Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить демонтувати самочинно споруджені на ветхих несучих стінах додаткові поверхи і запобігти подальшу руйнацію будинку [ADDRESS], усунувши перешкоди його права вільно користуватися горищним приміщенням; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 12000 грн. за душевні страждання і нанесені незручності, пов"язані з незаконною перебудовою будинку; стягнути з відповідача 10000 грн. на відновлення та ремонт майна спільного користування, зіпсованого в результаті незаконних дій по перебудові будинку [ADDRESS] або зобов"язати [PERSON] провести ремонтні роботи, а саме довести під"їзд до належного естетичного та санітарного стану, вказавши строк виконання робіт. При цьому посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS] і в зазначеному будинку відповідачем здійснено самочинне будівництво прибудови та перебудову горищного приміщення, внаслідок чого позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту від 14.07.2011 року, затвердженого начальником КВЖРЕП-8, встановлено, що власник квартири [ADDRESS] [PERSON] без дозвільної документації провів реконструкцію вищевказаної квартири, зайняв чердачне приміщення, розкрив шифер над своєю квартирою та над під"їздом, внаслідок чого під час атмосферних опадів відбувається залиття під"їзду, де повністю обвалилася штукатурка стелі, руйнуються стіни та дерев"яні сходи. Житловий будинок [ADDRESS] до 1920 року забудови, має дерев"яні перекриття, тому самовільне перепланування, що проведено [PERSON], загрожує здоров"ю та життю мешканців квартир №№2, 4, 5 даного під"зду вищевказаного будинку. Згідно акту від 14.03.2012 року, затвердженого начальником КВЖРЕП-8, 12.03.2012 року сталося залиття квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], що призвело до значного пошкодження жилих кімнат та допоміжних приміщень, в під"їзді відпала штукатурка зі стін та на 80% пошкоджена стеля. Залиття виникло з причини перемерзання та пориву мережі в квартирі [ADDRESS] (власник [PERSON]), який вже кілька років проводить реконструкцію власної оселі та прибудови третього поверху. Згідно рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №990 від 25.12.2008 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проектно-кошторисної документації на реконструкцію приміщень в житлових будинках для розміщення тимчасових об"єктів промислового характеру, а саме - квартири [ADDRESS] з прибудовою та надбудовою в межах плану квартири під офіс без права встановлення гральних автоматів. Відповідно до протоколу про порушення у сфері містобудування від 24.11.2010 року, складеного головним державним інспектором Житомирського відділу архітектурно-будівельного контролю [PERSON], [PERSON] виконував будівельні роботи по реконструкції квартири [ADDRESS] з прибудовою та надбудовою в межах плану квартири без дозволу на їх виконання, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України Про планування і забудову територій (чинного на момент виникнення спірних правовідносин). Зі змістом вказаного протоколу та суттю вчиненого адміністративного правопорушення [PERSON] погодився. Відповідно до постанови № 1502/6-ф про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.96 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн. 30.01.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності [PERSON], згідно з яким установлено, що останній виконує будівельні роботи по реконструкції власної квартири [ADDRESS] категорії складності без реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. 30.01.2012 року видано припис про призупинення виконання будівельних робіт. 30.01.2012 року головним державним інспектором Житомирського відділу контролю за будівництвом обєктів, якістю будівельних матеріалів та державного ринкового нагляду [PERSON] було складено протокол про вчинення [PERSON] правопорушення у сфері містобудівної діяльності, зі змістом якого останній був ознайомлений та визнав вчинене ним адміністративне правопорушення. Згідно постанови № 97/6-ф від 31.01.2012 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.2 ч. 6 ст.96 КУпАП у вигляді штрафу 8500,00 грн. Вищевказані обставини встановлені рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.05.2015 року, яким зобов»язано [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0046 га по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованої прибудови до вказаного будинку, розташованої на прилеглій до будинку земельній ділянці, та знести самочинно збудовану надбудову третього поверху будинку [ADDRESS] з приведенням земельної ділянки та вказаного житлового будинку в придатний для експлуатації стан. Знесення самочинно збудованої прибудови до будинку [ADDRESS], розташованої на прилеглій до будинку земельній ділянці, та знесення самочинно збудованої надбудови третього поверху цього ж будинку здійснити за рахунок [PERSON] шляхом попереднього проведення розрахунків та розроблення проектної документації, яка повинна передбачати, на основі проведених розрахунків, комплекс необхідних заходів, спрямованих на збереження стану конструкцій, при якому вони здатні виконувати задані функції з параметрами, що визначені вимогами технічної документації, правильної організації і проведення будівельних робіт у відповідності з розробленою проектною документацією. Також вищевказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] проводив будівельні роботи без дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженої проектно-кошторисної документації. Згідно п.п.5, 22, 23, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року №6, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК). Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з»ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів про планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з»ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК України. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред»явила позов про знесення самочинного будівництва (ч.7 ст.376 ЦК, ч.1 ст.60 ЦПК). Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами і санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовилася від такої перебудови. Враховуючи, що рішенням суду відповідача вже зобов"язано знести самочинно збудовані прибудову та надбудову третього поверху у будинку по [ADDRESS], а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Крім того, слід зазначити, що відповідно до позовних вимог демонтаж самочинно споруджених додаткових поверхів і запобігання подальшої руйнації з усуненням перешкод права вільного користування горищними приміщеннями, не відноситься до компетенції суду, а відповідних позовних вимог про зобов"язання відповідача вчинити певні дії позивачем не заявлено. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка ї завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази завдання відповідачем матеріальної шкоди майну позивача у розмірі 10000 грн., а тому вказані вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходив визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обов'язком. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed