Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У березні 2018 року Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції Українизвернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], Реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.\~В.,посилаючись на те, що прокуратурою області установлено, що державним реєстратором Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко - правових та технічних експертних досліджень" Кравцем\~О.\~В. 28.10.2016 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32108494 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлові будівлі загальною площею 5308 кв.м., які розташовані в [ADDRESS].Вважає вказане рішення протиправним, прийнятим із грубим порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» ( в редакції діючій на момент прийняття). На підставі викладеного позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравця О.В. від 28.10.2016 індексний номер: 32108494 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлові будівлі загальною площею 5308 кв.м., які розташовані в м. Одесі по вул. Моторна, 2та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, представник позивача надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. [PERSON]у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України. Реєстратор Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Кравець О. В. у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України. У зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вищевказана реєстрація за [PERSON] права власності на нежитлові будівлі загальною площею 5308 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] проведена на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER], виданого 27.11.2003 виконавчим комітетом Одеської міської ради. Разом із цим, відповідно до інформації юридичного департаменту Одеської міської ради від 15.05.2017 №36-пр/вих в архіві юридичного департаменту Одеської міської ради вищевказане свідоцтво відсутнє. Крім того, в електронній реєстраційній справі щодо вказаного об'єкту нерухомості наявна сканована копія вищевказаного свідоцтва. Відповідно до копії свідоцтва №022028 від 27.11.2003, останнє видане на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 16.10.2003 №414. Згідно листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 04.05.2017 №1085-11.1-31 в перевірених рішеннях (розпорядженнях) виконавчого комітету Одеської міської ради за 2003 рік, відповідне рішення (розпорядження) про видачу свідоцтва про право власності на будівлі за вищевказаною адресою не знайдено, а свідоцтво №022028 від 27.11.2003 не надходило. Зазначене свідчить, що рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко - правових та технічних експертних досліджень" Кравця О. В. від 28.10.2016 індексний номер: 32108494 щодо реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлові будівлі загальною площею 5308 кв.м., які розташовані в [ADDRESS] прийняте на підставі підробленого свідоцтва на право власності, у зв'язку із чим підлягає скасуванню в судовому порядку. Разом із тим, держаним реєстратором Кравцом О.В. при прийнятті зазначеного рішення в порушення ст. 10 Закону не витребувано у виконавчого комітету Одеської міської ради та КП "БТІ Одеської міської ради" інформацію щодо видачі та реєстрації поданого [PERSON] свідоцтва про право власності серія та номер: [NUMBER], виданого 27.11.2003, в результаті чого в порушення ст. ст. 18, 24, 27 Закону та п.40 Порядку на підставі підробленого свідоцтва про право власності, без відповідної правової підстави прийнято рішення про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, на який у заявника були відсутні жодні права. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (надалі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 18 Закону визначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації права власності на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (надалі Порядок) визначено, що цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 10 Закону Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п.40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком. Згідно із п. 6 ч.1 ст. 27 Закону, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією. Статтею 24 Закону передбачені підстави для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Зокрема, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 2 ст. 26 Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Ураховуючи викладене, рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства "Державний інститут судових економіко - правових та технічних експертних досліджень" Кравця О. В. від 28.10.2016 індексний номер: 32108494 підлягає скасуванню. Частиною 1ст. 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved