Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Громадської організації «Комплекс 5» в якому просить стягнути з громадської організації «КОМПЛЕКС-5» код ЄДРПОУ 26426647 на користь [PERSON] заборгованість по невиплаченій заробітній платі за серпень 2018 року у розмірі 3800,00 грн. та вересень 2018 року у розмірі 2773,00грн. а всього 6573,00 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по вихідній допомозі у розмірі 22 343,58 грн., та середній заробіток за час затримки - 20038,29 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 лютого 2018 року наказом громадської організації "КОМПЛЕКС-5» на підставі протоколу позачергових Загальних зборів від 18 січня 2018 року №1/18 до виконання обов`язків Голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5" приступив [PERSON] 27 вересня 2018 року було проведено позачергові Загальні збори членів громадської організації "КОМПЛЕКС-5" та вирішено питання про звільнення Голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5" [PERSON] із займаної посади. Наказом громадської організації "КОМПЛЕКС-5" №5 було звільнено [PERSON] з посади голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5" з 05 жовтня 2018 року. Заробітна плата за серпень 2018 року у розмірі 3800,00 грн. та за вересень 2018 року у сумі 2773,00 грн. не сплачена на час пред`явлення позову до суду, а тому позивач просить стягнути її розмір із відповідача. Крім того, посилаючись на ст. 117 КЗпП позивач просить стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 06.10.2018 року по 13.03.2019 року у сумі 20 038,29 грн. Виходячи із розрахунку, що середньодньомісячна заробітна плата позивача становить 3723,93грн., а середньоденна 177,33 грн. З огляду на період затримки виплати 5 місяців і 8 днів. (3723,93 грн. х 5 міс+177,33грн. х 8 днів). Також, посилаючись на ст. 44 КЗпП України, [PERSON] зазначає, що йому не було виплачено вихідну допомогу 22343,58 грн. З огляду на порушення відповідачем прав позивача, останній звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 березня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Громадської організації «Комплекс 5» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву. (а.с.26) 24.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача. Зі змісту якого убачається, що відповідач заперечує проти позову. Мотивуючи тим, що затримка по виплаті заробітної плати [PERSON] виключає вину Громадської організації «Комплекс 5», оскільки заробітна плата за серпень і вересень місяці 2018 року не були виплачені позивачу, як зазначає останній, в період його перебування на посаді Голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5". Тобто в той час, коли обв`язок по виплаті заробітної плати покладався саме на нього. Крім того, як убачається із виписок банку, із заробітної плати позивача було відраховано обв`язкові платежі і збори. А відтак твердження позивача, щодо неотримання ним заробітної плати за період серпень - вересень місяці 2018 року спростовуються письмовими доказами. Крім того, позивач при звільненні з займаної посади Голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5» не передав бухгалтерську документацію організації, включаючи первинні документи та звітність за період з 26.01.2018 року по 06.10.2018 року, що позбавило відповідача отримати необхідну інформацію для проведення розрахунків згідно законодавства України. З огляду на відсутність порушень з боку відповідача, останній просить про відмову у задоволенні позовних вимог. А розгляд справи проводити з повідомленням сторін для доведення перед судом переконливості своїх доводів. 22.05.2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив та пояснення по справі де позивач вказує, що отримати бухгалтерську документацію громадської організації "КОМПЛЕКС-5" включаючи первинні документи та звітність за період з 26.01.2018 року по 06.10.2018 року відповідач в особі нового Голови правління відмовився. А тому, в такий спосіб відповідач намагається уникнути відповідальності за порушення положень трудового законодавства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача та проведено розгляд справи за участі сторін у порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги. Виходячи з доводів, якими вони обґрунтовуються просили суд позов задовольнити. При цьому позивач повідомив, що заробітну плату за вересень 2018 року він отримав у повному обсязі. Проте заробітну плату за серпень 2018 року не отрипмав у зв`язку із відсутністю коштів в організаці. Разом з тим, необхідні збори і обов`язкові платежі ним були сплачені, зокрема і відповідні утримання із заробітної плати. Представник відповідача під час судового розгляду заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з огляду на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 2-к від 12 лютого 2018 року громадської організації "КОМПЛЕКС-5» на підставі протоколу позачергових Загальних зборів від 18 січня 2018 року №1/18 до виконання обов`язків Голови правління громадської організації "КОМПЛЕКС-5" приступив [PERSON] з 13 лютого 2018 року. (а.с.10). Наказом громадської організації "КОМПЛЕКС-5" від 05.10.2018 року № 5 на підставі рішення позачергових Загальних зборів членів громадської організації "КОМПЛЕКС-5", оформленого протоколом №3/18 від 27 вересня 2018 року, норми пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпПУкраїни, [PERSON] звільнено із займаної посади з 05.10.2018 року. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно довідки про середній заробіток [PERSON] на посаді Голови правління ГО "КОМПЛЕКС-5" від 04.10.2018 року № 18 , заробітна плата позивача за серпень місяць 2018 року становить 3800,00 грн., за вересень 2018 року - 2773,00 грн. (а.с.21). Із матеріалів справи убачається та визнається сторонами, що заробітна плата за вересень місяць 2018 року була виплачена позивачу при звільненні. Проте, за серпень місяць 2018 року позивач вказує, що заробітну плату він не отримував. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України визначено поняття належності, доствірності, допустимості та достатності доказів. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що при звільненні позивача йому була виплачена заробітна плата за серпень 2018 року. Суд не погоджується із твердженнями відповідача щодо відсутності вини громадської організації "КОМПЛЕКС-5" у невиплаті заробітної плати позивачу з підстав того, що станом на серпень 2018 року позивач безпосередньо здійснював управління організацією, перебуваючи на посаді Голови правління ГО "КОМПЛЕКС-5" а відтак мав обов`язок провести передбачені законом виплати, зокрема щодо заробітної плати. А також, як підстави, якою відповідач заперечує проти даної позовної вимоги, щодо наявності у виписці «ПриватБанк» за період з 01.11.2018 року по 30.11.2018 року перерахування військового збору, соціального страхування, податку з доходів [PERSON] , як підтвердження отримання ним заробітної плати за серпень 2018 року. Оскільки в силу положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А за положеннями ч. 6 ст. 81 ЦПК Україхни рішення суду не може грунтуватися на припущеннях. А відтак, виходячи із обов`язку відповідача при звільненні працівника здійснити з ним розрахунок всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації в день звільнення, та відсутності належних, допустимих та достатініх доказів на підтвердження проведення такої виплати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягненя з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі за серпень 2018 року у сумі 3800,00 грн. підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Розмір відшкодування за час затримки, здійснюється судом відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, від 08.12.1995 року, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 зі змінами і доповненнями від 29.07.2015 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Розрахунок середньоденної заробітної плати визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. За даними довідки, заробітна плата позивача за серпень 2018 року - 3800,00грн., за вересень - 2773,00 грн. (а.с. 20). Кількість робочих днів у серпні 2018 року - 22 днів, у вересні - 20 днів. Середньоденна заробітна плата становить 156,50 грн. (3800,00грн. + 2773,00 грн.):42). Позивач просить про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06 жовтня 2018 року ( з наступного дня після звільнення) по 13 березня 2019 року у розмірі 20038,29 грн. За період з 06.10.2018 року по 13.03.2019 року кількість робочих днів становить 107. Таким чином, середній заробіток, за період з 06.10.2018 року по 13.03.2019 року становить 16745,50 грн. (156,50 грн. х 107 днів). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки розрахунок позивача середнього заробітку за заявлений ним період не відповідає «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 жовтня 2018 року по 13 березня 2019 року у розмірі 16745,50 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі 22343,58 грн. Згідно із ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. А відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги у розмірі шестимісячного середнього заробітку є обгрунтованими. А тому, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 19719,00 (3286,5х6). Посилання представника відповідача на те, що заборгованість з виплати заробітної плати виникла не з вини підприємства, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. А тому в цій частині підстави, на які відповідач посилається в обгрунтування своїх заперечень суд також відхиляє. З огляду на означене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Громадської організації «Комплекс 5» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по невиплаченій заробітній платі за серпень місяць у розмірі 3800,00 грн., заборгованість по вихідній допомозі 19719,00 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 06 жовтня 2018 року по 13 березня 2019 року у розмірі 16745,50 грн. А тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial