Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.06.2007 [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 06.06.2007. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі цього Договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 14500,00 грн. З 01.03.2019 впроваджені зміни в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 у разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту такого порушення Клієнт зобов`язується сплатити Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач не виконує умов договору. Станом на 26.08.2020 грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 31994,53 грн., з них: - 28460,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 28460,89 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 3533,64 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. нараховано комісії. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору, тому позивач звернувся з позовною заявою до суду і просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.44). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки, за місцем її реєстрації. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк"). З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було підписано анкету-заяву від 06.06.2007, в результаті чого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 300,00 грн., який в подальшому було збільшено до 14500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами (а.с.15). З довідки АТ КБ Приватбанк вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано (відкрито) наступні кредитні картки: - \~ \~ \~ \~№ [NUMBER] зі строком дії до 05/15; - \~ \~ \~ \~№ [NUMBER] зі строком дії до 12/18 (а.с.13). З Довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] з: 06.06.2007 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., 18.90.2008 - розмір кредитного ліміту збільшено до 1800,00 грн.; 25.01.2009 кредитний ліміт 1000,00 грн. -04.07.2009 кредитний ліміт 1800,00 грн.; -13.04.2010 кредитний ліміт 2800,00грн.; -13.09.2010 - кредитний ліміт 5200,00 грн.; -17.11.2010 - кредитний ліміт 6300,00грн.; -16.05.2011 - кредитний ліміт 9500,00 грн.; -25.06.2011 - кредитний ліміт 11500,00 грн. -26.07.2011 - кредитний ліміт 14500,00 грн.; -16.05.2019 - кредитний ліміт 0,00 грн. (а.с.14). Згідно виписки до рахунку (а.с.33-41) вбачається, що відповідач [PERSON] регулярно користувалася кредитною карткою, а саме: розраховувалася в магазинах, поповнювала готівкою картку у терміналі, знімала готівку в банкоматі, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 26.08.2020 заборгованість складає 31994,53 грн., з них: - 28460,89 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 28460,89 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 3533,64 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. нараховано комісії (а.с.4-12). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З матеріалів справи вбачається, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за тілом кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 3533,64 грн. та нараховував дані відсотки по 26.08.2020, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-12). Вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитом суд виходить з наступного. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. В договорі про надання банківських послуг сторони погодили, що строк його дії відповідає строку дії кредитної (платіжної) картки 12/18, а тому кінцевим терміном повернення кредиту є 31 грудня 2018 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором, зокрема, відсотки за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 с. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 05 грудня 2019 року у справі № 205/5456/16-ц, (провадження № 61-32720св18). Таким чином, право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом, припинилося зі спливом строку кредитування 31.12.2018, що відповідає строку дії кредитної картки, а тому починаючи з 01.01.2019 позивач не мав права здійснювати зазначені нарахування. Тому, відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 06.06.2007 по 31.12.2018, які відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.06.2007, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] становлять 1407,87 грн. (а.с.11). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками підлягають до часткового задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначати, що відповідно до наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.06.2007 та виписки по рахунку, вбачається, що після закінчення строку дії кредитної картки відповідачем [PERSON] у період з 07.02.2019 по 24.08.2020 було сплачено на користь АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в розмірі 25210,00 грн., які були направлені на погашення відсотків, нарахування яких вже було безпідставним, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі 545/2248/17 провадження № 61-11459св19 та у постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 провадження № 61-20093св19. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.06.2007 станом на 31.12.2018 розмір заборгованості відповідача [PERSON] за тілом кредиту складав 27836,39 грн. та відповідно не міг збільшуватися, оскільки остання не витрачала кредитні кошти, а навпаки сплачувала кошти в сумі 25210,00 грн., що також підтверджується випискою по її картковому рахунку. Таким чином, беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості [PERSON] за простроченим тілом кредиту перед АТ КБ «ПриватБанк» складає 2626,39 грн. (27836,39 грн.-25210,00 грн.) Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується із висновком, викладеним у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають 4034,26 грн., з яких: 2626,39 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1407,87 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 12,61% (4034,26х100:31994,53), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 265,06 грн. (2102х12,61:100).

Outcome: partial