Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.04.2014 року перебував у трудових відносинах з ТДВ «Шахта Білозерська» працюючи гірником очисного забою 5 розрядку підземним з повним робочим днем у шахті. 19.01.2019 року його переведено машиністом гірничим виїмочних машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті. 15.05.2019 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого позивач отримав відкритий перелом голівки основної фаланги 1 палця лівої стопи зі зміщенням та вивихом нігтьової фаланги дотилу ушкодження однієї пальцевої артерії, відривом нігтьової пластини 1 пальця лівої стопи, відкритий вивих середньої та нігтьової фаланги 11 палця лівої стопи, з ушкодженням обох пальцевих артерій, розчавленням м`яких тканин на рівні середньої та нігтьової фаланги 11 пальця; відкритий перелом с/з середньої фаланги 111 пальця лівої стопи зі зміщенням відривом нігтьової пластини. Великі забиті рани ділянки 1-11-111 пальців лівої стопи. Вказані обставини підтверджуються складеними 17.05.2019 року актами про нещасний випадок ворми Н-1 та проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5. 13.11.2019 року під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок зачеплення з`єднувальної муфти 25 МСЧ за технологічне вікно жолобу конвеєру СП-326, відбувся натяг і порив рукава високого тиску. Відірваним кінцем внаслідок удару було травмоване праве передпліччя позивача, а саме закриті уламкові переломи п/з обох кісток правого передпліччя зі зміщенням. Вказані обставини підтверджуєються складеним 06.12.2018 року актами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1/Н. Висновком МСЕК від 02.10.2019 року йому встановлена третя група інвалідності та втрата працездатності в розмірі 25% пов`язана з даним нещасним випадком та Висновком МСЕК від 15.12.2020 року встановлено третю групу інвалідності та 55 % стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю у зв`язку із трудовим каліцтвом від 15.05.2019 року та 13.11.2019 року. Крім того, встановлені протипоказання, а саме: важкий фізичний труд, робота в підземних умовах. Внаслідок трудового каліцтва йому спричинено моральну шкоду. Вважає завдану йому моральну шкоду повинен відшкодовувати відповідач, з яким він знаходився у трудових відносинах. В результаті отриманої ним травми йому були заподіяні, перш за все, фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Пошкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких, як право на охорону здоров`я, безпечну працю, йому була встановлена інвалідність та внаслідок отриманої травми він втратив 55 % професійної працездатності. Негативні наслідки після травми порушили його нормальну життєдіяльність, йому довелось тривалий час лікуватись амбулаторно та стаціонарно. Через постійні проблеми зі здоров`ям він позбавлений можливості вести звичний спосіб життя. Ушкодження здоров`я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації його життя. Таким чином, у зв`язку з травмою на виробництві і негативними наслідками, які настали, позивач вважає, що йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 80 000 гривень, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь. З відзиву на позов вбачається, що ТДВ «Шахта Білозерська» позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що його вини у заподіянні моральної шкоди позивачу не має, оскільки відповідно до акту розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] , вказані нещасні випадки трапились внаслідок порушення ним норм охорони праці. Також, відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б свідчили, що моральна шкода йому завдана внаслідок протиправних дій відповідача, а розмір моральної шкоди є непідтвердженим, необґрунтованим та явно завищеним і не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Вказує, що позивачем не додано до позовної заяви висновків медичних установ про встановлення факту завдання моральної шкоди, не надано розрахунку моральної шкоди. Ухвалою суду від 19.10.2021 року у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду були повідомлені своєчасно належним чином. Від представника позивача [PERSON] , діючої на підставі договору про надання правової допомоги, надійшло до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв`язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТДВ «Шахта Білозерська» що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] 08.01.2021 року останній був звільнений з ТДВ « Шахта Білозерська» за ст.40 КЗпП України за станом здоров`я (а.с.6-9). Під час виконання трудових обов`язків, 15.05.2019 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, цей факт підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 17.05.2019 року (а.с.13-15) та Актом №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 17.05.2019 року (а.с.10-12). Також, під час виконання трудових обов`язків, 13.11.2019 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму, вказаний факт підтверджується актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, форми 11-1/Н (а.с.16-21). Висновком обласної МСЕК від 02.10.2019 року позивачу первинно, безстроково встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом 15.05.2019 року з 23.09.2019 року, що підтверджується довідкою МСЕК № 086395 (а.с.22). Рекомендоване медикаментозне лікування, ортопедичне взуття. Згідно довідки МСЕК від 15.12.2020 року, позивачу первинно з 15.12.2020 року до 01.01.2022 року встановлено третя група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом 13.11.2019 року та повторно, за сукупністю травм, встановлено 55 % втрати працездатності. (а.с.23-24). Рекомендоване медикаментозне лікування та за травмою від 13.11.1019 року рекомендовано оперативне лікування З наданих суду медичних документів (а.с.25-29) вбачається, що внаслідок отриманої 15.05.2019 та 13.11.2019 року травми [PERSON] знаходився на лікуванні в травматичному відділенні КЗОЗ "Добропільська ЛІЛ" з 15.05.2019 року по 18.07.2019 рік, 13.11.2019 року по 18.11.2019 рік. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров`ю внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно, як з вини самого позивача, так і з вини інших осіб підприємства, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві форми Н-5 від 17.05.2019 року (а.с.13-15) та актом №3 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 від 17.05.2019 року (а.с.10-12), актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві за формою 11-1/Н від 06.12.2019 року (а.с.16-21). В судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП і що саме відповідач не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, що підтверджується актом про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом та актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві. Зазначені небезпечні умови праці стали основною причиною нещасних випадків на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманих травм отримав ушкодження здоров`я. Пошкодженням здоров`я внаслідок отриманих на виробництві травм позивачеві було завдано як фізичні, так і моральні страждання. Визнаючи факт того, що внаслідок отриманої травми позивачу була завдана моральна шкода, суд виходить з критеріїв загальнолюдських цінностей та з розуміння того, що життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю. При цьому суд зазначає, що отримані позивачем травми за вказаних обставин при порушенні роботодавцем вимог безпеки (охорони праці) та втрата професійної працездатності в сукупному розмірі 55% для людини 43-річного віку, поза всяким сумнівом, пов`язана з глибокими душевними стражданнями, що за законом підлягають компенсації, в тому числі й грішми. При цьому суд також зауважує, що порушення правил охорони праці з боку роботодавця, в результаті чого позивач втратив працездатність та отримав інвалідність, призвело до заподіяння як фізичних, так, і як наслідок, моральних страждань, оскільки тяжкість заподіяної травми, нестерпний біль та стрес, який відчував позивач після нещасних випадків, та фізична обмеженість є безумовно значним моральним потрясінням. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок на виробництві, акт розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності, виписка з історії хвороби, виписки із медичної карти стаціонарного хворого. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок виробничої травми позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Внаслідок ушкодження здоров`я позивач вимушений був змінити свій звичний спосіб життя, а саме проходити лікування. Також внаслідок травми позивач не міг вже працювати в підземних умовах, оскільки відповідно до висновку МСЕК останньому протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Враховуючи характер та відсоток втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення стану здоров`я, глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров`я, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 40 000 гривен в порядку відшкодування моральної шкоди. Приймаючи вишевказане рішення суд враховує вимоги розумності та справедливості, а також те, що в настанні нещасних випадків є і вина самого позивача, який не слідкував за особистою безпекою, порушив вимоги Інструкції з охорони праці № 1 для машиніста гірничих виїмкових машин, що підтверджується актами розслідування нещасних випадків (а.с.13-21). Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 80 000 грн в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, з причин завищення позовних вимог. Доводи відповідача про недоведеність факту моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки сам факт втрати працездатності встановлення ІІІ групи інвалідності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Крім того, в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 року зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Outcome: partial