Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач посилається на те, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Злочинними діями [PERSON] позивачу було спричинено матеріальну шкоду в розмірі 476 грн., яка складається з вартості мобільного телефону "Нокіа Х2-00" ІМЕІ [NUMBER] - 400 грн., вартості сім-карти мобільного оператора "Life" - 26 грн., на рахунку якої було 10 грн. та вартості флеш карти 40 грн. Окрім того злочинними діями відповідача позивачу було спричинено й моральну шкоду, що полягає у тому, що більше місяця остання була позбавлена можливості спілкуватися зі своїми рідними, оскільки придбати іншого мобільного телефону вона не мала можливості. Моральну шкоду позивач оцінює в 500 грн. Відповідачем в добровільному порядку матеріальної та моральної шкоди не відшкодовано. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 476 грн. , моральну шкоду в розмірі 500 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2013 року приблизно о 19 год. 30 хв. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON], реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить [PERSON], діючи таємно, з корисливих мотивів, викрала чуже майно, а саме мобільний телефон "Нокіа Х2-00" ІМЕІ [NUMBER] вартістю 400 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора "Life" вартістю 26 грн., на рахунку якої було 10 грн. та флеш карта вартістю 40 грн., а всього на загальну суму476 грн. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року по кримінальній справі № 201/15121/13к [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України /а.с. 5/. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно п.2 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно п. 8 та 9 ч. 2 ст. 15 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин якби її право не було порушено. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність її заподіяння, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, наявність вини останнього в її заподіянні. В матеріалах справи мається достатньо доказів в підтвердження наявності протиправних дій [PERSON] в спричиненні [PERSON] матеріальної і моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 476 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд враховує наступне. У відповідності до ст.1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Ст. 1168 ч. 1 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору". Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає виходячи з вимог розумності, справедливості, а також істотності зазначених змін в звичному складі життя позивача у зв'язку з злочином. Судом встановлено, що у результаті злочину позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в тім, що більше місяця через відсутність мобільного телефону позивач була позбавлена можливості спілкуватися зі своїми рідними, оскільки придбати новий мобільний телефон вона не мала можливості. Окрім того у зв'язку з розслідуванням кримінальної справи позивач вимушена була витрачати свій час для відвідування органів досудового розслідування та суду. Враховуючи вищезазначене, та з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 500 грн. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати на правову допомогу. Позивачем за складання позовної заяви, було сплачено 600 грн., що підтверджується квитанцією, що міститься в матеріалах справи /а.с.7/. У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved