Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] пред'явив позов до Публічного акціонерного товариства " Банк " Фінанси та Кредит " ( надалі - банк ), з послідуючими уточненнями, в якому просив стягнути з банку на його користь: суму вкладу з урахуванням нарахованих відсотків у розмірі 3 376, 48 євро, 57, 07 євро - 3 % річних, 10 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1 070, 37 грн. - витрати по оплаті судового збору. Вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.2013 року між ним та банком було укладено договір - заява № 30457/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Класік " на 370 днів в іноземній валюті, по якому він вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 3 100, 00 євро, на строк з 17.10.2013 року по 22.10.2014 року, з процентною ставкою у розмірі 9, 00 % річних. 23.10.2014 року він звернувся до банку із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак, станом на час розгляду справи судом грошові кошти [PERSON] не повернуті, що змусило його звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причину неявки суду не сповістив; заперечень на позов не надіслав; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Спростувань, щодо суми грошових коштів у розмірі 3 376, 48 євро, яка обліковується на рахунку вкладника з боку відповідача суду надано не було. Суд, заслухав пояснення позивача та його представника, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною ( ч.2 ст.1060 ЦК України ). Провіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 17.10.2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір - заява № 30457/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Класік " на 370 днів в іноземній валюті, предметом якого, відповідно до п.1.1 є внесення ( [PERSON] ) вкладу, а банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 3 100, 00 євро, на строк з 17.10.2013 року по 22.10.2014 року, з нарахуванням та виплатою процентів у розмірі 9, 00 % річних, у порядку та на умовах, визначених в цьому договорі - заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " ( п.п. 1, 2 договору ). В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором [PERSON] суду надано копію квитанції № 1787/31 від 17.10.2013 року, по якій останнім було внесено грошові кошти в сумі 3 100, 00 євро. Вказаним договором визначено, крім предмета договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. 23.10.2014 року [PERSON] звернувся до банку із письмовою заявою про повернення вкладених ним грошових коштів та нарахованих процентів. Відповідно до п.6 договору - заяви № 30457/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Класік " на 370 днів в іноземній валюті від 17.10.2013 року, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору - заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положенням п.5.2. Основних умов. Як вбачається із виписки по особовому рахунку станом на 07.05.2015 року сума вкладу, яка перебуває на рахунку [NUMBER] становить 3 376, 48 євро. Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи, проценти за користування вкладом та сума вкладу позивачу не повернуті, що не оспорювалось і самим представником відповідача під час розгляду справи в суді. Позивач звертався до відповідача з проханням повернути суму вкладу та нараховані проценти, проте його прохання залишено без задоволення. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У вищезазначеному договорі - заяві № 30457/370-13 про банківський строковий вклад ( депозит ) " Класік " на 370 днів в іноземній валюті чітко визначений його строк дії, а тому неповернення відповідачем позивачу внеску та нарахованих процентів є безпідставним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( ст. 41 Конституції України ). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав вклад та нараховані проценти, а тому суд, з метою захисту порушеного права [PERSON] вважає вірним стягнути з банку на його ( [PERSON] ) користь 3 376, 48 євро - сума банківського вкладу та нараховані відсотки. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч.2 ст.192 ЦК України ). Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. В судовому засіданні знайшли підтвердження пояснення позивача та його представника в тім, що відповідач построчив виконання взятих на себе зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч.2 ст.625 ЦК України ). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( ч.1 ст.11 ЦПК України ). За таких обставин, у зв'язку з порушенням зобов'язання в частині несвоєчасного повернення грошових коштів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних за період часу ( як зазначено позивачем у позовній заяві та підтримано під час розгляду справи в суді ) з 18.10.2014 року по 18.05.2015 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, сума трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за період часу з 18.10.2014 року по 18.05.2015 року складає 57, 72 євро, однак, суд не може вийти за межі позовних вимог, та вважає за можливе стягнути 57, 07 євро, як зазначено в позовній заяві. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ( ст.23 ЦК України ). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ч.1 ст. 1167 ЦК України ). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди ", суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним Договором та Книгою п'ятою " Зобов'язальне право " Цивільного кодексу України, зокрема параграфом 3 " Банківський вклад " глави 71 розділу ІІІ даної Книги, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами. Таким чином, оскільки між позивачем та відповідачем діяли договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами Угоди щодо відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000, 00 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 838, 47 грн. - пропорційно до задоволених позовних вимог ( з урахуванням офіційного курсу валют НБУ за 1 євро - 24, 42 грн. станом на 18.06.2015 року ). На підставі викладеного та

Outcome: partial