Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В позові зазначає, що 04 серпня 2009 року між ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] було укладено договір № 006654, згідно якого позивач здійснює певні дії, спрямовані на придбання товару для відповідача на умовах діяльності програми «БлагоУстрій». Відповідач згідно умов договору, зобов'язаний сплатити одноразовий реєстраційний платіж, а також своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачувати загальний платіж, який складається з чистого внеску, за рахунок якого здійснюється оплата товару чи надається відповідна сума у позику та адміністративні витрати, що є платою за послуги позивача з організації діяльності програми. Відповідно до надісланої заяви Учасника на участь в асигнаційному заході, відповідач отримав дозвіл на суму 10000,00 грн., яку отримав 13.12.2010 року. 07 грудня 2010 року укладено додаток №3 до Договору № 008747, де сторони підтверджують, що відповідач отримав дозвіл на отримання товару в сумі 10000,00 грн., а також, що на момент підписання додатку № 3 відповідачем було сплачено 19 чистих внесків на суму 3166,73 грн., та 19 адміністративних витрат на суму 791,73 грн., які зараховані в рахунок погашення щомісячних платежів, в порядку визначеному договором позики. У відповідності до умов основного договору, 02 вересня 2010 року між ТОВ «Благо-Інвест» та [PERSON] було укладено договір позики № 634/10 з додатком № 1. Згідно п.1.1. цього Договору позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання, в сумі 10000,00 грн. з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості до 15 серпня 2015 року. Згідно графіку погашення заборгованості за договором відповідач, починаючи зі строку до 15.09.2010 р. і до 15.08.2015 р. зобов'язаний погашати надану позику рівними частинами по 166,67 грн. щомісячно, та сплачувати адміністративні витрати у розмірі 41,67 грн. до погашення наданої позики. За період з 14.09.2009 р. по 23.05.2012 р. відповідачем було сплачено чистих внесків на загальну суму 5200,10 грн. В зв'язку з тим, що позичальниками Товариства постійно порушуються умови договорів з ТОВ «Благо-Інвест», постановою Господарського суду Житомирської області від 04 березня 2013 року було визнано банкрутом, та розпочата ліквідаційна процедура Товариства. Ліквідатором ТОВ «Благо-Інвест» призначено арбітражного керуючого Сушкова В.В. Також, між ТОВ «Благо-Інвест» та ПП «Житомирська міська юридична консультація» був укладений договір про надання юридичних послуг від 12 березня 2013 року. Відповідно до даного договору, а саме до п. 3.1. ТОВ «Благо-Інвест» зобов'язується сплатити надані юридичні послуги, а саме за складання позовних, апеляційних, касаційних (скарг) заяв 380, 00 грн. за одну на умовах попередньої оплати. З червня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобов'язання за договором. Станом на жовтень 2013 року залишок неповерненої позики становить 2833,39 грн. та 708,39 грн. адміністративних витрат. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 2833,39 грн., а також відшкодувати судові витрати та понесені витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі позовні вимоги визнав частково лише в частині основного боргу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до умов основного договору між TOB «Благо-Інвест» та [PERSON] 02 вересня 2010 року укладено договір позики № 634/10 з додатком № 1. Згідно п.1.1. цього договору позивач надав відповідачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, безоплатності та цільового характеру використання в сумі 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.), з кінцевим терміном погашення, згідно графіку погашення заборгованості, до 15 серпня 2015 року. З червня 2012 року відповідач почав порушувати графік погашення позики та повністю виконувати свої зобов'язання за договором. Станом на жовтень 2013 року залишок неповерненої позики становить 2833,39 грн. та 708,39 грн. (41,67 грн. (сума адмін. платежу) х 17 невиплачених місяців) адміністративних витрат за основним договором № 006654 від 04 серпня 2009 року в період з червня 2012 року по жовтень 2013 року. В зв'язку з тим, що позичальниками Товариства постійно порушуються умови договорів, ТОВ «Благо-Інвест», Постановою Господарського суду Житомирської області від 04 березня 2013 року було визнано банкрутом, та розпочата ліквідаційна процедура Товариства. Ліквідатором ТОВ «Благо-Інвест» призначено арбітражного керуючого Сушкова Віктора Васильовича. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута, пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту. Також, між ТОВ «Благо-Інвест» та ПП «Житомирська міська юридична консультація» був укладений договір про надання юридичних послуг від 12 березня 2013 року. Відповідно до даного Договору. а саме до п. 3.1. ТОВ «Благо-Інвест» зобов'язується сплатити надані юридичні послуги, а саме за складання позовних, апеляційних, касаційних (скарг) заяв 380, 00 грн. за одну на умовах попередньої оплати. Згідно прибуткового касового ордеру від 14.03.2013 року здійснено оплату за складання позовної заяви в сумі 380 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за Договорами не виконує, в добровільному порядку відмовляється від сплати заборгованості, чим порушує умови взятих на себе зобов'язань. Суд вважає розмір заборгованості обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як такі, що цілком доведені матеріалами справи. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем у зв'язку з оплатою послуг адвоката, пов'язаних із складанням позовної заяви в сумі 380 грн. з огляду на наступне. Між ТОВ "Благо-Інвест" та ПП "Житомирська міська юридична консультація" був укладений договір про надання юридичних послуг від 12 березня 2013 року. Відповідно до даного Договору. а саме до п. 3.1. ТОВ "Благо-Інвест" зобов'язується сплатити надані юридичні послуги, а саме за складання позовних, апеляційних, касаційних (скарг) заяв 380, 00 грн. за одну на умовах попередньої оплати. Відповідно до положень ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у тому числі з витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа може здійснювати процесуальні права, передбаченні у ч. 2 цієї статті - знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Згідно з приписом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, тільки за умови, якщо вони документально підтверджені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу - не більше 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат за складання позовної заяви в сумі 380 грн, оскільки від позивача не надходило заяви про допуск до участі у справі особи, яка має право на надання правової допомоги. Крім того, на підтвердження зазначених витрат по складанню позовної заяви позивачем надано лише договір про надання юридичних послуг від 12 березня 2013 року. Але позивачем не надано суду доказів ані на підтвердження повноважень особи, яка склала позовну заяву, на надання правої допомоги в розумінні ст. 56 ЦПК України, ані акта праймання-передачі таких послуг, ані погодинного розрахунку витраченого часу на складання процесуальних документів в межах суми грошових коштів, сплачених цій особі позивачем. За таких обставин, суд вважає, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат в сумі 380 грн. за складання позовної заяви слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати.

Outcome: partial