Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить суд встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю в період часу з серпня 2000 року по березень 2007 року, стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за 12 частину транспортних засобів, придбаних за час проживання однією сім'єю в сумі 3 162 543 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 05 листопада 1993 року по 02 серпня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Після розірвання шлюбу подружні стосунки не припинялися і вони проживали як жінка і чоловік однією сім'єю по 2007 рік, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. В період спільного проживання у спільну сумісну власність набуто майно - транспортні засоби, які реалізовані відповідачем без її згоди, а саме, транспортні засоби: - SCHMITZ, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 1995 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER]; вартістю 291 000 грн.; - KRONE, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER]; вартістю 328 890 грн.; - RENAULT MAGNUM, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2002 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. [NUMBER], № шас. [NUMBER]; вартістю 331 730 грн.; - KRONE, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2001 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER]; вартістю 328 891 грн.; - KOGEL SF 24, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 1997 року випуску, № куз. [NUMBER], № двиг. відсутній, № шас. відсутній; вартістю 293 400 грн.; - RENAULT MAGNUM 440, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2001 року випуску, № куз. [NUMBER], № двиг. [NUMBER], № шас. відсутній; вартістю 330 290 грн.; - KRONE, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2001 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER]; вартістю 329 000 грн.; - DAFTRUCKS TE 95 XF, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 2001 року випуску, № куз. [NUMBER], № двиг. [NUMBER], № шас. відсутній; вартістю 324 744 грн.; - KOGEL SN 24, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 1999 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER]; вартістю 311 485 грн.; - KOGEL SN 24, державний номерний знак [NUMBER], свідоцтво [NUMBER], 1997 року випуску, № куз. відсутній, № двиг. відсутній, № шас. [NUMBER], вартістю 290104 грн. Розмір грошової компенсації становить 3 162 534 грн. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримавши подані до суду заперечення проти позову, просив в його задоволенні відмовити. Крім того, звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності. Представник відповідача - [PERSON] визнала безпідставними позовні вимоги, просила в їх задоволені відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що сторони з 05 листопада 1993 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГС м.Рівне. 02 серпня 2000 року, міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне зроблено запис за № 609 про реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 31 жовтня 2012 року [PERSON] подала до суду позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна, що знаходиться у спільній сумісній власності. Позивач доводить, що з серпня 2000 року по березень 2007 року проживала з [PERSON] як чоловік і жінка однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет і відповідно вказує перелік майна - транспортних засобів, придбаних в зазначений період, яке підлягає поділу, як спільно нажите, а у заяві про зміну позовних вимог - стягнення його грошової компенсації. Однак, з такими доводами позивача погодитися не можливо. Частиною третьою ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обґрунтовуючи надуманість доводів позивача щодо спільного проживання після розірвання шлюбу в серпні 2000 року суд звертає увагу на наступне. Так, в рішенні Рівненського міського суду від 23 червня 2000 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зокрема, вказано: "Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] ... з початку 1999 року сімейні та подружні стосунки між ними припинені". 28 грудня 2010 року, [PERSON] зверталася до Рівненського міського суд з позовом про усунення перешкоди в користуванні належний їй майном шляхом зняття з реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зі змісту позовної заяви слідує, що " відповідач по справі, який є моїм колишнім чоловіком, з 21 лютого 1998 року зареєстрований за вказаною адресою. З моменту розірвання нашого шлюбу, а саме з 02 серпня 2000 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Незважаючи на те, що відповідач хоч і зареєстрований за вищевказаною адресою, однак в будинку [ADDRESS] більше десяти років ні постійно, ні переважно, ні тимчасово не проживає". У своїй касаційній скарзі на рішення Рівненського міського суду від 14 листопада по справі № 2-2236/11 та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 29 грудня 2011 року у справі № 22-2348-11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, поданій 16 січня 2012 року [PERSON] вказує "Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено 01 серпня 2000 року, таким чино позов про визнання спірного будинку об'єктом спільної сумісної власності Позивач мав подати протягом трьох років після розірвання шлюбу. Отже, встановлений ст. 22, 25, 27-1 КпШС України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові." З наведеного вбачається, що під час розгляду зазначених справ позивач неодноразово вказувала на припинення шлюбу з [PERSON] в серпні 2000 року. Відтак, вимога позову про встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім'єю в період часу з серпня 2000 року по березень 2007 року є безпідставною. Як наслідок, є безпідставною вимога про стягнення з [PERSON] грошової компенсації за 12 частину транспортних засобів, придбаних за час проживання однією сім'єю в сумі 3 162 543 грн., оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, витягу з бази даних АІПС "РІІС" ВРЕР (для обслуговування м.Рівне та Рівненського району) ВДАІ УМВС України в Рівненській області № 35/24-1130 від 23 серпня 2008 року, транспортну засоби, які позивач вказала в переліку майна, що підлягає поділу, як спільно нажите, були зареєстровані за [PERSON] в період з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог повністю, суд не вирішує питання щодо застосування строків позовної давності. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, не підлягають до стягнення з відповідача судові витрати.

Outcome: dismissed