Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 16.01.2014 року між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" в особі заступника голови правління [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" №Т-42670, за яким відповідачем було розміщено вклад в сумі 194300 грн. на строк з 16.01.2014 р. по 15.02.2014 р. Позивач вважав, що договір укладений представником банку з перевищенням своїх повноважень, оскільки у той же день постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 року №14 ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" віднесено до категорії неплатоспроможних, і рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.14 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» з ринку та здійснення у ньому тимчасової адміністрації, а також призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ожга Є.В. Зазначив, що, оскільки за змістом ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», повноваження органів управління банку призупиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду, 16.01.14 заступник голови правління Богданова не мала повноважень укладати угоду з відповідачем. Окрім того, фінансова операція з відповідачем була здійснена 16.01.2014 року після закінчення операційного часу банку - о 21 год. 50 хв., що, на думку позивача, також свідчило про недійсність угоди як такої, що спрямована на порушення публічного порядку - незаконне заволодіння майном держави або юридичної особи. У зв'язку з цим просив визнати недійсним нікчемний договір, укладений з відповідачем 16.01.2014 р. на підставі ч.2 ст.203 ЦК України як такий, що вчинений особою без необхідного обсягу цивільної дієздатності, та застосувати правові наслідки вчинення нікчемного правочину, передбачені ст.228 того ж Кодексу, оскільки договір порушує публічний порядок та вчинений з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства. У судовому засіданні представники позивача Лубар-Пурлинська Т.М. та Литвин О.А., які діють на підставі довіреностей, уточнили позов та просили встановити факт нікчемності укладеного з відповідачем договору на підставі ч.2 ст.215 ЦК України, оскільки його недійсність встановлена ч.3 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визнати договір недійсним та визнати відсутність права відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів. Представник позивача Лубар-Пурлинська пояснила, що про введення тимчасової адміністрації керівництво правління було повідомлено 16.01.14, і до кінця цього дня шляхом укладення фіктивних договорів банківського вкладу, які проводились до ранку 17.01.2014 р., депозитний портфель банку був штучно збільшений на суму більше 2 000 000 євро. Серед таких договорів був і договір з відповідачем, який не супроводжувався фактичним внесенням готівки. У зв'язку з виявленими порушеннями була подана заява про злочин, за якою 12.03.2014 року СУ ГУ МВС України порушило досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100100002215. Вважала, що органи управління банку втратили свої повноваження 16.01.2014 р. з дня ухвалення рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів про введення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи, а тому, оскільки частиною 3 ст.36 Закону України" "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи, є нікчемними, просила встановити факт нікчемності спірного договору, визнати його недійсним та визнати відсутність права відповідача на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів. Відповідач Постоюк, допитана як свідок, позов не визнала, обставин укладення договору не пам'ятала, однак стверджувала, що уклала договір та передала гроші у робочий час банку. Про передачу грошей надала суду квитанцію про внесення в касу 16.01.2014 р. 194300 грн. Коли гроші фактично було проведено, їй не відомо. Представник відповідача - адвокат Кузьменко С.В., яка діє на підставі угоди, позицію довірителя підтримала та вважала, що підстав для задоволенню позову немає. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2014 р. між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" в особі заступника голови правління [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" №Т-42670, за яким відповідач розмістила вклад в сумі 194300 грн. на строк з 16.01.2014 р. по 15.02.2014 р. Як видно з Постанови Правління Національного банку України №14 від 16 січня 2014 року, ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" віднесено до категорії неплатоспроможних. Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16 січня 2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», виданого на підставі зазначеної постанови правління НБУ, розпочато процедуру виведення зазначеного банку з ринку та здійснення у ньому з 17.01.2014 року тимчасової адміністрації, а також призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію Ожга Є.В., якого зобов'язано приступити до виконання обов'язків 17.01.2014 р. Відповідно до положень ч.ч.2,3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділі, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку; правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Позивач вважав, що днем, який повинен враховуватись для визначення правочину нікчемним, має бути день призначення уповноваженої особи Фонду, а не день, який визначений йому для початку виконання обов'язків. Однак, відповідно до ч.1 ст.36 вказаного Закону, всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) припиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду, яка набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Відповідно до ч.1 ст.251, ч.1 ст.252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язані дія чи подія, яка має юридичне значення; строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Як вбачається з ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для настання події, що має юридичне значення - припинення повноважень органів управління банку законодавець встановив строк - з дня призначення уповноваженої особи Фонду. Згідно з ч.1 ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати. З урахуванням наведеного суд вважає, що 16.01.2014 року повноваження органів управління банку, у тому числі, заступника голови правління [PERSON], ще не припинились, а тому підстав для визнання договору нікчемним на підставі ч.3 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" немає. Оскільки позивач, уточнивши позов, інших підстав для визнання правочину недійсним не зазначив, у вимозі встановити факт нікчемності укладеного з відповідачем договору банківського вкладу та застосувати правові наслідки його недійсності суд відмовляє. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed