Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 15 листопада 2018 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем припинені і відновлення їх є неможливим. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. У підготовче засідання сторони не з'явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 18.02.2013 року виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.6). Від шлюбу у сторін даного цивільно-правового спору [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим 19 квітня 2013 року виконавчим комітетом Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.7). Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суда наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені і поновлювати їх сторони не мають наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, Суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхнього малолітнього сина. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розглядаючи дану справу, судом взято до уваги не тільки вимоги національного законодавства України, а і висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". На підставі викладеного,

Outcome: approved