Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною 23 років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09 жовтня 2007 року було розірвано у встановленому законом порядку. Від даного шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Дочка на даний час є студенткою 2 курсу ОР "Бакалавр" денної форми навчання, спеціальність "Філософія" філософського факультету Київського національного університету імені [PERSON] 4 рівня акредитації. Оскільки позивач не має можливості самостійно утримувати дочку, коштів не вистачає, тому вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою 23 років. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, де зазначила, що їхня спільна з відповідачем дочка - [PERSON], [INFO], навчається на денній формі навчання у Київському національному університеті імені [PERSON] та сплачує за проживання у гуртожитку №2 м. Києва 300 гривень щомісячно. Позивач змушена працювати за сумісництвом та за основним місцем роботи, оскільки коштів на навчання, проживання та проїзд дитини критично не вистачає. Відповідач добровільно допомагати дочці не має бажання, тому позивач просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання дочки. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, але зазначив, що буде згідний з рішенням суду, оскільки розуміє свій обов"язок утримувати дочку, яка навчається до досягнення нею 23 років. та пояснив суду, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки саме в такій сумі, яку просить позивач, оскільки заробітної плати, яку він отримує не вистачає для нього самого. Відповідач має житловий будинок в с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області, але він не придатний для проживання, тому змушений винаймати житло в м. Черкаси. Також додав те, що він дійсно офіційно працює охоронником у ТОВ "Золотоніський бекон". Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як встановлено судом, [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії 1-СР № 057511 від 29.09.1999 року, яка є повнолітньою особою та перебуває на утриманні позивача, що було встановлено у судовому засіданні і не оспорюється сторонами. Згідно довідки Київського національного університету імені [PERSON] від 08.09.2017 року № 523, [PERSON] є студенткою 2 курсу ОР "Бакалавр" денної форми навчання, спеціальність "Філософія" філософського факультету Київського національного університету імені [PERSON] 4 рівня акредитації. Строк навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, за денною формою навчання та на безоплатній основі, де доказів, що [PERSON] отримує стипендію суду не надано (а.с. 7). Як вбачається з довідки, виданої дирекцією студентського містечка від 14.09.2017 року № 1030, [PERSON] проживає в гуртожитку № 2 к.12013 за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 37, з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року та сплачує комунальні послуги (а.с.6). Крім того, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з довідки про доходи від 24.10.2017 року № 87, що відповідач офіційно працює охоронником в ТОВ "Золотоніський бекон" с. Медведівка Чигиринського району Черкаської області (р/р260093001484) та отримує заробітну плату в середньому 3174,92 грн. на місяць, за останні 9 місяців 2017 року (а.с.20). Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомоги. Так, судом встановлено, що дочка сторін досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання з 2016 року у Київському національному університеті імені [PERSON] до 30 червня 2020 року включно, потребує у зв»язку з цим у матеріальній допомозі, та наявністю у відповідача можливості надавати таку допомогу. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі. Однак, ставлячи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, позивач не довела підставу такої вимоги - те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід або одержує частину доходу в натурі, й може надавати допомогу у такому розмірі, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач, у свою чергу, надав довідку про доходи, в якій зазначено його основне місце роботи, а тому підстави для застосування розміру аліментів саиме у твердій грошовій сумі відсутні. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, розумності, достатніх потреб повнолітньої дочки, що продовжує навчання, та справедливості, стягненню підлягають аліменти саме в розмірі 1/6 частини від заробітку/доходу відповідача на дочку, оскільки не надано доказів, зокрема, про сплату коштів за проживання дитини, остання навчається безкоштовно, однак судом враховуються вартість проїзду до начального закладу, який знаходиться у м. Києві, доходи позивача, а також те, що відповідач не має на утриманні інших дітей чи осіб похилого віку, є працездатною особою, який працює офіційно, де отримує мінімальну заробітну плату, однак не позбавлений можливості надавати допомогу щодо матеріального забезпечення своєї дочки. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму , оскільки встановлення мінімального прозміру аліментів допускається при вирішенні питання про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 29 вересня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню частково. На підставі ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial