Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивачем подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 січня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір позики № 117603 в електронній формі. За умовами укладеного між сторонами Договору позики, ТОВ «ВЕЛЛФІН» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 1201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 18 днів, а [PERSON] зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивачем в порядку, встановленому Договором позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30 січня 2020 року. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17 лютого 2020 року становить 51657 грн. 66 коп., з яких: 1201 грн. - основний борг; 25975 грн. 20 коп.- заборгованість по відсоткам; 24481 грн. 46 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також сплачені позивачем при подачі позову судові витрати у сумі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК №148 від 27 жовтня 2015 року (а.с.7). 06 січня 2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики № 117603 в електронній формі (а.с.19-24). За умовами п.1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1201 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 18 днів, до 24 січня 2017 року. Відповідно до п. 1.4. Договору, зазначений договір вважаються укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний Позичальником та діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №6006-ВП від 30 січня 2020 року (а.с.26), яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року (а.с. 27-29). Згідно з п. 1.5 Договору позики, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процентів від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. У разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений договором, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу позикодавця, доведену до позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 проценти від суми позики за кожен день прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. Пункт 6.3 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» встановлено, що у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщення інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (п. 6.4 Правил). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Проелектронний цифровийпідпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 13 цього Закону визначає, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України (ч.2 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним Договором позики, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Зокрема, як встановлено судом, відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 17 лютого 2020 року в нього утворилася заборгованість у розмірі 51657 грн. 66 коп., з яких: 1201 грн. - основний борг; 25975 грн. 20 коп.- заборгованість по відсоткам; 24481 грн. 46 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою щодо заборгованості за договором №117603 від 06 січня 2017 року (а.с.25). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Чинним цивільним законодавством передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. [PERSON] зобов`язувався повернути позику протягом 18 днів, до 24 січня 2017 року. Після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, а тому вимога ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та прострочених відсотках за користування позикою за період після 24 січня 2017 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Зокрема, згідно графіку розрахунків до Договору позики № 117603 від 06 січня 2017 року, який є невід`ємною частиною Договору (а.с. 24 зворот), сукупна вартість позики складає 1618 грн., з яких 1201 грн. позика та 417 грн. 92 коп. відсотки. Враховуючи вищевикладене, а саме, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, заборгованість у добровільному порядку не погасив, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] 1618 грн. заборгованості за договором позики. На підставі ст. 141 ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено частково, тому судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №1612 від 17 лютого 2020 року (а.с.1) позивачем сплачено 2102 грн. судового збору. При цьому враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором в розмірі 1618 грн., що становить 3% від ціни позову, тому на користь позивача підлягає стягнення з відповідача 63 грн. 06 коп. судового збору. На підставі вищевикладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

Outcome: partial