Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що він задовго до смерті батька [PERSON], який помер [INFO], переїхав проживати до батьків в [ADDRESS] та доглядав за ними. [INFO] померла [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина, яку заявник бажає прийняти. [PERSON] просить суд встановити факт його постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки в погосподарській книзі відсутні докази факту постійного його проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник підтримав вимоги, посилаючись на ті самі обставини, що і в заяві до суду (а.с.31). Представник заінтересованої особи Хорошівської сільської ради Житомирської області надіслав заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, щодо задоволення заяви не заперечує (а.с.29). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], які до дня смерті проживали в [ADDRESS] зі своїм сином [PERSON], разом вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Факт постійного проживання [PERSON]. із [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджений наступними доказами: свідоцтвом про народження заявника (а.с.6); свідоцтвом про смерть [PERSON], серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області 24 червня 2016 року (а.с.8); свідоцтвом про смерть [PERSON], серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Грушківської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області 20 вересня 2005 року (а.с.7); довідкою Хорошівської селищної ради Житомирської області №311 від 29 травня 2017 року про те, що [PERSON] дійсно у 2005 році хоронив батьків за власний рахунок (а.с.9); довідкою Хорошівської селищної ради Житомирської області №308 від 29 травня 2017 року про те, що [PERSON] дійсно проживав зі своєю матір'ю в будинку останньої - в [ADDRESS] до дня смерті, яка сталася [INFO] (а.с.10). Таким чином, юридичний факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими, перевіреними судом і має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємця за законом і іншого порядку його встановлення не має. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За приписами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Протягом строку, визначеного ст.1270 ЦК України у шість місяців з часу відкриття спадщини ([INFO]) [PERSON] заяви про відмову від спадщини не подавав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). Таким чином, на підставі викладеного та

Outcome: approved