Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

16 липня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" про розірвання договору, зобов'язання вчинити дії, стягнення заборгованості за депозитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у березні 2014 року між [PERSON] та позивачами було укладено договори позики, за якими відповідач отримав позику загальною сумою 1 151 171,93 грн. Згодом відповідач не повернув позичені кошти, пославшись на те, що вони знаходяться на його депозитному рахунку, відкритому у ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА", яке відмовляється від їх повернення відповідачу. У подальшому позивачі звернулися до ПАТ "Банк Золоті Ворота" із заявами про відкриття на їх імена депозитних рахунків та перерахування на ці рахунки зі згоди [PERSON] вказаних коштів, проте ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" у задоволенні таких заяв також відмовив. Викладені обставини стали причиною звернення позивачів до суду з позовом про розірвання укладеного між [PERSON] та ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" депозитного договору, зобов'язання ПАТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати на нього суму грошових коштів у сумі 119 905,00 доларів США, стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 197 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 148 671,93 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 197 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 197 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 197 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 2 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 197 500,00 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2 500,00 грн., зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 197 500,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON], зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 148 671,93 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON], зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON], зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 197 500,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON], зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 197 500,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON], зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточний рахунок на ім'я [PERSON] та перерахувати грошові кошти в сумі 197 500,00 грн., що знаходяться на поточному рахунку [PERSON], на поточний рахунок [PERSON] (а.с.а.с. 7 - 12). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2014 р. між [PERSON] та позивачами було укладено договори позики, за якими відповідач отримав позику загальною сумою 1 151 171,93 грн. зі строком повернення - до 01.06.2014 року. Поручителем повернення суми боргу по всім розпискам виступила [PERSON], яка зобов'язалася відповідати за належне виконання [PERSON] договірних зобов'язань частково - у сумі 2 500,00 грн. (а.с.а.с. 15 - 20). Того ж дня між [PERSON] та ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» був укладений договір № 2201ДВ6 строкового банківського вкладу (депозиту) «Інвестиційний», відповідно до якого [PERSON] уніс до ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» грошові кошти в сумі 119 905,00 доларів США з терміном повернення - 18.09.2014 р. (а.с.а.с. 13, 14). Згідно з підпунктом 2.4 депозитного договору вкладник має право достроково вимагати повернення вкладу як повністю, так і частково, дотримуючись підпункту 2.2.2 Договору. У відповідності з підпунктом 2.1.3 депозитного договору Банк зобов'язується у випадку дострокового зняття вкладу (за умови виконання вкладником підпункту 2.2.2 Договору) повернути вклад вкладнику. За правилами підпункту 2.2.2 депозитного договору в разі дострокового зняття вкладу вкладник зобов'язується повідомити про це банк за 5 (п'ять) банківських днів. У строк до 01.06.2014 р. [PERSON] не повернув позивача позичені кошти. 02 червня 2014 року позивачі звернулися до [PERSON] з письмовими вимогами повернути отримані в борг грошові кошти (а.с.а.с. 21 - 26). 15 липня 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» з листом про розірвання договору від 17.03.2014 р. та повернення грошових коштів (а.с. 33). Того ж дня ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» своїм листом повідомив [PERSON] про те, що сума строкового банківського вкладу за договором від 17.03.2014 р. у разі його дострокового розірвання перераховується банком на поточний рахунок, який ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» не має можливості відкрити (а.с. 34). 16 липня 2014 року [PERSON] повідомив позивачів про неможливість погасити заборгованість та наявність у нього грошових коштів на депозитному рахунку (а.с.а.с. 27 - 32). У подальшому ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відмовило й позивачам у відкритті поточних рахунків для перерахування на них депозитних коштів [PERSON] (а.с.а.с. 35 - 46). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з частиною 1 статті 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК). За правилами частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів, переданих позивачами на підставі договорів позики, підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 1 ЦПК завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності зі статтею 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами статті 4 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК визначено способи захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів. Такими способами є: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує права; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Ураховуючи факт відмови ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» у розірванні депозитного договору від 17.03.2014 р. та необхідність захисту порушених прав позивачів, доцільним є застосування у спірних правовідносинах таких способів захисту як примусове виконання обов'язку в натурі (розірвання договору банківського вкладу, стягнення грошових коштів), визнання права та припинення дії, яка порушує права позивачів, шляхом зобов'язання ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» виконати вимоги [PERSON] про розірвання договору та перерахування належних йому коштів на поточні рахунки позивачів. Відповідно до статті 651 ЦК договір може бути розірваний за рішенням суду у разі істотного порушення договору. Істотним порушенням є таке порушення, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому, ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» на першу вимогу вкладника повинен повернути вклад, що свідчить про відсутність перепон для ухвалення судом рішення в частині задоволення вимог про розірвання договору. Відтак, [PERSON] як вкладник вправі вимагати від ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» видати вклад на першу вимогу вкладника, що він і реалізував, звернувшись із заявою від 16.06.2014 р. Право вимагати дострокового повернення суми вкладу із депозитного рахунку на поточний рахунок закріплено у договорі і ґрунтується на правилах, встановлених статтею 1058 ЦК. При цьому вимога позивачів про припинення дії депозитного договору викликана необхідністю направлення коштів на повернення суми заборгованості позивачам, право на вільне володіння грошовими коштами яких гарантовано статтями 8, 13, 57, 117 Конституції України. З огляду на викладене, суд вважає, що ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» зобов'язаний був повернути [PERSON] кошти з його депозитного рахунку на першу вимогу, і його відмова від повернення коштів суперечить умовам договору та закону. Обраний позивачами спосіб захисту порушеного права відповідає способу захисту права, встановленому законом, зокрема, щодо примусового виконання обов'язку в натурі і передбачає стягнення коштів. Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивачів - стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи. Передбачене приведеною нормою право особи на ефективний правовий захист у національному органі не передбачає її обов'язку використовувати неефективні способи, зокрема і судові. Отже, у даному випадку за Конвенцією позивачі мають право на такий ефективний спосіб правового захисту, який унеможливлював би бездіяльність ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» (тимчасового адміністратора) у разі застосування неефективного способу захисту законних прав та інтересів через зобов'язання перерахувати депозитні кошти на поточні рахунки позивачів. Таким чином, для подальшого отримання позивачами власних коштів, необхідним є відкриття для [PERSON] поточного рахунку та подальше перерахування цих коштів на поточні рахунки позивачів. Відмова ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» повернути грошові кошти має наслідком позбавлення [PERSON] і відповідно позивачів можливості повернути належні їм кошти, що є неприпустимим з правової точки зору. Позовна вимога про розірвання депозитного договору цілком кореспондується з викладеними в листі [PERSON] обставинами щодо наявності наміру погасити заборгованість та відсутністю можливості отримати їх через такі обставини. Водночас відмова ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» відкрити поточні рахунки позивачам та [PERSON] тягне за собою унеможливлення реалізації права на самозахист, отже вимагає захисту в судовому порядку шляхом зобов'язання вчинити певні дії як щодо [PERSON], так і щодо позивачів. У відповідності з частинами 1, 2 статті 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Ураховуючи зміст приведеної норми, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги про стягнення коштів з [PERSON] як з поручителя і саме в сумі 2 500,00 грн. за кожним договором позики, оскільки такий порядок встановлений укладеними договорами поруки.

Outcome: approved