Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання за нею права користування житловим приміщенням кімнати ( квартири) № 2 площею 22 кв.м. в будинку 29 по вул. М. Старицького у м. Рівне та зобов" язати укласти виконавчий комітет Рівненської міської ради з нею договір найму житлової площі та відкрити особовий рахунок на її ім"я. В свою чергу [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та виконавчого комітету Рівненської міської ради , в якому просить визнати за нею право користування житловим приміщенням площею 11, 5 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та зобов"язати в виконавчий комітет Рівненської міської ради укласти з неї договір найму на вказане житлове приміщення та відкрити особовий рахунок. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги уточнила та пояснила, що 16 листопада 1990 року матері позивачки [PERSON] було вдано ордер на зайняття житлового приміщення - кімнати під № 1, загальною площею 22 кв.м. у відомчому сімейному гуртожитку по вул. Старицького, 29 у м. Рівне на 4-х чоловік. 15 квітня 2003 року для поліпшення житлових умов було видано ордер на зайняття житлового приміщення окремої кімнати під № 2 площею 22 кв.м. у вказаному гуртожитку. Рішенням Рівненської міської ради № 613 від 26 квітня 2007 року вказаний будинок було прийнято у комунальну власність міста, і дозволено відкриття особових рахунків на кімнати №1,3 . Про кімнату № 2 нічого вказано не було, а тому позивач вважає за необхідне надати їй користуватись і кімнатою № 2. Також вказує, що позивач користується вказаним кімнатами, проводить ремон, сплачує житлово-комунальні послуги. Що стосується позовних вимог [PERSON], то просить відмовити у їх задоволенні, оскільки остання не користується кімнатою № 2, площею 11,7 кв.м., а тільки використовує її для зберігання речей. Просить суд визнати за позивачкою право користування житловим приміщенням кімнати ( квартири) № 2 загальною площею 26,7 кв.м., з них жила кімната - площею 20,2 кв.м. ( 8,5 кв.м. + 11,7 кв.м.), кухня - площею 6,5 кв.м. по вул. Старицького, 29 у м. Рівне та зобов"язати виконавчий комітет Рівненської міської ради укласти з [PERSON] договір найму на вказану кімнату та відкрити особовий рахунок. Представник виконавчого комітету Рівненської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнала та просила суд відмовити у задоволенні вказаних позовів, оскільки будиноку по вул. Старицького,29 у м. Рівне перебуває на балансі комунальної власності міста, а останні проживають там неправомірно. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги пітримала та пояснила, що вона вже довгий час користується кімнатою в квартирі [ADDRESS]. Рішенням Рівненської міської ради від 04.12.2008 року було дозволено відкрити особові рахунки та укласти договори найму [PERSON] на квартиру № 1 площею 20,1 кв.м. на склад сім"ї з 4-х чоловік та їй на квартиру № 3, площею 21,5 кв.м. на склад сім"ї з 4-х чоловік. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2009 року вказана квартира приватизована на 4-х членів сім"ї . Квартиру № 1 було приватизовано [PERSON], одноособово, а [PERSON] участі у приватизації не брала. Квартира № 3 , де проживає її сім"я з 4-х чоловік немає зручностей та гідних умов для проживання, а житлова площа на 1-го члена сім"ї припадає по 4 кв.м., то упродовж 14 років вона зверталась до Рівненської міської ради з проханням розподілити квартиру № 2 між двома вказаними сім"ями. Однак відповіді від міської ради вони не дочекались. Фактично квартира № 2 була ними перепланована та добровільно поділена між сім"ями [PERSON] та [PERSON]. Її сім"я зайняла кімнату площею 11,5 кв.м., і вже біля 10 років використовує її в якості кухні, що підтверджується заявою наданою поданою 09.02.2010 ркоу на ім"я Рівненського міського голови. Що стосується позовних вимог [PERSON], то не заперечує проти того, щоб остання користувалась житловим приміщенням кімнатою ( квартирою) № 2 загальною площею 15 кв.м., з них жила кімната - площею 8,5 кв.м., кухня - площею 6,5 кв.м. по вул. Старицького, 29 у м. Рівне. Просить суд визнати за нею право користуванням житловим приміщенням, жилою кімнатою - площею 11,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та зобов"язати виконавчий комітет Рівненської міської ради укласти з нею договір найму на житлове приміщення площею 11,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та відкрити особовий рахунок. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об»єктивно дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст..ст. 10,60 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи , які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених ст.. 61 цього Кодексу. Згідно ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подани відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з ст.. 3 ЦПК України та ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Ст 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право зверутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. так судом встановлено, що 16.11.1990 року матері позивачці [PERSON] на підставі рішення спільного засідання адміністрації і профкому Рівненського об"єднання " Продтоварів" від 11.09.1990 року , відповідно до протоколу № 17, було видано ордер на зайняття житлового приміщення-кімнати під № 1, загальною площею-22кв.м., у відомчому сімейному гуртожитку по вул. Старицького,29 у м. Рівне, на склад сім"ї з 4-х чоловік. 15 квітня 2003 року [PERSON] для поліпшення житлових умов було видано ордер на поселення в кімнату № 2 площею 22 кв.м., по вул. Старицького, 29 м. Рівне, відповідно до протоколу від 14 квітня 2003 року, яка звільнилась після смерті [PERSON] на підставі рішення спільного засідання адмініст рації та профкому СДКТВІТ " Мобрезерв" , правонаступника Рівненського об"єднання " Продтоварів". Після ліквідації вказаного підприємства рішення Рівненської міської ради № 613 від 26.04.2007 року, житловий будинок № 29 по вул. Старицького в м. Рівне був прийнятий у комунальну власність міста. Рішенням Рівненської міської ради № 2214-р від 04.12.2008 року було дозволено ЖКП " Центральне" відкрити особові рахунки на укласти договори найму з [PERSON] на квартиру № 1 на склад сім"ї з 4-х чоловік, житловою площею 20,1 кв.м. та [PERSON] на квартиру № 3 житловою площею 21,5 кв.м. на склад сім"ї з ч-х чоловік. 29.12.2009 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради, вищевказна квартира була приватизована на 4-х членів сі"ї, в тому числі [PERSON] В свою чергу [PERSON] також було видано свідоцтво про право власності на житло, виданого 15.10.2012 року УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради на квартиру [ADDRESS]. У квартирі № 2 по вищезазначеній адресі проживала [PERSON], яка померла у 2000 році, і після її смерті вказана квартира у передбаченому законом порядку перерозподілена не була. Як встановлено судом[ADDRESS], в якій проживає сім"я [PERSON] , немає зручностей та гідних умов для проживання, а житлова площа на одного члена сім"ї припадає по 4 кв.м., що не відповідає вимогам ст. 47 ЖК України щодо норми житлової площі на 1 особу. Як пояснила [PERSON], її сім"я та сім"я [PERSON] неодноразово звертались до Рівненської міської ради щодо розподілу квартири № 2 між двома вказаним сім"ями, однак реальної відповіді не було. У зв"язку з цим[ADDRESS] була добровільно поділена між сім"ями [PERSON] та [PERSON], [PERSON] зайняли кімнату площею 8,47 кв.м. і комору, площею 6,87 кв.м., які використовують по даний час. В свою чергу сім"я [PERSON], у зв"язку з нехваткою житлової площі зайняла кімнату площею 11,5 кв.м., і біля 10 років використовують для проживання. Як пояснила [PERSON], її сім"я поштукатурила зверху та всередині кімнати, щорічно білить її, провела в дану кімнату воду, полатала підлогу, і виконує всі обов"язки відповідно до договору найму житлового приміщення. Вказані роботи проводить також сім"я [PERSON] у своїй частині житлового приміщення, і оплачує житлово-комунальні послуги. Крім того, судом встановлено, що упродовж 7-ми років , Рівненська міська рада, будучи власником вказаного житлового приміщення, жодного ремонту в спірній квартирі не зробила. Відповідно до ст. 54 ЖК України , якщо в квартирі , в якій проживає два або більше наймачів, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов ( ст. 34 ЖК України ), надається йому, а вразі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому, загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої ст. 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член сім"ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила, передбачені ч. 1 і ч. 2 цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішений в судовому порядку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил ч. 2 цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку. Аналізуючи вказану норму, суд вважає, що надання неізольованого жилого приміщення, що звільнилося наймачу суміжного приміщення не залежить від наявності в цього наймача потреби в поліпшенні житлових умов, а також не залежить від розміру займаної ним житлової площі. У наданні такого житлового приміщення наймачу суміжного приміщення не може бути відмовлено, навіть якщо у результаті цього в нього утвориться зайва житлова площа, а також тоді, коли існує можливість переустаткування приміщення, що звільнилося, в ізольоване. При відсутності наймача, що потребує поліпшення житлових умов ізольоване житлове приміщення, що звільнилося надається іншому наймачу, що проживає в цій квартирі. Враховуючи те, що сім"ї [PERSON] та [PERSON] вже довгий час користуєтсья кожен окремо своїм приміщенням, проводять ремонти та сплачують житлово-комунальні послуги, у них встановився сталий порядок користування, то суд вважає, що виходячи з вимог справедливості, розумності та добросовісності, залишити за [PERSON] право користування житловим приміщенням кімнатою ( квартирою) № 2 загальною площею 15 кв.м., з них жила кімната - площею 8,5 кв.м., кухня - площею 6,5 кв.м. по вул. Старицького, 29 у м. Рівне, а за [PERSON] право користуванням житловим приміщенням, жилою кімнатою - площею 11,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. При винесенні рішення, суд виходить з вимог справедливості, як одного з чинників права , а також вимог добросовісності та розумності. На підставі викладеного та

Outcome: partial