Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення порушень правил добросусідства, під час розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги, які обґрунтовує тим, що 27 вересня 2006 року [PERSON] придбала земельну ділянку за [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніппопетровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. за реєстровим №2805. 04 квітня 2007 року [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів на земельну ділянку за [ADDRESS] площею 0, 0410 га (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]), що розташована в [ADDRESS]. Власником сусідньої земельної ділянки [ADDRESS] є [PERSON]. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею - 0,0689 га серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER] [PERSON] видано на підставі розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року за №2458-р. В 2007 року [PERSON] за межами своєї земельної ділянки на проїжджій частині дороги спільного користування з сусідніми землевласниками незаконно побудувала гараж, навіс для транспортного засобу, металеву огорожу, якою здійснила перешкоди заїзду та розвороту для транспорту сусідніх земельних ділянок, спеціального транспорту - автомобілів - пожежної частини, медичної допомоги та іншим. В зв"язку з чим, перекрила заїзд розворот до 12 (дванадцяти) земельних ділянок для транспорту сусідніх землекористувачів, заїзд, розворот спеціального транспорту - автомобілів швидкої допомоги, автомобілів пожарної частини і т.д., що в березні 2008 року привело до повного знищення 2-х поверхового садівничого будинку ділянка [ADDRESS] від пожежі, що належить [PERSON], так як автомобіль пожарної частини не зміг здійснити розворот та доїхати до нього. Крім того, під час пожежі зазнали пошкоджень вікна садівничого будинку Позивача, які були встановлені в квітня 2007 року - все скло від високої температури було пошкоджено та конструкцій вікон, тому була здійснена їх заміна, що підтверджується Договором №49354 від 07 квітня 2008 року та квитанцією №65 від 07 квітня 2008 року. Звертає увагу суду, що представник Відповідача вела суд в оману щодо використання за її словами начебто занедбаної земельної ділянки за [ADDRESS], яка нікому не належить, але вказана, земельна ділянка за [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. за реєстровим № 1921 від 20 грудня 2013 року, з якої [PERSON] та її батьки зробили стоянку для власних транспортних засобів та на якій пропонують здійснювати заїзд та розворот для спеціального транспорту - автомобілів пожежної частини та медичної допомоги. Неодноразово землекористувачі сусідніх земельних ділянок зверталися до [PERSON] щодо звільнення проїжджої частини спільного користування сусідніх землевласників, але вона не реагує ніяким чином на ці звернення. [PERSON] зверталася з проханням розібратися з даною складною ситуацією до Прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області (вх.. №258 від 19 жовтня 2015 року) звернення перенаправлено до Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області (матеріал ЖЄО №8436 від 29 жовтня 2015 року) Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (вхідний №766 від 19 жовтня 2015 року). Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області повідомив, що дозвільні документи на виконання, будівельних робіт за адресою: Дніпропетровський район, с. Дніпрове, с/т «Дніпрове» ділянка [ADDRESS] в Департаменті відсутні (лист №1004-06/766 від 24 листопада 2015 року). Громадяни України із земель державної і комунальної власності мають безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення або колективного садівництва. Відповідно до Висновку за №1205-16 комплексного експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судової експертизи Міністерства юстиції України. 22 липня 2016 року встановлено, а саме: - власник земельної ділянки [ADDRESS]» користується земельною ділянкою 33,09 кв.м., яка йому не належить на праві власності дана земельна ділянка є дорогою загального користування (тупиковим, проїздом). Дана земельна ділянка огороджена на ній встановлено металеві ворота. Наявність даного проїзду між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] підтверджується планом с/т «Дніпрове», але фактично проїзд відсутній. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва за адресою: с/т «Дніпрове» [ADDRESS] Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; - землевласником [PERSON] встановлено металеві ворота на дорозі загального користування, що є тупиковим проїздом (відповідно до генерального плану с/т «Дніпрове»), а також значний ухил дороги у бік сусідних земельних ділянок .N«[ADDRESS]-260, 261-[ADDRESS] факт перешкоди розвороту багатогабаритних, спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) можливий, особливо у випадках використання даної дороги для стоянки автотранспорту. Здійснення розвороту багатогабаритних спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) біля земельних ділянок, що розташовані нижче по схилу неможливий. Відповідно до генплану СТ «Дніпрове» ширина доріг загального користування (проїздів) складає 5,7 кв.м. Вважає, що [PERSON] грубо порушує правила добросусідства та повинна вчинити дії пов"язанні з знесенням за її рахунок незаконно збудованих споруд - гаражу та навісу для транспортного засобу, металевої огорожі надавши можливість землекористувачам сусідніх земельних ділянок користуватися проїжджою частиною дороги спільного дорогою з метою заїзду, розвороту, проїзду до своїх земельних ділянок та садових будинків, заїзду та розвороту пожежної та медичної техніки. Державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] площею - 0,0689 га, серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий на ім"я [PERSON] підлягає скасуванню, так як технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Просить суд визнати не чинним розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації за №245 8-р. від 1.1.11.2011 року в частині положень щодо видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0689 га на ім"я [PERSON] (серія [NUMBER] , кадастровий номер [NUMBER]). Скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку [ADDRESS] площею - 0,0689 га, серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON]. Зобов»язати [PERSON] усунути порушення правил добросусідства шляхом знесення за її рахунок незаконно побудованого гаражу, навісу для транспортного засобу, металевої огорожі, які знаходяться на проїжджій частині дороги спеціального користування землекористувачів та перешкоджають заїзду і розвороту спеціального транспорту - пожежної, медичної техніки до сусідніх земельних ділянок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати - по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок та проведення будівельної - технічного дослідження в розмірі 3 170 гривень 88 копійок, разом 3 722 рішень 08 копійок. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Дніпропетровської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але до його початку надав заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Представник Садівничого товариства «Дніпрове» в судове засідання не з'явився, але до його початку надав суду заяву в якій вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки граничні межі земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] не є суміжними, таким чином, спір про усунення порушень правил добросусідства між сторонами відсутній. Свідок [PERSON] пояснив, що є колишнім головою с/т "Дніпрове" знає як позивача так і відповідача, підтвердив, що на його думку відповідачка самовільно встновила металеві ворота між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] коли він був головою с/т Дніпрове позивачка скаргами на дії відповідачки не зверталась. Свідок [PERSON] пояснила, що знає учасників справи, всі вони садоводи в с/т Дніпрове, після того, як відповідачка встановила біля свого будинку металеву огорожу стало складно паркуватися та їздити її автомобілем. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків передбачених законом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що позивачу, [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,0410 га, що розташована в с/т «Дніпрове», Новоолександрівська с/р, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, що підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 04.04.2007 року. Відповідачу, [PERSON], належить земельна ділянка [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею - 0,0689 га серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], що виданий на підставі розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року за №2458-р. З пояснень сторін встановлено, що вони не є суміжними землевласниками та між ними склались неприязні стосунки. Як вбачається з наданої суду заяви голови садівничого товариства «Дніпрове» [PERSON], керівництво садового товариства «Дніпрове» немає претензій до члена садівничого товариства [PERSON], щодо проїжджої частини дороги, яка знаходиться у спільному користуванні землекористувачів садівничого товариства «Дніпрове». Ускладнень для проїзду приватного, комунального транспорту, пожежної та медичної техніки не існує. Порушень прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів садівничого товариства «Дніпрове» стосовно користування проїжджою частиною з боку [PERSON] немає. Ширина проїжджої частини спільної дороги дозволяє рухатися двом автомобілям одночасно. В матеріалах справи є лист від 23.02.2016 року №2014/04-16 Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровській області розглянуло звернення стосовно можливості проїзду пожежних машин до будівель садівницького товариства «Дніпрове» між дільницями № [ADDRESS] і № [ADDRESS], та повідомляє, що на підставі документів (державний акт на право власності земельну ділянку серія [NUMBER], схематичний план земельної ділянки садового будинку № [ADDRESS] та генплан С-ЮМЗ-5-ВК1), відповідно п. 2*, додатку ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (далі - ДБН 360-92**) при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, у тому числі з вбудовано-прибудованими приміщеннями. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м., в даному випадку вона становить більше 6 м. Позивач надала лист-відповідь Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 13.04.2016 року №06.1/13-16/С-35, на її звернення, з якого вбачається, що згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва за адресою: с/т «Дніпрове», № [ADDRESS] Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровська область, розробленої TOB «Земельні реформи», наданої управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області листом від 07.04.2016 № 10-403-0.3-1025/2-16, у збірному кадастровому плані земельної ділянки та викопіюванні з плану землекористування між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] наявний проїзд, тобто землі загального користування. Однак, згідно із кадастровим планом земельної ділянки та планом меж у державному акті на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] земельна ділянка № [ADDRESS] межує із земельною ділянкою № [ADDRESS] (гр. [PERSON].), що підтверджується актом встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність, складеним 26.05.2011. Також відповідно до генплану С-ЮМЗ-5-ВК1 с/т «Дніпрове» також наявний проїзд між земельними ділянками № [ADDRESS] та № [ADDRESS]. З виїздом на місцевість встановлено, що вказаний проїзд огороджено та використовується гр. [PERSON] для ведення садівництва відповідно до явного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Ширина дороги між ділянками № [ADDRESS] та № [ADDRESS] за результатами вимірів мірною стрічкою (рулеткою) орієнтовно складає 5,70 м. Слід зазначити, що площа земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], який видано на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 11.11.2011 № 2458-р та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 122140001001756 від 20.12.2011, складає 0,0689 га. однак, відповідно до довідки с/т «Дніпрове», виданої 13.05.2015, площа земельної ділянки, яка значиться на обліку членів с/т «Дніпрове» за [PERSON] станом на 24.11.2012, складає - 0,04, а станом на 06.07.2014 - 0,0689 га. Враховуючи наведе, гр. [PERSON] отримано у власність та використовуються землі загального користування (проїзд), що не відповідає вимогам п. 4 статті 35 Земельного кодексу України, яким визначено, що до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу правління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. З урахуванням викладеного, є підстави для скасування розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації від 11.11.2011 № 2458-р, скасування державної реєстрації та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], як таких, що не відають вимогам законодавства. Відповідно до довідки с/т «Дніпрове», виданої 13.05.2015 року, площа земельної ділянки [ADDRESS], яка значиться на обліку членів с/т «Дніпрове» за [PERSON] станом на 24.11.2012, складає 0,04, а станом на 06.07.2014 - 0,0689 га. Згідно висновку №1205-16 від 22.07.2016 року комплексного будівельно-технічного дослідження Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеного за замовленням позивача вбачається, що власник земельної ділянки [ADDRESS]» користється земельною ділянкою площею 33,09 кв.м., яка йому не належить на праві власності дана земельна ділянка є дорогою загального користування (тупиковим проїздом). Дана земельна ділянка огороджена, на ній встановлено металеві ворота. Наявність даного проїзду між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] підтверджується генеральним планом с/т «Дніпрове», але фактично проїзд відсутній. Технічна документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] для ведення садівництва за адресою: с/т «Дніпрове», [ADDRESS] Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровської області, 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Враховуючи, що землевласником [PERSON] встановлено металеві ворота на дорозі загального користування, що є тупиковим проїздом (відповідно до генерального плану с/т «Дніпрове»), а також значний ухил дороги в бік сусідних земельних ділянок № [ADDRESS]-260, 261-[ADDRESS] факт перешкоди розвороту багатогабаритних, спеціалізованих (в тому числі пожежного транспорту) можливий, особливо у випадках використання дороги для стояки автотраспорту. Здійснення розвороту багатогабаритних спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) біля земельних ділянок, шо розташовані нижче по схилу неможливий. Згідно наданого на дослідження технічного паспорту на садовий (дачний) будинок с/т «Дніпрове» ділянка [ADDRESS] станом на 12.06.2014 та проведеного дослідження встановлено, що на земельній ділянці [ADDRESS] розташовані наступні будівлі та споруди, а саме: садовий будинок літ. А-2 з терасою літ а-1, підвалами, балконом та лоджією, гараж літ. Б., теплиця літ. В, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, споруди №1-12, І, ІІ, III. Дані будівлі та споруди розташовані в межах земельної ділянки [ADDRESS]» відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. В наданому на дослідження технічному паспорті дані про самовільні будівлі та споруди не зазначені, лише зазначено, що садовий будинок літ. А-2 з терасою літ а-1, підвалами, балконом та лоджією, гараж літ. Б, теплиця літ. В, вбиральня літ. Г, літній душ літ. Д, споруди №1-12,І,ІІ, III побудовані в 1989 році. Відповідно до Рішення сьомої сесії XXIII скликання від 09.09.1999 року затверджено документацію по інвентаризації земельних ділянок с/т «Дніпрове» розроблену Дніпропетровським філіалом інституту землеустрою, згідно якої площа ділянок становить 20,28 га, із них під колективним садом 20,23 га, ЛЕП - 0,05га. Згідно даного рішення садовому товариству «Дніпрове» необхідно замовити Дніпропетровському філіалу землеустрою виготовити державний акт на право постійного користування землею. В листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-06/766 від 24.11.2015 зазначено, що інформація стосовно отримання дозвільного документу на виконання будівельних робіт за адресою: "Дніпропетровський район, с. Дніпрове, с\\т «Дніпрове», ділянка [ADDRESS] в Департаменті відсутня. В інформаційних довідках Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 11.04.2016 та №1004-18.3352 від 03.12.2015 року відомості про нерухоме майно відсутні. Виходячи з вищезазначеного на підставі яких документів інженером з інвентаризації нерухомого майна було визначено час побудови (1989 рік) будівель та споруд розташованих на земельній ділянці [ADDRESS]» та що дані будівлі та споруди не є самовільними встановити не представляється можливим. Крім того при дослідженні встановлено, що власником земельної ділянки [ADDRESS]» за її межами, а саме на земельній ділянці загального користування (дорозі) встановлено металеві ворота. Дані ворота в технічному паспорті не зазначені. Також позивач надала висновок експертів за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної та експертизи з питань землеустрою №5153/54-16 по кримінальному провадженню №12016040440002170 від 19.12.2016 року, в якому зазначено, що межі, розмірі та конфігурація земельної ділянки [ADDRESS] в с/т Дніпрове Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області по фактичному користуванню не відповідають межам, розмірам та конфігурації згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER], виданому [PERSON], оскільки власник земельної ділянки [ADDRESS] в с/т Дніпрове користується земельною ділянкою площею 33,09 кв.м, яка йому не належить на праві власності, оскільки дана земельна ділянка є дорогою загальною користування (тупиковим проїздом). Землевласником [PERSON] встановлено металеві ворота на дорозі загального користування. Що є тупиковим проїздом (відповідно до генерального плану с/т Дніпрове), а також значний ухил дороги в бік сусідніх земельних ділянок №258-260, 261-[ADDRESS] факт перешкоди розвороту багато габаритних, спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) можливий, особливо у випадках використання даної дороги для стоянки автотранспорту. Здійснення розвороту багато габаритних, спеціалізованих машин (в тому числі пожежного транспорту) біля земельних ділянок, що розташовані нижче по схилу неможливий. В листі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області №1004-06/766 від 24.11.2015 року зазначено, що інформація стосовно отримання дозвільного документу на виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] в Департаменті відсутня. В інформаційних довідках Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 11.04.2016 та №1004-18/3352 від 03.12.2015 відомості про нерухоме майно відсутні. Виходячи з вищезазначеного на підставі яких документів інженером з інвентаризації нерухомого майна було визначено час побудови 1989 рік будівель та споруд розташованих на земельній ділянці [ADDRESS] в с/т Дніпрове та що дані будівлі та споруди не є самочинними встановити не представляється можливим. Крім того, при дослідженні встановлено, що власником земельної ділянки [ADDRESS] в с/т Дніпрове за її межами, а саме на земельній ділянці загального користування (дорозі) встановлено металеві ворота. Дані ворота в технічному паспорті не зазначені. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва за адресою [ADDRESS] Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровський район Дніпропетровська область, 2011 рік та її затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та користувачів, дотримуватись правил добросусідства. Згідно п.п. «б», «г», «е» ч. 1ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Зміст добросусідства закріплено уст. 103 Земельного кодексу України. У відповідності до даної норми власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків. Згідност.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свою права власності іншою особою, може звернулися до суду-звимогою про заборону вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Уст.39 ЗК України встановлено, що землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно - господарського устрою, з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Відповідно дост.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Згідно п.9 ч.4 ст.19 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території визначає порядок організації транспортного і пішохідного руху. А ст.ст.27 та 30 цього ж закону зазначено, що таке будівельний паспорт та технічні умови і в них чітко вказано, що план забудови та технічна документація на будинок стосується суто земельної ділянки де ведеться будівництво. У відповідності до загальних положень ДБН 360-92* ДБН «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України. Ці норми є обов'язковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоврядування підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об'єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території сільських поселень. Мережу вулиць і проїздів сільського населеного пункту слід формувати відповідно до його планувальної структури і рельєфу місцевості. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує. Суд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні пояснення сторін, пояснення свідків, письмові докази встановив, що позовні вимоги позивачки щодо порушення правил добросусідства з боку відповідача [PERSON] є безпідставними і не знайшли свого підтвердження, як у матеріалах справи, так і в судовому засіданні. Позивачка не навела підстав, і не надала достатніх доказів того, що порушено її право на здійснення володіння, розпорядження та користування її земельною ділянкою, внаслідок встановлених відповідачем огорожи, а також що у неї існують перешкоди щодо користування дорогою загального користування, що є тупиковим проїздом с/т «Дніпрове» через встановлення огорожі. Зокрема позивачка у своїй позовній заяві вказала, що встановлена відповідачем огорожа не дає їй можливості користуватись проїзною частиною в с/т «Дніпрове», при необхідності здійснити розворот та проїхати пожежному автомобілю чи швидкій. Проте, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ на підтвердження існування вказаних обставин. Крім того, листом голови даного садового товариства ускладнень для проїзду приватного, комунального транспорту, пожежної та медичної техніки не існує, ширина проїжджої частини спільної дороги дозволяє рухатися двом автомобілям одночасно. Крім того, [PERSON] є власником земельної ділянки [ADDRESS], а [PERSON] власником земельної ділянки [ADDRESS], отже дані земельні ділянки не є суміжними, а тому у даному випадку відсутнє порушення правил добросусідства позивача з відповідачем. Крім того, згідно листа від 23.02.2016 року №2014/04-16 Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, вбачається, що при проектуванні проїздів і пішохідних шляхів необхідно забезпечувати можливість проїзду пожежних машин до житлових і громадських будинків, у тому числі з вбудовано-прибудованими приміщеннями. Ширина проїзду повинна бути не менше 3,5 м. Крім того, згідно висновку №1205-16 від 22.07.2016 року комплексного будівеьно-технічного дослідження Дніпропетровського НДІ судових експертиз, який надала позивач встановлено, що дорога біля земельної ділянки [ADDRESS] є тупиковим проїздом, а не проїздом для розвороту, також встановлено що ухил дороги в бік земельних ділянок в тому числі зем.ділянка [ADDRESS] дає можливість власникам автомобілів використовувати проїзд для стоянки, розворот багатогабаритних автомобілів неможливий. Крім того, згідно листа-відповіді, який надала позивач Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 13.04.2016 року №06.1/13-16/С-35 земельна ділянка відповідача під [ADDRESS] межує з земельною ділянкою [ADDRESS] - між цими земельними ділянками наявний проїзд, тобто землі загального користування, також зазначено, що ширина дороги між з.д [ADDRESS] та [ADDRESS] за результатом вимірів стрічкою складає 5,70 м , але вимір між з.д.[ADDRESS] та з.д. [ADDRESS] (земельні ділянки між сусідами [PERSON] та [PERSON]) відсутній. Висновок судового експерта за №5153/54-16 від 19.12.2016 року судової комплексної будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи з питань землеустрою по кримінальному провадженню № 12016040440002170, суд не може прийняти до уваги, оскільки висновок даної експертизи має бути оцінений органом, який її призначав. Отже, сукупні письмові докази надані позивачем, щодо порушення прав добросусідства не знайшли свого підтвердження, що дорога загального користування є розворотом, а знайшли підтвердження в тому числі з урахуванням наданих позивачем письмових доказів , що дорога між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] є тупиковим проїздом , а також не знайшло свого підтвердження , що ширина дороги загального користування між земельними діляками [ADDRESS] та [ADDRESS] становить менше ніж 3,5 м. Відповідно до вимог ч.7 ст.376 ЦК України з позовом про знесення самочинного будівництва до суду може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. В той же час власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, як це передбачено ст.391 ЦК України. Згідно п.5 ПП Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України). Пунктом 25 цієї ж постанови встановлено, що відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості. Твердження позивача, що відповідач незаконно побудувала гараж та навіс не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовано відповідачем, оскільки останньою надано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №3238695 від 30.06.2016 року, також згідно висновку експерта від 22.07.2016 року №1205-16 садовий будинок з будівлями та спорудами в с/т Дніпрове на ділянці [ADDRESS] розташований в межах земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на ім"я відповідача. Суд звертає увагу, що на момент проведення експертизи на замовлення позивача від 22.07.2016 року на 3-є питання, а саме: Чи існують самовільні побудови? експерт зазначив, що в довідках державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с т. 207) відомості відсутні, але на час проведення вищезазначеноїх експертизи, що підтверджено матеріалами справи вже була наявна інформацію про державну реєстрацію прав та обтяжень від 30.06.2016 року за №30238695 на ім"я відповідача, що експертом не було встановлено і не було досліджено. Таким чином, підстав для усунення перешкод шляхом знесення будівель немає, тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання розпорядження незаконним та скасування державного акту суд встановив наступне. Оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] на право власності земельної ділянки площею 0,0689 га, яка розташована [ADDRESS] призначеної для садівництва, який видано 20.12.2011 р. на підставі Розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року №2458-р. Згідно ст.. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Землі загального користування садівницького товариства є його власністю. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами та іншими об'єктами загального користування. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 1ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч. 1ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 155 ЗК України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п. а ч. 1 статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до абз. 3 ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Відповідно до ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Законом України №475/97 від 17.07.1997ратифікованоКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак, в силуст. 9 Конституції України, вони є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява №29979/04 ЄСПЛ визнав низку порушень пункту 1 основоположних свобод, статті 1 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції, зокрема державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. В положеннях пункту 53 Рішення по справі «Сичов проти України» (справа за заявою № 4773/02), Європейський суд з прав людини зазначає, що держава несе відповідальність за недотримання своїх обов'язків, передбачених положеннями статті 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, щодо забезпечення збереження, закріплених цією Конвенцією та Протоколом № 1 до неї, прав та свобод на національному рівні для кожного, хто знаходиться під їх юрисдикцією. Рішенням Європейського суду з прав людини №44277/98 від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. За висновком Суду в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції». Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів, що свідчили б про те, що наявність державного акта на право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] (право власності відповідача на земельну ділянку) порушує права та законні інтереси позивача [PERSON], позивачем та її представником до суду не надано. Суд позбавлений можливості вирішувати позовні вимоги щодо ймовірного порушення прав та законних інтересів фізичної особи у майбутньому. Крім того, позивачем не наведено підстав з яких вона вважає, розпорядження голови Дніпропетровської райдержадміністрації від 11.11.2011 року №2458-р не відповідає вимогам земельного законодавства, а відповідно і спірного державного акту на право власності на земельну ділянку. Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки позивачу в позові відмовлено.

Outcome: dismissed