Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

18 листопада 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В позові зазначила, що з 23 вересня 2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох малолітніх дітей. З 21 вересня 2015 року вони з відповідачем разом не проживають. В період шлюбу вони придбали спільне майно на загальну суму 40 200 грн., яке вона просила поділити, виділивши їй комплект меблів вартістю 13 600 грн., супутникову антену вартістю 1100 грн., ноутбук вартістю 9250 грн., телевізор "Сатурн" вартістю 1000 грн., мотоблок вартістю 11 000 грн., всього на суму 35 950 грн., відступивши від засад рівності часток подружжя відповідно до вимог ст.70 СК України, оскільки з нею проживають діти, останні три роки відповідач ніде не працював і більшість спільного майна було придбано за дитячі кошти. В добровільному порядку поділити майно відповідач відмовляється, частину майна забрав та відмовляється повертати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що 21 вересня 2015 року відповідач покинув сім"ю та пішов проживати до іншої жінки. При цьому, без її згоди забрав частину спільно придбаного майна. До 2012 року відповідач працював в сільській раді слюсарем, після цього перебував на обліку в районному центрі зайнятості як безробітний без отримання виплати. Оскільки її чоловік ніде не працював, твердить, що вказане майно він придбав за кошти соціальних допомог, які вона отримувала на дітей, а тому це майно слід виділити їй у власність, оскільки діти проживають з нею. Присуджені за судовим рішенням аліменти на утримання дітей до примусового виконання ще не звертала. Шлюб між ними не розірвано, судом надано строк на примирення. Відповідач за належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, про причину неявки суд не повідомив. За згоди позивача, суд на підставі ст.224 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи та ухвалення по справі заочного рішення. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна подружжя. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст. 61 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається\~\~як на підставу свої вимог і заперечень. Згідно ст.ст.\~60,70 СК\~України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку (доходу ). Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно із ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2004 року (а.с.12). З 21 вересня 2015 року вони припинили подружнє проживання та ведення спільного господарства й з цього часу разом не проживають. Як вбачається з свідоцтв про народження вони є батьками чотирьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.5)., [PERSON], [INFO] (а.с.6), [PERSON], [INFO] (а.с.7), [PERSON], 04.06.212 р.н. (а.с.8), які народилися у шлюбі. За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2015 року з відповідача стягнено на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до їх повноліття. Згідно акту депутата Новопетрівської сільської ради від 06 вересня 2015 року (а.с.5) в період спільного споживання у шлюбі ними придбано у спільну сумісну власність рухомого майна на загальну суму 40 200 грн., а саме: комплект меблів (стінка меблева, стінка кухонна, м"який куток, три дитячих ліжка, два крісла), вартістю 13 600 грн., супутникова антена, вартістю 1100 грн., музичний центр, вартістю 750 грн., ноутбук Lenovo, вартістю 9250 грн., телевізор Digital, вартістю 1000 грн., телевізор Saturn, вартістю 1000 грн., мотоблок, вартістю 11 000 грн., бензиновий електрогенератор, вартістю 1000 грн., мопед, вартістю 1500 грн. З вказаного спільного майна відповідач забрав мотоблок, телевізор Digital, мопед, музичний центр, електрогенератор та супутникову антену, всього на суму 16 350 грн., яке утримує а місцем свого фактичного проживання в [INFO]. Про вилучення спільного майна без згоди позивачки відповідачем свідчила в судовому засіданні свідок [PERSON],яка також показала, що відповідач алкогольними напоями не зловживає, до часу припинення стосунків з позивачкою підробляв тимчасовими заробітками. З матеріалів справи вбачається, що позивачка звертаючись до суду із указаним позовом просила відступити від засад рівності часток у спільному сумісному майні, збільшивши її частку до 89,4%, з урахуванням того, що з нею залишилися проживати малолітні діти, участі в утриманні яких відповідач з часу їх роздільного проживання не приймає, а спільне майно було придбано за кошти соціальних допомог на дітей, оскільки відповідач на час придбання майна ніде не працював. Разом з тим, нею не було надано доказів, що відповідач ухиляється від сплати присуджених на дітей аліментів, а також те, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Позивачка не заперечувала, що відповідач до 2012 року працював офіційно, а після втрати роботи став на облік як безробітний та підробляв тимчасовими заробітками, в той час як вона доглядала за дітьми. Вказане не свідчить про те, що відповідач не піклувався про матеріальний стан сім"ї. Придбання спільного майна саме за кошти соціальних допомог на дітей належними доказами не підтверджено. Крім того, як вбачається з довідок управління соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації (а.с.11) їх нарахування здійснювалося на ім"я позивачки. Однак, враховуючи, що з позивачкою залишилося проживати четверо малолітніх дітей, суд вважає за можливе в інтересах дітей відступити від рівності часток подружжя та визнати за позивачкою право власності на 59,33% спірного майна, а за відповідачем на 40,67%, виділивши у власність позивачці - телевізор Saturn, вартістю 1000 грн., комплект меблів (стінка меблева, стінка кухонна, м"який куток, три дитячих ліжка, два крісла), вартістю 13 600 грн., ноутбук Lenovo, вартістю 9250 грн., всього на суму 23850 грн, а відповідачу - супутникову антену, вартістю 1100 грн., музичний центр, вартістю 750 грн., телевізор Digital, вартістю 1000 грн., мотоблок, вартістю 11 000 грн., бензиновий електрогенератор, вартістю 1000 грн., мопед, вартістю 1500 грн., всього на суму 16 350 грн. Встановлені судом обставини є підставою для часткового задоволення позову позивача. Враховуючи положення\~ст. 88 ЦПК України\~щодо пропорційності розподілу судових витрат розміру задоволених позовних вимог, судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають компенсації пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 323,22 грн.

Outcome: partial