Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

25.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування в якій зазначила, що її бабуся [PERSON], яка померла [INFO], працювала в колгоспі «Комуніст» Казанківського району, який був реорганізований в СГВК "Гулаківський". На момент паювання земель КСП "Комуніст" і отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, що мало місце 16.10.1995 року, залишалася членом зазначеного підприємства, але з невідомих причин не була включена у долучені до державного акту на землю списків громадян, які набувають право на земельну частку (пай) в розмірі 5,89 умовних кадастрових гектарів. В 2000 році рішенням Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району прізвище бабусі під №17 було включено до додаткового списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) та отримала земельну частку (пай), якою по день смерті користувалася як власник, але правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) отримати не мала змоги. Посилаючись на те що, прийняла спадщину після смерті бабусі, просила ухвалити судове рішення, яким визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай), розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, визнати за нею право власності на земельну частку (пай) за заповітом після смерті [PERSON] та виділити земельну частку (пай) за заповітом із земель запасу чи резерву Миколо-Гулаківської сільської ради. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач Казанківська районна державна адміністрація явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника. Представник третьої особи Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе до такого висновку. Матеріали справи та пояснення сторін вказують на те, що [PERSON] з 1962 року була членом КСП «Комуніст», яке в послідуючому було реорганізовано в СГВК "Гулаківський" і в 2000 році оформилася на пенсію за віком як пенсіонер колгоспу. Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Комуніст» отримало у колективну власність 3653,8 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва 16 жовтня 1995 року, на підставі рішення Миколо-Гулаківської сільської ради від 02 вересня 1995 року №28/3 відповідно до доданого списку громадян, які є членами вказаного КСП (а.с.87). Проте, в додатку до державного акту, яким є список осіб - членів сільськогосподарського підприємства, які мали право на відповідну частку цієї землі, [PERSON] не була внесена. Рішенням Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району від 24 лютого 2000 року №57/12 включено в додаткові списки на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян, членів КСП «Комуніст», які були помилково пропущені під час паювання землі КСП «Комуніст» та громадян, які прийняті в члени КСП та громадян, які подали заяви до сільської ради на одержання земельної частки (паю), відповідно до списку під №17 зазначено прізвище [PERSON], та переведено земельну ділянку із земель резервного фонду Миколо-Гулаківської сільської ради землі колективної власності КСП «Комуніст». Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " від 08 серпня 1995 року за №720/95 визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися його членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Наведені докази свідчать про те, що [PERSON] являлася членом КСП «Комуніст» з 1962 року, а оскільки дані про вихід з членів колгоспу відсутні то вона залишалася ним і після виходу на пенсію. Змістом статей 22,23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента №720, право на земельну частку (пай) виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами й доповненнями), член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2007 року [PERSON] померла [INFO] у віці 61 років в селі Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області. Спадкоємцем за заповітом є онука померлої - [PERSON]. В силу приписів ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] за життя набула право на земельну частки (пай), а тому це право відповідно до ст..1218 ЦК України входить до складу спадщини. За таких обставин, права позивачки як спадкоємця за заповітом є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права та покладення на уповноважений орган обов'язку по виділенню в натурі земельної частки (паю). В той же час, визнання права за померлою, як того вимагала позивачка не можна вважати самостійною вимогою, оскільки встановлення такого факту охоплюється предметом вимог спадкоємця. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою нею судового збору, в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved