Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

04 червня 2015 року позивач звернулась із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю, яка зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1-4177 від 22.06.1993 року посвідченого державною нотаріальною конторою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що в 1993 році вона разом з матірю [PERSON] та вітчимом [PERSON] вселилися у вищевказану квартиру, як члени однієї родини. Спірна квартира була придбана відповідачем 22.06 1993 року на підставі договору купівлі-продажу. В 1994 році [PERSON] та [PERSON] виїхали з м. Жовті Води до Російської Федерації і з того часу відповідач [PERSON] в квартиру не повертався, інтересу до власності не проявляв, заходів по збереженню власності не приймав. В подальшому [PERSON] повернулась до м. Жовті Води та стала проживати з нею в квартирі [ADDRESS]. 16 травня 2005 року [PERSON] померла. Таким чином, вона протягом останніх двадцяти років відкрито, самостійно та на власний розсуд користується вищевказаним житлом, оскільки відповідач самоусунувся від його утримання і ніяких вимог щодо належної йому квартири не висував, жодним чином не заявляючи про своє право власності, що фактично означає відмову від належного йому нерухомого майна. Факт володіння нею квартирою № 17 будинку № 27 по вул. Хмельницького в м. Жовті Води завжди був очевидним для третіх осіб, фактів перешкоджання доступу до майна осіб, які мали отримувати про це майно інформацію з її боку не було. Враховуючи наведені обставини, вона вважає, що набула право власності на дану квартиру за набувальною давністю, оскільки добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним володіти відкрито, безперервно більше ніж 10 років. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи їй повідомлялось у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні 22.12.2015 року позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити на підставах викладених у ньому. Пізніше представник позивача просив закінчити розгляд справи у його відстуності, подавши суду відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи йому повідомлялось у встановленому законом порядку, шляхом повідомлення в пресі, що підтверджується долученим до матеріалів цивільної справи примірником газети "Вісті придніпров"я" №92 (1687) від 19.11.2015 року. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Копія свідоцтва про народження (а.с. 7) свідчить про тен, що матір"ю [PERSON] є [PERSON]. Довідка про укладання шлюбу (а.с. 9) свідчить про те, що матір позивача 15.01. 1988 року у Ворошилівському відділі РАЦУ м. Москва уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище [PERSON]. 16.05.2005 року [PERSON] померла, про що свідчить відповідна копія свідоцтва про смерть. (а.с. 10) Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, копії договору купівлі-продажу від 22.06.1993 року (а.с. 13-14) квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1- 4177 від 22.06.1993 року посвідченого Жовтоводською державною нотаріальною конторою. (а.с.11) Довідки ЖРЕУ № 2 про склад сімї від 06.05.2015 року свідчать про те, що позивач постійно проживає [INFO] (а.с.17, 18). Разом із позивачем до дня смерті у зазначеній квартирі мешкала матір першої, у той час як відповідач зареєстрованим у цьому житловому приміщенні не значиться. Як вбачається з листа Жовтоводської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], а [PERSON] із заявою як про прийняття так і про відмову від прийняття спадщини не звертався. Як встановлено судом із пояснень представника позивача в літку 1993 року відповідач із матір"ю позивача та нею самою приїхали з м. Москва до м. Жовті Води на постійне місце проживання. Для забезпечення сім"ї житлом [PERSON] придбав у власність спірну квартиру. Мешкаючи разом вітчим та матір позивача стали зловживати алкогольними напоями. В 1994 році в м. Жовті Води приїхала матір відповідача та забрала його назад до м. Москва. При цьому він виписався із спірної квартири та забрав із собою усі належні йому речі та документи. Після цього [PERSON] більше в м. Жовті Води ніколи не повертався, жодного інтересу до квартири, що належить йому на праві власності, не виявляв. Представник також пояснив, що позивач фактично з 1994 року користується квартирою по вул. Хмельницького, 27/17 в м. Жовті Води Дніпропетровської області, підтримує її у належному стані, сплачує комунальні послуги, провела капітальний ремонт. Таким чином, вона добросовісно заволодівши зазначеною житловою квартирою відкрито користувалась нею, несла витрати по її утриманню. Такі пояснення представника позивача знайшли своє повне та об"єктивне підтвердження поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які будучи сусідами позивача підтвердили, що остання, повернувшись неповнолітньою із м. Москва разом із матір"ю та вітчимом у 1993 році вселилася в спірну квартиру та мешкає у ній до тепер. Свідки також підтвердили, що відповідач виїхав з м. Жовті Води у 1994 році та більше ніколи не повертався у місто, а матір позивача жила разом із нею до дня смерті. Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач дійсно добросовісно заволоділа нерухомим майном відповідача і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом більше ніж десяти років, що дає суду підстави визнати за нею право власності на нього за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved