і померла, тому фізично не мала змоги за 19 днів до своєї смерті поїхати до с. Шевченково, Чаплинського району та укласти договір оренди земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її мати останні роки свого життя хворіла на гострий остеопороз, тому проживала разом з нею в м. Херсоні. В 2015 році на початку травня почала скаржитись на остеохондроз, тому 06.07.2015 року вони зробили знімок МРТ і лікар їм повідомив, що мати хвора на гострий остеопороз - руйнування кісток. Після цього, вони дізнались, що у матері перелом шийки стегна, тому рухатись вона не мала змоги, окрім того вона не орієнтувалась у просторі. 10 липня 2015 року вони її поклали до лікарні в м. Херсоні , де вона і померла. 01 липня 2015 року її мати знаходилась у неї вдома, при цьому вільно пересуватись вона не могла у зв'язку із хворобами, тому самостійно поїхати до с. Шевченково, Чаплинського району, з метою укладання договору оренди, вона не мала змоги в силу своєї безпорадності. Представник відповідача фермерського господарства «Киян» в судовому засіданні пояснила, що до них звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із заявою прийняти їх земельну ділянку в оренду. Вони здійснили запит до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та отримали відповідь про те, що договір оренди земельної ділянки із попереднім орендарем закінчився. Тому і уклали з ними договір оренди їх земельної ділянки. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2011 року між [PERSON] та приватним підприємством «Багатогалузева фірма «Таврія» укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого [PERSON] надає, а «Багатогалузева фірма «Таврія» приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Шевченківської сільської ради, Чаплинського району, Херсонської області, загальною площею 12,31 га, в тому числі рілля 12,31 га, яка належить [PERSON] на праві приватної власності на землю, відповідно до Державного акту на право приватної власності від 20 серпня 2002 року. Згідно з п. 7 договору оренду, даний договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору. За умовами пункту 28 договору оренди орендар має право переважного придбання у власність орендованої земельної ділянки у відповідності до закону та переважного права за різних інших умов на поновлення договору оренди. Згідно п.33 договору оренди, дія договору оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність , викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленого законом; в разі ліквідації юридичної особи. Договір припиняється також і в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 34, 35 договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою обов'язків передбачених договором. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні [PERSON], померла [INFO]. Після смерті [PERSON] її спадкоємцями є відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які успадкували належне спадкодавцеві майно, зокрема земельну ділянку, право на яку зареєструвала на підставі свідоцтва про право на спадщину 14 вересня 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Тобто до відповідачів по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перейшли всі права та обов'язки орендодавця за договором оренди землі від 01 лютого 2011 року, в тому числі обов'язок забезпечити орендарю переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01 листопада 2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали з фермерським господарством «Киян» договір оренди землі, без номеру, згідно з яким передала в оренду належну їм земельну ділянку, площею 12,31 га, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки землі за рік оренди строком на 10 років з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Вказаний договір зареєстровано 17 листопада 2016 року. Згідно до письмових нарядів приватне підприємство «Багатогалузева фірма «Таврія» в серпні, вересні та жовтні 2016 року виконувала відповідні роботи на земельних полях. Відповідно до копій видаткових касових ордерів від 28 серпня 2012 року, 01 вересня 2014 року, 01 липня 2015 року [PERSON] отримувала грошові кошти за земельний пай. Згідно копій видатковий касових ордерів від 26 серпня 2016 року, від 22 вересня 2016 року та від 26 вересня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали грошові кошти за земельний пай. Як вбачається із копії медичних довідок, виданих КЗ «Херсонською міською клінічною лікарнею ім.. О.С. Луначарського» [PERSON] знаходилась у лікувальному закладі з 10.07.2015 року 19.07.2015 р. з діагнозом остеохондроз, перелом частини правої стегнової кістки. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки. За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. До такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219 цс14 та від 23 березня 2016 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її мати [PERSON] надавала в оренду свою земельну ділянку ПП «Багатогалузева фірма «Таврія», в 2014 році мати разом із її чоловіком отримувала орендну плату за користування земельної ділянкою, які саме вона документи підписувала під час отримання грошових коштів їй не відомо; а в 2015 році орендну плату отримувала двоюрідна сестра матері. До спливу строку договору оренди землі позивач в письмовій формі не повідомляв ні мати, ні її, про свій намір скористатися переважним право на укладання договору. При цьому, вона в телефонному режимі зателефонувала до позивача і повідомила їх бухгалтера про те, що вони не бажають більше укладати з ними договір оренди землі. Після закінчення строку договору, вона порадилась із [PERSON] та [PERSON] та вирішили укласти договір оренди землі із ФГ «Киян». Вона особисто зателефонувала ФК «Киян» та запропонувала взяти їх земельну ділянку в оренду, оскільки останні більше сплачують орендну плату. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що ПП «Багатогалузева фірма «Таврія» не повідомляла його в письмовій формі про те, що бажає поновити строк договору оренди землі. Він повідомив позивача усно про те, що не бажає поновлювати з ними договір оренди землі. В судовому засіданні встановлено, що 01.02.2011 року приватне підприємство «Багатогалузева фірма «Таврія» уклала договір оренди земельної ділянки із [PERSON] строком на 5 років, який зареєстровано у Чаплинському районному відділі Херсонської регіональної філії центру державного земельного кадастру 01 серпня 2011 року. У зв'язку зі смертю [PERSON] [INFO], відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 вересня 2016 року стали власниками спірної земельної ділянки площею 12,31 га у межах згідно з планом. Пунктом 7 договору оренду, даний договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору. Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору спливає 01 серпня 2016 року, тому позивач повинен був письмово повідомити відповідачів до 01 червня 2016 року про свій намір продовжити дію договору оренди. Однак у матеріалах справи відсутні належні докази того, що приватне підприємство «Багатогалузева фірма «Таврія» надсилала орендодавцям письмового листа про намір продовжити дію спірного договору оренди земельної ділянки із додатковою угодою як це передбачено ч.3 ст.33 ЗУ «Про оренду землі». 17 листопада 2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір оренди належної їм земельної ділянки з фермерським господарством «Киян». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (з одного боку) та фермерським господарством "Киян" (Ідентифікаційний код юридичної особи 36909800) (з іншого боку) з моменту його укладення, оскільки позивач вчасно повідомив первісного орендодавця та погодив з ним поновлення договору на новий строк. Під час судового розгляду даної справи представник позивача спочатку вказувала на те, що [PERSON] 01 липня 2015 року самостійно приїхала до с. Шевченково Чаплинського району, Херсонської області за місцем розташування філії ПП «Багатогалузева фірма Таврія» де в усній формі їй було повідомлено про намір позивача поновити з нею договір оренди земельної ділянки укладений 01 лютого 2011 року, а також укладено додаткову угоду від 01 липня 2015 року шляхом підписання договору оренди земельної ділянки. Потім в ході розгляду вказаної справи представником позивача були змінені раніше надані нею покази та вказано про те, що [PERSON] підписала дану додаткову угоду у вигляді договору оренди земельної ділянки без дати її укладання, коли отримувала орендну плату за землю 01 вересня 2014 року, тобто дата укладання договору зазначена не вірно, тому позивачем дотримані вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо повідомлення первісного орендодавця та погодження з ним поновлення договору оренди земельної ділянки, тому договір оренди земельної ділянки від 01.02.2011 року вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. Проте, переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-146цс16 та від 13 квітня 2016 року № 6-2027цс16, яка є обов'язковою для всіх судів . Окрім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач також посилаючись на ч.6 статті 33 ЗУ «Про оренду землі» зазначає, що продовжує користуватись спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору протягом одного місяця після закінчення строку його дії, позивачу не надходив, а отже, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах. Суд вважає за необхідне зазначити, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди. Частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Однак, додаткова угода про поновлення договору оренди сторонами в місячний строк не укладена. При цьому, позивачем як на підставу своїх вимог надано суду додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01 лютого 2011 року, а саме укладений договір оренди землі між позивачем та [PERSON] від 01 липня 2015 року, проте як зазначає представник позивача укладений 01.09.2014 року. Як вбачається із договору оренди землі від 01 липня 2015 року, який укладено між [PERSON] та ПП «Багатогалузева фірма «Таврія», даний договір укладено на 10 років, тобто термін дії договору 10 років. Також відповідно до пункту 9 договору орендна плата встановлюється в грошовій формі. Розмір виплати встановлюється у розмірі 6000 грн. Таким чином, вказаний договір оренди землі укладений на інших умовах ніж ті, що передбачені договором оренди земельної ділянки від 01 лютого 2011 року, тому суд не може його розцінювати як додаткову угоду, яка укладена на поновлення договору оренди земельної ділянки від 01 лютого 2011 року. Окрім того, не можливо встановити дійсну дату його укладання. З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем по справі не було дотримано вимоги, визначеної ст.33 Закону України «Про оренду землі», щодо повідомлення орендодавців про намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк, а отже не має підстав вважати, що він належно виконував обов'язки за умовами спірного договору, а тому суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним договору оренди землі між [PERSON], [PERSON], [PERSON] (з одного боку) та фермерським господарством "Киян" (Ідентифікаційний код юридичної особи 36909800) (з іншого боку). Доводи представника позивача про те, що відповідачі 22.09.2016 року, 26.09.2016 року отримали від позивача орендну плату за 2016 рік, що свідчить про те, що вони визнавали наявність та дію договорів оренди, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки приватне підприємство «Багатогалузевою фірмою «Таврія» в 2016 році використовувалася земельна ділянка, яка була належна [PERSON], а після її смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому були підстави для отримання орендної плати. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed