Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, у якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що він є власником вказаної квартири на підставі договору дарування квартири. Відповідачка, яка є його дружиною, зареєстрована у даній квартирі, однак з 2014 року не проживає в ній, поїхала до РФ м.Москва і з того часу не поверталася. Комунальні платежі відповідачка за місцем реєстрації не сплачує, в утриманні житла участі не бере, квартирою не цікавиться. Позивач має намір оформити субсидію та розпорядитися своїм майном на власний розсуд і реєстрація відповідачки у цьому перешкоджає. Позивач в судове засідання не з`явився, у наданій письмовій заяві просив справу розглянути у його відсутність, з`явитися у судове засідання не має змоги за станом здоров`я, позов підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка про належним чином повідомлена про дату час, і місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України", в судове засідання не з`явилася без поважних причин, причини неявки суду не повідомлялись, відзив на позов не подавався . До участі у розгляді справи вступив адвокат відповідачки, (після оголошення на "Сайті Судової влади України - 19.04.2019р.) , ознайомився з матеріалами справи, у судові засіданні не з"являввся, 4 рази просив відкладати розгляд справи , посилаючись на свою зайнятість, але так і не з"явився у суд для розглялду даної справи, відзив не подавав, ніякої позиції відповідачки не висловлював, про дату, час і місце судових засідань повідомлівся належним чином - отримував судові повістки, про що свідчать корінці рекомедованих поштових відправлень. Так, суд, за письмової згоди позивача, проводить судовий розгляд даної справи заочно та ухвалює заочне рішення у справі, що відповідає положеннямст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного . Предметом даного позову є вирішення питання щодо втрати право на коритстуваня житлом члена сім"ї власника житла, що регулюється положеннями Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно вимог ст.12,81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи визначені правові вимоги, суд зазначає. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 22.07.2008р. (а.с.14), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.07.2008р. (а.с.15). Відповідачка не є власником квартири, зареєстрована у квартирі як член сім`ї власника (а.с.26), але не проживає у вказаній квартирі з 2014 року без поважних причин, особистих речей відповідачки у зазначеній квартирі немає, комунальні послуги відповідачка не сплачує, що підтверджується актом, складеним депутатом Гірської міської ради [PERSON] у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] від 26.09.2018 року (а.с.25). З боку відповідачки або її адвоката суду не надано доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідачки у приміщенні. При тім, суд звертає увагу на те, що відповдіачка була обізнана про наявність у суді даного позову і вступ адвоката до участі у розгляді даної справи, підтверджує, що відповідачка дійсно не проживає у зазначеній квартирі. Однак, під час розгляду справи судом встановлено очевидність відсутності будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачкою щодо користування житлом. А так, враховуючи, що у даній справі з боку позивача доведено факт відсутності відповідачки у квартирі понад один рік, що не спростовано з боку відповідачки , суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, що відповідає положеням ст.405 ЦК України, в зв"зку з чим поданий позов підлягає задоволенню. Вирішуючи даний позов таким чином, суд зазначає, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, а ніякі інші особи їх не понеслі, тому відповідно до положень ст.141 ч.6 ЦПК України - судові витрати у даній справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved