Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором в розмірі 11356,98 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 17.06.2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 17 червня 2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо змін кредитного ліміту Банк керується п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язання за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобов'язання за договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 11356,98 гривень, яка складається з наступного: 2494,71 грн. - заборгованість за кредитом; 5845,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 517,00 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ч.9 ст.74, 77 ЦПК України в редакції 03.08.2017 року, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України згідно вимог ч.11 ст.128 ЦПК України в редакції 15.12.2017 року, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст.128, ч.4 ст.223 ЦПК України в редакції 15.12.2017 року, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що є достатньо матеріалів для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів, необхідність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, 280 ЦПК України. 11 січня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17 червня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 17 червня 2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 гривень, з базовою процентною ставкою 22,8 з розрахунку 360 днів на рік. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" (а.с.10-16). На теперішній час, відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 30 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 10339,98 гривень, яка складається з наступного: 2494,71 грн. - заборгованість за кредитом; 5845,27 грн. - заборгованість по процентамза користування кредитом; 2000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" (а.с.6-9). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк ... зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, відповідно до п.8.66 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 517,00 грн. - штраф (процентна складова), вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Відповідач не надав суду відзив. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 червня 2007 року у розмірі 10339,98 грн. За розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" про виклик відповідача у судове засідання, позивач сплатив 1134,00 гривень, однак позивачем в оголошенні в газеті "Урядовий кур'єр" на виклик в судове засідання відповідача [PERSON] на 20 жовтня 2017 року, 29 листопада 2017 року, 13 грудня 2017 року та 11 січня 2018 року були зазначені й виклики інших відповідачів за іншими справами Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, тому випрати позивача, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача підлягають задоволення пропорційно до фактично ним понесених (а.с.39, 56, 64, 69). Позивачем не підтверджені випрати позивача, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача на 06 жовтня 2017 року, оскільки відсутня публікація в пресі оголошення про його виклик на зазначену дату. При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 415,80 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1456,72 грн.

Outcome: partial