Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (надалі АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») звернулось до Тернопільського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременецька кераміка» укладено кредитний договір №38/08-КЛ. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» укладено іпотечний договір, у відповідності до якого для забезпечення основного зобов`язання передано в іпотеку нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, кадастровий номер: 6125287500:01:018:0023. [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, що є предметом іпотеки та житловий будинок, що знаходиться на ній, а отже на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання іпотекою не припинилось, на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги та звернути стягнення на предмет іпотеки. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , через свого представника адвоката Братівника І.В., проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що кредитор вже використав своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а також зазначає про недоведеність наявності заборгованості за основним зобов`язанням. [PERSON] , в особі представника адвоката Братівника І.В., подав зустрічний позов про визнання договору \~іпотеки припиненим. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 30.04.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, за умовами яких продавець продала та передала у власність покупцеві земельну ділянку. Станом на 30.04.2020 згідно відомостей з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження іпотекою та накладення будь якого обтяження (арешту) на майно не було, Зазначає, що [PERSON] не є стороною правочину, а отже не міг передбачити наслідки невиконання позичальником грошового зобов`язання, в тому числі ліквідації юридичної особи, у зв`язку із чим застосування норм ст. 23 Закону України «Про іпотеку» не можливе. Також зазначає, що зобов`язання згідно договору іпотеки є припиненим у зв`язку із припиненням основного зобов`язання його виконанням спадкоємцями іпотекодавця. Також [PERSON] через свого представника подав заяву про застосування строків позовної давності, у зв`язку із чим просить у задоволені позовних вимог відмовити. У відзиві на зустрічний позов представник АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не погодився із наявністю підстав для визнання іпотечного договору припиненим, посилаючи на не доведення обставин справи в частині виконання основного зобов`язання, а також інших підстав для визнання договору іпотеки припиненим, визначеним ст. 17 Закону України «Про іпотеку». В судовому засіданні представник АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» позовну заяву, із врахуванням уточнених позовних вимог підтримав, просив її задовольнити, з підстав, зазначених в них. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, з підстав висловлених у відзиві на зустрічний позов. Представник [PERSON] адвокат Братівник І.В. щодо задоволення первісного позову заперечив. Просив задовольнити зустрічну позовну заяву виходячи із доводів, наведених у заявах по суті. Залучена судом, в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, до участі у розгляді зустрічного позову [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду. Отже, судом встановлено, що 07 серпня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременецька кераміка» укладено кредитний договір №38/08-КЛ, згідно з яким позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію у сумі 100 000,00 дол. США. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» укладено іпотечний договір від 07 серпня 2008 року. У відповідності до п.п. 1.1 Іпотечного договору від 07.08.2008 року, укладеного між АТ «ІНДЕКС БАНК» та [PERSON] , предметом іпотеки є земельна ділянка, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; кадастровий номер 6125287500:01:018:0023. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2010 року у справі №2-3815/10 стягнуто солідарно з TOB «Еліт плюс К», ТОВ «Кременецька кераміка», [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 41/08-КЛ у сумі 105 582, 30 дол. США, що станом на 14 вересня 2009 року еквівалентно 842 842, 38 грн та заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ - 56 695, 81 грн. Звернено стягнення\~на предмет\~іпотеки:\~на належний\~TOB\~«Кременецька кераміка»\~комплекс -\~цегельний завод\~та належну\~ [PERSON] \~земельну ділянку,\~площею 0,10\~га,\~що знаходиться\~на території\~Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023, з вартості яких підлягає сплаті 105 582, 30 дол. США (еквівалент 842 842, 38 грн) та 56 695, 81 грн заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ, шляхом надання Банку права продажу від свого імені предметів іпотеки будь-якій особі з укладанням договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2010 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року в частині солідарного стягнення суми заборгованості з юридичних осіб TOB «Еліт плюс К» та TOB «Кременецька кераміка» на користь позивача скасовано, і в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07 червня 2011 року у справі №2/15/5022-211/2011, яка набрала законної сили, позов\~ПАТ «Індекс-Банк» (після зміни найменування - ПАТ «Креді Агріколь Банк») до ТОВ «Кременецька кераміка» про стягнення 1 084 888, 88 грн заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором №38/08-КЛ задоволено частково. Стягнуто з TOB «Кременецька кераміка» на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» - 794 492,13 грн - заборгованості за кредитом, 203 588,72 грн - заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, 10 262,16 грн - заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, 13 346,30 грн - пені за прострочення сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом, 10 216,89 грн - відшкодування витрат зі сплати державного мита та 222,25 грн відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Згідно постанови Верховного Суду від 18.12.2019 встановлено, що 10 квітня 2012 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та TOB «Укрпрестижбуд» укладено договір про відступлення прав та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, згідно з якими здійснено відступлення грошових вимог за кредитним договором від 07 серпня 2008 року №38/08-КЛ та за договором іпотеки від 07 серпня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 лютого 2013 року договір про відступлення прав та договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 10 квітня 2012 року визнані недійсними. 07 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Власенко І. В. за заявою TOB «Укрпрестижбуд» вилучена заборона відчуження земельної ділянки, кадастровий №6125287500:01:018:0023, що належала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 18 вересня 2013 року [PERSON] відчужив цю земельну ділянку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2013 року. 06 червня 2016 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надіслало [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцям померлого [PERSON] вимогу претензію у якій просив погасити заборгованість згідно виконавчого листа у справі № 2-3815/10 виданого 10.04.2015 Тернопільським міськрайонним судом у розмірі 105\~582,30 дол. США, що на день винесення рішення еквівалентно 842\~842.38 грн та 56\~695.81 грн особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. 29.06.2016 старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Кущаком Василем Богдановичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50026445 з виконання виконавчого листа № 2-3815/10 виданого 10.04.2015 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 105\~582,30 дол. США, що еквівалентно 842\~842,38 грн та 56\~695,81 грн. Звернути стягнення на предмет іпотеки належну [PERSON] земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району, кадастровий № 6125287500:01:018:0023, з вартості якої підлягає сплаті 105\~582,10дол. США (еквівалент 842\~842,38 грн) та 56\~695,81 грн заборгованості за кредитним договором, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для закінчення виконавчого провадження стало повідомлення стягувача від 10.02.2016 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із відсутністю будь яких претензій до [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15 лютого 2017 року, у справі про банкрутство ТОВ «Кременецька кераміка», затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ «Кременецька кераміка». Ухвалено ліквідувати ТОВ «Кременецька кераміка». Вимоги всіх кредиторів до банкрута, у тому числі заявлені у цій справі, а саме ПАТ «Креді Агріколь Банк» на суму 732 586,00 грн, а також ті вимоги, які не були заявлені в установлений законом строк, або відхилені господарським судом, вважаються погашеними. Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27 лютого 2017 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Кременецька кераміка» - у зв`язку з визнанням її банкрутом. (!) 31.01.2019 року ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» видано [PERSON] довідку про те, що між Банком та відповідачкою [PERSON] котра є єдиним дієздатним спадкоємцем померлого, досягнуто згоди про часткову сплату боргу в сумі 560\~401, 73 гривень, й після укладання між третьою особою та Банком ряду договорів, та направлення третьою особою коштів в сумі 560\~401 гривень 73 коп. в рахунок погашення боргу, Банк відмовився від вимог до спадкоємців. Постановою Верховного Суду у складі суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.12.2019 справа № 607/11446/16-ц, провадження № 61-30544св18 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] . Звернуто стягнення на земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області; кадастровий номер 6125287500:01:018:0023, що належала (на час ухвалення судового рішення) [PERSON] на праві приватної власності, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» згідно з кредитним договором від 07 серпня 2008 року в сумі 124 312, 21 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів на предмет іпотеки у межах процедури виконавчого провадження та встановлено початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності. 30.04.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мартинюк І.З., зареєстровано в реєстрі за № 282 (надалі договір купівлі продажу) за умовами яких продавець продала та передала у власність покупцеві земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023. 12 листопада 2019 постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. відкрито виконавче провадження ВП № 6363674. Відомостями про закриття/закінчення виконавчого провадження суд не володіє. Згідно ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконані робочу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.\~1054\~ч.1\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.\~546\~ч.\~1\~Цивільного кодексу\~України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смерті. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Частиною 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до частини першої статті 3\~Закон України\~«Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з частиною першою статті 5\~Закону України\~«Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. За приписами пункту 3 частини першої статті18\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Частиною першою статті 19\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У відповідності до ч. 1. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Пунктом 8 частиною 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надавши оцінку доказам, наявних у справі суд приходить до переконання, що АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не надало суду достовірних доказів існування заборгованості за основним зобов`язанням. У позовній заяві АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» просило звернути стягнення на предмет іпотеки від 07.08.2008 року в сумі 124\~312,21 дол. США, розмір якої зазначено Верховним Судом у постанові від 18.12.2019 справа № 607/11446/16-ц. При цьому 25 червня 2021 року, АТ «КРЕДІ АРІКОЛЬ БАНК» подано заяву, в порядку ст.49 ЦПК України, в якій вказано, що загальна заборгованість за Кредитним договором № 38/08-кл від 07 серпня 2008 року зменшилась, та станом на 15 червня 2021 становить 104\~916.45 доларів США, з яких 61\~587,79 дол.США заборгованість по простроченому кредиту, 43\~328,66 дол.США заборгованість по відсоткам) та 76\~545,87 грн пеня згідно рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 2/15/5022-211/2011 від 29.03.2011 року. В підтвердження розміру заборгованості кредитором надано «Розрахунок заборгованості перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредиту, наданому Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременецька кераміка», кредитний договір № 38/08-КЛ від 07.08.2008 року, ЄДРПОУ 32291553 розрахунок на 15.06.2021 року». Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.\~9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Такі ж правові висновки надано Верховним Судом у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц. Відповідних первинних документів, про наявність заборгованості кредитором не надано, а відтак суд вважає дану обставину не доведеною. Одночасно суд вважає недоведеною розмір заборгованості в сумі 76\~545.87 грн пені згідно рішення Господарського суду Тернопільської області у справі № 2/15/5022-211/2011 від 29.03.2011 оскільки матеріали справи копію зазначеного судового рішення не містять. Виходячи із змісту постанови Верховного Суду від 18.12.2019 не вбачається наявність у ТзОВ «Кременецька кераміка» заборгованості по нарахованій пені в розмірі 76\~545.87 грн. Згідно Постанови Відтак судом дана обставина вважається також не доведеною. Водночас суд приходить до переконання, що АТ «КЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» вже використало своє право на звернення до суду для захисту свого права, як іпотекодержателя для звернення стягнення на предмет іпотеки та повторне ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежним способом захисту цивільного права. Так, відповідно до ст.\~1\~Закону України\~"Про\~іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 5 ст.\~3\~Закону України\~"Про\~іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 33 Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Статтею 223\~Цивільного процесуального\~кодексу України (в редакції до 23.12.2010) встановлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2010 року у справі №2-3815/10 стягнуто солідарно з TOB «Еліт плюс К», ТОВ «Кременецька кераміка», [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 41/08-КЛ у сумі 105 582, 30 дол. США, що станом на 14 вересня 2009 року еквівалентно 842 842, 38 грн та заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ - 56 695, 81 грн. Звернено стягнення\~на предмет\~іпотеки:\~на належну\~ [PERSON] \~земельну ділянку,\~площею 0,10\~га,\~що знаходиться\~на території\~Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023, з вартості яких підлягає сплаті 105 582, 30 дол. США (еквівалент 842 842, 38 грн) та 56 695, 81 грн заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2008 року № 38/08-КЛ, шляхом надання Банку права продажу від свого імені\~предметів іпотеки будь-якій особі з укладанням договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2010 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року в частині солідарного стягнення суми заборгованості з юридичних осіб TOB «Еліт плюс К» та TOB «Кременецька кераміка» на користь позивача скасовано, і в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Рішення суду набрало законної сили. Виходячи із даних обставин суд вбачає відсутність порушеного права іпотекодавця, оскільки набрало законної сили судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд погоджується, що доказом, який підтверджує повне виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем є постанова старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Кущака В.П. про закінчення виконавчого провадження ВП № 50026445 з виконання виконавчого листа № 2-3815/10 виданого Тернопільським міськрайонним судом, на виконання рішення суду від 30.10.2010. Підставою для закінчення виконавчого провадження стало повідомлення ПАТ «КРЕДІ АКРІКОЛЬ БАНК» від 29.06.2016. Правова підстава зазначена державним виконавцем п. 8 ч. 1 ст. 49,50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції станом на 29.06.2016), що передбачає закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції станом на 29.06.2016) завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Банк зазначеної постанови не оскаржував, тобто погодився із таким виконанням забезпеченого заставою зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 17.01.2018 року у справі №910/27064/15 зазначив, що рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання,\~забезпеченого заставою; втрати\~предмета застави,\~якщо заставодавець\~не замінив\~предмет застави; реалізації\~предмета застави; набуття\~заставодержателем права\~власності на\~предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. За змістом ч. 3 ст. 593 ЦК України припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги. Судом встановлено, що заставодержатель у даному спорі реалізував своє право на звернення стягнення на предмет застави шляхом звернення до суду із позовною заявою до ліквідації боржника юридичної особи. Водночас матеріалами справи підтверджується виконання проведеного належним чином за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Підстави для\~припинення іпотеки\~містить ст.\~17\~Закону України\~«Про іпотеку»\~у відповідності\~до пункту\~першого частини\~першої якого\~встановлено,\~що Іпотека\~припиняється у\~разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Обставини встановлені постановою Верховного Суду від 18.12.2019 не суперечать жодним встановленим обставинам у даному судовому процесі. Окрім того суд не погоджується щодо преюдиційного значення зазначеної постанови у цій справі, оскільки відмінний склад його учасників, зокрема сторони відповідача за первісним позовом. Аналогічні висновки щодо преюдиційності обставин встановлених рішенням суду надано Верховним Судом у постанові від 18.12.2019, справа № 761/29966/16-ц. (!) Окремо Суд наголошує на такому. Відповідно до ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями\~ст. 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Крім того, положення\~ст. 1281 ЦК України\~не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредитора, а має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений\~ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Таким чином відносини Банку з [PERSON] після смерті останнього, з договірних, трансформувалися у спадкові між Банком та спадкоємцями [PERSON] 31.01.2019 року за № 13206/39. Банк направив [PERSON] лист, змістом якого повідомив, що після смерті [PERSON] , Банк. В межах строків, передбачених ст.. 1281 ЦК України, звернувся до спадкоємців померлого з вимогою сплати боргу за рішенням суду. До кола спадкоємців, претензію до яких було спрямовано Банком, окрім [PERSON] , відносилися й малолітні [PERSON] , [PERSON] , законним представником як4их є [PERSON] . Саме з [PERSON] , як із спадкоємцем померлого, було досягнуто згоди на часткову сплату боргу в сумі 560\~401, 73 гривень, після чого Банк мав відмовитися від стягнення всього боргу з спадкоємців. На підставі цього, між Банком та [PERSON] було укладено ряд договорів в результаті чого в рахунок погашення боргу [PERSON] було направлено кошти в сумі 560\~401, 73 гривень у зв`язку з цим Банк відкликав свої вимоги до спадкоємців. На переконання Суду, змістом означеного листа стверджується факт домовленості (оферта з наступним акцептом пропозиції) АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з спадкоємицею [PERSON] третьою особою [PERSON] щодо сум та порядку погашення всього (!) обсягу боргових зобов`язань [PERSON] перед Банком, а відтак погашенням узгодженої між кредитором та спадкоємцем померлого, суми, зобов`язання боржника [PERSON] є припиненим, що, в свою чергу, зумовлює припинення договору іпотеки, як правочину, яким забезпечувалося виконання основного зобов`язання. Означений вище лист має істотне значення на підтвердження припинення зобов`язання спадкоємця боржника перед кредитором і не досліджувався (!), як доказ, у справі № 607/11446/16-ц, а відтак Суд вважає за можливе відступити від висновків, Верховного Суду, викладених у постанові від 18.12.2019 року у справі 607/11446/16-ц. Окремо Суд вважає за необхідне зважати на наступне. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» укладено іпотечний договір від 07 серпня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Банк просить також звернути стягнення на житловий будинок з надвірними спорудами, а саме: Цегляний будинок з мансардою та підвалом, зазначеною в плані під літ. «А», загальною площею 290,5 кв.м., житловою площею 147,6 кв.м. та септик під літ. «С», які розташовані на земельній ділянці [ADDRESS] , кадастровий № 6125287500:01:018:0023. Відповідно до частини першої статті 3\~Закон України\~«Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. За приписами пункту 3 частини першої статті18\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Частиною першою статті 19\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Згідно пункту 7.4 Іпотечного договору зміни і доповнення до цього договору підлягають нотаріальному посвідченню. Виходячи із вищенаведених норм вбачається, що спірний житловий будинок та капітальні споруди не є предметом іпотеки, відповідно підстав для звернення стягнення за Іпотечним договором на житловий будинок немає. Такі ж правові висновки надано у постанов Верховного Суду від 02.10.2019, справа № 17/2966/13-ц, провадження № 61-11551св18. Щодо відсутності підстав для застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку» суд зазначає наступне. 30.04.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Мартинюк І.З., зареєстровано в реєстрі за № 282 (надалі договір купівлі продажу) за умовами яких продавець продала та передала у власність покупцеві земельну ділянку, площею 0,10 га, що знаходиться на території Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125287500:01:018:0023. Відповідно до ч.6 Договору купівлі продажу продавець надала гарантії того, що земельна ділянка під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї немає. Сторона відповідача стверджує, що станом на 30.04.2020 згідно відомостей в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження іпотекою та накладення будь якого обтяження (арешту) на майно не вносилось. Дана обставина визнана позивачем, а отже є такою, що встановлена. За таких обставин [PERSON] не тільки не знав, але й не міг довідатися про наявність вимог АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про звернення стягнення на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смерті. Із правового аналізу ст. 609 ЦК України чітко вбачається те, що зобов`язання припиняється внаслідок ліквідації юридичної особи, яка є боржником або кредитором. Єдиним винятком із вказаного правила є випадок, коли відповідно до законодавства України виконання зобов`язання ліквідованого боржника покладається на іншу юридичну особу. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володіння заставодавця або третьої особи. Частиною 5 ст.\~3\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку"). Частиною 2 ст. 593 ЦК України встановлено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. При цьому, норми ч. 4 ст. 593 ЦК Україно до застосування у даній справі не підлягають, оскільки такі прийняті 03.07.2018 року та введені в дію 04.02.2019, ліквідація юридичної особи боржника та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відбулось 27 лютого 2017. Частиною 1 статті 1\~Закону №1952-ІV визначено, що його дія поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Згідно з ч. 1 ст.\~2\~Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За приписами\~ч.\~1\~ст.\~4\~Закону України\~«Про іпотеку»\~обтяження нерухомого\~майна іпотекою\~підлягає державній\~реєстрації відповідно\~до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини третьої статті 3\~Закону №\~1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3\~Закону України «Про іпотеку», згідно з якими взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. За змістом ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Судом встановлено, що зобов`язання іпотекодавця припинилося виконанням проведеним належним чином. Разом з тим суд відхиляє доводи первісного позивача стосовно застосування як джерело права постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 у справі № 151/6253/16-ц, від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц, від 19.06.2019 у справі № 643/17966/14-ц та постанову об`єднаної Палати Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 201/16014/13-ц оскільки тлумачення застосування ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у даних справах було надано за інших обставин. Зокрема відсутнє правове застосування Верховним Судом даної норми за умови ліквідації юридичної особи позичальника після фактичного виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також суд не бере до уваги як джерело права постанову Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 607/11446/16-ц оскільки, виходячи з її змісту не вбачається наявність у суду постанови державного виконавця від 29.09.2016 про закінчення виконавчого провадження. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Згідно ч.1 ст.13\~ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Враховуючи вище наведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку та будинок - до задоволення не підлягають, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б обґрунтовували наявність АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» порушеного права на звернення стягнення на предмет іпотеки, забезпечувальне зобов`язання має похідний характер і повинно призвести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням, яке вданому випадку є виконане. Разом з тим враховуючи ліквідацію юридичної особи позичальника та виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд приходить до переконання щодо наявності підстав для задоволення зустрічного позову та визнання іпотечного договору припиненим. Перебіг строків позовної давності судом не встановлювались оскільки відсутність зобов`язання є самостійною підставою для відмови в задоволенні первісного позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved