Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Вказана квартира була заповідана [PERSON] позивачу [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. 28.12.2015 року за реєстровим №4171. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області від 21.10.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовластановлюючих документів, Свідоцтва про право власності, видане агенцією з приватизації п/о "Донецьквугілля" 05.12.1994 року, реєстровий №11919, Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Третьою донецькою державною нотаріальною конторою від 24.04.2012 за реєстровим №3-410. Зазначені оригінальні примірники документів були втрачені [PERSON] за життя через похилий вік та проведення АТО у м. Донецьку, у зв`язку з тим, що органи влади були переміщені до інших міст Донецької області, він об`єктивно не мав можливості їх відновити. Залишились лише ксерокопії цих документів. Відтак, позивач, маючи чинний заповіт від померлого [PERSON] , не може оформити спадкові права відповідно до вимог законодавства, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідач, який є онуком [PERSON] зареєстрований у квартирі, тож якби спадкування відбувалось за законом мав би право спадкування за правом представленні. На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] на підставі заповіту, а саме, на квартиру [ADDRESS] . Позовна заява надійшла до суду 03.04.2017 в провадження судді Довженко О.В. (т.1 а.с.20). Ухвалою судді від 13.05.2017 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання. До судового засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 04.07.2017 до суду надійшла заява від представника відповідача, який діяв на підставі довіреності [PERSON] , про ознайомлення зі справою. Після чого, 04.09.2017 від представника відповідача надійшла заява про залучення у справі як співвідповідача [PERSON] , оскільки справа стосується його майнових інтересів, що того ж дня задоволена судом: до справи в якості співвідповідача залучено [PERSON] (т.1 а.с. 44,46). 15.09.2017 представником відповідача [PERSON] подано до суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Сидоренко Н.О. про визнання заповіту [PERSON] від 28.12.2015 року недійсним (т.1 а.с.53). В обґрунтування вимог зазначено, що 28.02.2012 року державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А. посвідчено заповіт [PERSON] , за яким останній заповідав все своє майно [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача. Зазначив також, що [PERSON] в останні роки свого життя був особою похилого віку, зловживав спиртними напоями, не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій та керував ними, не мав можливості виїхати до м. Краматорськ, де складати заповіт 28.12.2015. 25.09.2017 ухвалою суду зустрічну заяву прийнято до провадження та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с.58). 30.10.2017 від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшли заперечення на позовну заяву, згідно з якими, він заперечив обставини, викладені в зустрічному позові, оскільки позивачем не надано до позову доказів, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, не міг в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, зокрема, довідок з наркологічного диспансеру, виписок з історії хвороби, періоду захворювання, тощо. Зазначив, що саме він здійснював догляд за [PERSON] на його прохання, оскільки його покинули родичі. Безпосередньо [PERSON] не спілкувався з [PERSON] протягом тривалого періоду, не мешкав за адресою реєстрації більше 10 років, відтак, йому не було відомо про спосіб життя [PERSON] . У зв`язку з чим, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити (т.1 а.с. 67-68). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 10.01.2018 року змінено суддю Довженко О.В. та справа передана до провадження судді Андрєєва В.В. та 18.01.2018 прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т.1 а.с. 87). 29.03.2018 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про об`єднання дійсної справи зі справою №225/4221/17, що перебуває в провадженні Дзержинського міського суду Донецької області за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. про визнання заповіту нікчемним (т.1 а.с. 114-115). 20.04.2018 справа після повторного автоматизованого розподілу, у зв`язку з відставкою судді Андрєєва В.В. надійшла в провадження судді Ткач Г.В. (т.1 а.с. 119), прийнята до провадження, призначена до підготовчого засідання, в задоволення клопотання про об`єднання справ відмовлено. 04.06.2018 року від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про залучення до участі у справі №225/1601/17 в якості співвідповідача [PERSON] (т.1 а.с.136). Ухвалою суду від 13.06.2018 року, зазначене клопотання задоволено, залучено у справі [PERSON] в якості співвідповідача за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, повідомлення якої забезпечено шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до Компетентного суду РФ за місцем її проживання, провадження у справі зупинено (т.1 а.с.151-153). 20.02.2019 року до суду надійшли матеріали виконання доручення компетентним судом Російської Федерації, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 26.02.2019 року провадження у справі відновлено (т.1 а.с. 253-254). Згідно з матеріалами судового доручення, 11.12.2018 року Урицьким судом Орловської області проведено судове засідання в ході якого [PERSON] вручено матеріали позову [PERSON] , повідомлено про дату, час, місце судового засідання. [PERSON] пояснила, що їх відомо про те, що Дзержинським судом Донецької області розглядається така справа. [PERSON] був дядьком її чоловіка. Після смерті дружини [PERSON] вона здійснювала за ним догляд, надавала допомогу, після чого з онуком переїхала та проживала в квартирі [ADDRESS] . В 2014 році вона вимушена була виїхати до села Нижня Боївка Сосковського району Орловської області, для отримання пенсії, однак, у зв`язку з хворобою залишилась там проживати. Заперечує з приводу позовних вимог [PERSON] , оскільки вважає заповіт, складений на його ім`я підробленим, складеним під тиском, оскільки [PERSON] в 2015 році переселився до [PERSON] спаював його спиртним. Документів, на підтвердження вказаних обставин вона не має, всі документи наявні у представника [PERSON] . Просить справу розглядати за її відсутності (т.1 а.с. 161-162). 02.04.2019 від представника відповідача [PERSON] надійшла до суду зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Сидоренко Н.О. про визнання заповіту від 28.12.2015, реєстровий номер 4171 нікчемним (т.1 а.с.267-268). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оспорюваний правочин не міг вчинятися в межах нотаріального округу в м. Краматорськ, оскільки [PERSON] не виїжджав за межі м. Донецька та навіть не мав дозволу на переміщення в райони проведення АТО; дані в мережі Інтернет підтверджують незаконну діяльність нотаріуса Сидоренко Н.О. (т.1 а.с. 267-268). 02.04.2019 закрито підготовче провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача за зустрічними позовами про допит свідка [PERSON] та витребування доказів (т.1 ас. 276-278). 25.04.2019 від позивача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив з додатками на зустрічну позовну заяву [PERSON] про визнання заповіту нікчемним (т.2 а.с. 6-21), згідно з яким [PERSON] зазначив, що повністю не погоджується з позовними вимогами, оскільки доводи [PERSON] що [PERSON] не отримував дозволу на переміщення в райони проведення АТО не підтверджені жодними обставинами. [PERSON] та [PERSON] мешкали в різних країнах, син [PERSON] - [PERSON] та онук [PERSON] були зареєстровані в спірній квартирі, однак тривалий час там не мешкали. Відтак, [PERSON] зазначає, що дозвіл на перетинання лінії розмежування [PERSON] мав, бо в грудні 2015 року вони разом приїжджали до м. Краматорськ з метою посвідчення заповіту. Як стало відомо [PERSON] такий дозвіл [PERSON] отримав за допомогою особи, яка допомагала йому оформити пенсію на території України. Однак, обставини зміни з 2014 по 2018 рік порядку видачі дозволі для перетину лінії АТО , їх форми: спочатку паперової, а лише пізніше ведення електронного реєстру, не дозволяють зробити висновку, що [PERSON] взагалі такого дозволу не мав. Крім того, прострочені дозволи взагалі видаляються з електронної бази. Таким чином, вважає, що позивач [PERSON] не надала суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів, що є лише припущенням. Ухвалою суду від 07.11.2019 року прийнято відмову представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] від зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. про визнання заповіту недійсним, провадженні у цій частині закрито. 26.12.2019 ухвалою суду прийнято відмову представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] від зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. про визнання заповіту нікчемним, провадженні у цій частині закрито. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, неодноразово надавав суду заяви про розгляд справи за його відсутності з урахуванням доводів, викладених у письмових поясненнях до суду. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги [PERSON] заперечив, зазначив, що померлий [PERSON] був особою похилого віку, мав малорухливий спосіб життя, близько 4-5 років не виходив з дому. Відтак, нотаріус не могла посвідчити заповіт [INFO] в м. Краматорськ, натомість вона вела незаконну нотаріальну діяльність в м. Донецьку, у зв`язку з чим, відносно неї порушені кримінальні справи та її позбавлено ліцензії. Таким чином, допущені нотаріусом порушення щодо форми заповіту свідчать про його нікчемність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, представлені в судовому засіданні представником - адвокатом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З метою встановлення фактичних обставин у справі судом було допитано свідка зі сторони відповідачів за первісним позовом, досліджені надані сторонами письмові докази. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 31.08.2016 та лікарського свідоцтва про смерть від 22.03.2016 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 86 років (т.1 а.с. 12,74-75). Організацію поховання [PERSON] та витрати на його проведення здійснював [PERSON] (т.1 а.с. 76-78). З довідки КП керуючої компанії Пролетарського району м. Донецька №6328 від 15.09.2016 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , помер [INFO] , його онук [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 4). Згідно з технічним паспортом квартира, що належить [PERSON] та членам його сім`ї, складається з двох кімнат, на 2 поверсі, загальною площею 45,9 кв.м. (т.1 а.с. 18-19). Як вбачається з копії заповіту від 28.02.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої донецької державної нотаріальної контори Яценко В.А., реєстр № 3-208, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 56). Відповідно до заповіту від 28.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О., реєстр. №4171 в м. Краматорськ, [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем всього спадкового майна призначив [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с. 5). Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №42607912 від 28.12.2015, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис заповіту [PERSON] за №58434450, номер в реєстрі 4171, бланк НАС983827, посвідчений в м. Краматорськ, приватним нотаріусом Сидоренко Н.О. (т.1 а.с. 6). Позивач звернувся до приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області з питання видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, квартиру [ADDRESS] , однак постановою від 21.10.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригінальних примірників правовстановлюючих документів (т.1 а.с. 8). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру №47499348 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)в спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу №59525144 спадкодавця [PERSON] (т.1 а.с.24). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 05.12.1994 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.9). Згідно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом Третьої донецької державної нотаріальної контори від 24.04.2012 року реєстр №3-410, спадкоємцем Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , 1925 року народження є її чоловік [PERSON] , номер спадкової справи 52719114, що відповідає витягу про державну реєстрацію прав КП БТІ м. Донецька (т.1 а.с. 10,13). Згідно з інформацією Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 07.05.2019 №4-5-333 відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькі області від 22.03.2018 №173/4 припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріусу Краматорського міського нотаріального округу Сидоренко Н.О. з 01.04.2018 у зв`язку з відсутністю у приватного нотаріусу договору страхування цивільно-правової відповідальності із відповідним розміром страхової суми; рішенням суду від 10.10.2018 року зобов`язано Сидоренко Н.О. передати до Донецького обласного державного нотаріального архіву архів нотаріальних документів, що стосується вчинених нею нотаріальних дій у місті Краматорську, однак вказані документи не передані (т.2 а.с. 33-34). З відповіді СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 10.05.2019 №4482/2002-2019 вбачається, що згідно з базами даних ІП "Єдиний облік" та ІП "Кримінальна статистика" ІПН ГУНП в Донецькій області в провадженні слідчого відділу Краматорського ВП ГКНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження ЄРДР №22017210000000026 від 26.10.2017 за ч.1 ст. 366 КК України за обставинами посвідчення довіреності 06.05.2017 року нотаріусом Сидоренко Н.О. довіреності від імені [PERSON] за відсутності останнього (т.2 а.с. 36). Згідно з інформацією штабу АТЦ при СБ України, станом на 09.09.2019, на 10.12.2019 [PERSON] , [INFO] дозвіл на перетинання лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей не надавався (т.2 а.с.81). Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] , з яким разом працювала. Коли було розпочато АТО [PERSON] виїхав до РФ, однак просив її періодично відвідувати його дідуся - [PERSON] . Так, вона за можливістю приїжджала до нього декілька разів 2014-2015 роки, [PERSON] проживав один, з квартири нікуди не виходив, по господарству йому допомагала продавець з сусіднього магазину. При відвідуванні його свідок бачила пусті пляшки в квартирі. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно частини другої-шостої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 369/3186/17 (провадження № 61-42486св18) зазначено, що «при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що: по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту; по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів. Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини». Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 1257 ЦК України). Доводи відповідачів не приймаються судом до уваги, у зв`язку з недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ст.ст. 1233, 1244 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч. 1 ст.225ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно ч. 2 ст.1257ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" роз`яснено, що для визначення наявності у особи стану, коли вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.), на момент укладення спірної угоди суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент її укладення він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що правила ст.225ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно постанови Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, висновки якого є обов`язковими для судів, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відтак, суду не представлено доказів про неспроможність [PERSON] у момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, доводи відповідачів в частині того, що в силу віку та через вживання спиртних напоїв [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними не доведено належними та допустимими доказами. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи характер спірних правовідносин, обставини встановлені при розгляді судом зазначеної справи, суд доходить висновку, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми, змісту та посвідчення, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області Сидоренко Н.О. 28.12.2015 за реєстровим №4171, а саме, на квартиру [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Позивач на ставить питання про стягнення з відповідачів понесених витрат на сплату судового збору, відтак суд не вирішує питання про їх розподіл.

Outcome: approved