Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно й відповідно у даній квартирі вона проживає. Однак, у спірній квартирі також значаться зареєстрованими відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які більше восьми років у вказаній квартирі не проживають, участі в утриманні квартири не приймають, не оплачують комунальні послуги. Посилаючись на вказане, а також на те, що реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі чинить їй, як власнику квартири, перешкоди, просила визнати [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилась, хоча повідомлялась про час та місце розгляду справи, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, у тому числі й шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті суду, про причини своєї неявки суду не повідомили та не подали відповідної заяви про відкладення розгляду справи. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Від представника третьої особи через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а/с 12-14). Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім"ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, за змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім"ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Разом з тим, за положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право членів сім"ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім"ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім"ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім"ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З матеріалів справи убачається, що у спірній квартирі окрім позивача також значаться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою (а/с 15), що також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернівецькій області (а/с 27). Разом з тим, відповідно до акту ПП «Житлосервіс» №161 від 19.11.2020 року відповідачі, будучи зареєстрованими за адресою [ADDRESS] , у квартирі не проживають з 2012 року (а.с. 17). За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягають захисту, оскільки відповідачі не є власниками квартири, безпідставно значаться зареєстрованим за адресою місцезнаходження належній позивачу квартирі, не несуть будь-яких витрат на утримання житла, чим чинять позивачу як власнику квартири перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивача\~як власника\~зазначеної вище\~квартири підлягають\~захисту шляхом\~визнання відповідачів\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~внаслідок їх\~відсутності у\~ньому без\~поважних причин,\~оскільки чинне\~законодавство не\~передбачає збереження\~права користування\~житлом за\~громадянами,\~які хоча\~і правомірно\~вселилися у\~спірну квартиру\~власника,\~але на\~час розгляду\~справи протягом\~тривалого часу\~в ній\~не \~проживають. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved