Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Новоукраїської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 4.78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишнього КСП ім. Фрунзе на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка призначена для сільськогосподарського виробництва. Відповідно до виписки з протоколу № 1 загальних зборів КСП їм. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09 лютого 2000 року батька позивачки [PERSON] було додатково внесено до списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП, які були помилково пропущені. У додаткових списках на паювання [PERSON] значиться під номером 17. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є дочка, позивачка по справі. 04 листопада 2019 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] .. У видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через неможливість визначення складу спадкового майна та відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). В постанові нотаріус також зазначив, в даний час всі землі колективної власності КСП ім. Фрунзе передані у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, та загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. [PERSON] у список - додаток на отримання земельного сертифіката, тому вирішення питання щодо права на земельну частку (пай) можливо вирішити виключно в судовому порядку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну частку (пай), а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права щодо успадкування земельної частки (паю). Позивач вважає, що [PERSON] на момент розпаювання земель КСП ім. Фрунзе являвся його членом, та за життя мав право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». З 1949 року по 1986 рік [PERSON] працював у колгоспі ім. Фрунзе, який в подальшому був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Фрунзе, у віці 73 років, будучи членом колгоспу ім. Фрунзе вийшов на пенсію, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № [NUMBER] . Позивач зазначає, що [PERSON] став членом КСП ім. Фрунзе та отримав право на земельну частку (пай), був внесений до додаткового списку на паювання під номером 17, однак за життя не отримав сертифікату на земельну частку (пай) в КСП ім.Фрунзе, тому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у розмірі 4.78 умовних кадастрових гектарів в колишньому КСП ім. Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19.02.2020 року відкрито провадження у справі, в порядку загального позовного провадження. 17.03.2020 року від представника відповідача Новоукраїнської районної державної адміністрації Кіровоградської області через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, відповідно до якого представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свій відзив мотивує тим, що оскільки з часу проведення паювання земель КСП ім.Фрунзе з 1995 року до дня своєї смерті [PERSON] в списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) включений не був, сертифікат, який посвідчує право на земельну частку (пай) на його ім`я не виготовлявся та не реєструвався, то у батька позивача право на земельну частку (пай) за життя не виникло, а тому це право не увійшло і до складу спадщини, яку міг прийняти позивач. Крім того, іншою підставою для відмови в задоволенні цього позову являється пропуск позивачем строку позовної давності. Доказів пропуску позивачем строку позовної давності до суду не надано та позивач і не ставить питання про поновлення строків для звернення до суду. 22.06.2020 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про поновлення строку для звернення до суду, який був пропущений з поважних причин та письмова відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача вважає, що помилкове невнесення [PERSON] до Списку, який є додатком до державного атку на право колективної власності на землю, не позбавило його права на земельну частку (пай), так як він його отримав за життя з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю членів КСП ім.Фрунзе - 27.12.1995 р. [PERSON] був членом КСП ім.Фрунзе та отримав право на земельну частку (пай). 11.08.2020 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача Новоукраїнської РДА Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву в якій вказав, що просить слухати справу за відсутності представника відповідача. Представник відповідача Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом не згодні (а.с.79). В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.1952 року [PERSON] народилася [INFO] . В графі «батько» вказаний « [PERSON] », в графі «мати» - « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.05.1996 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про смерть матері позивача серії [NUMBER] від 03.10.1997 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.4). У відповідності до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.01.1983 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Як вбачається з виписки з протоколу №1 загальних зборів КСП ім.Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09.02.2000 року, ухвалено внести до списку, який є додатком до державного атку на право колективної власності на землю членів КСП, які були помилково пропущені та просити Новоукраїнську райдержадміністрацію виготовити сертифікати на землю членів КСП, в тому числі за №16 - [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] виданого 30.10.2002 року Глодоською сільською радою, в тому, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Фрунзе», ТОВ «Фрунзе», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників 09.02.2000 р. (а.с.14). Згідно архівної довідки від 23.12.2011 року за №Д-270/01-19 виданої архівним відділом Новоукраїнської районної державної адміністрації, вбачається, що у документах архівного фонду Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області у протоколі №1 зборів уповноважених членів КСП ім.Фрунзе від 09.02.2000 року у додаткових списках на паювання під №17 значиться [PERSON] (а.с.8). Відповідно до інформації від 29.12.2010 року за №01-13/86, Управління держкомзему у Новоукраїнському районі Кіровоградської області повідомило, що гр. [PERSON] помилково не було включено у список - додаток до державного акта на право колективної власності на землю членів КСП ім.Фрунзе, розташованого на території Глодоської сільської ради. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] не виготовлявся та не реєструвався. Державний акт на право колективної власності на землю виданий КСП ім.Фрунзе Глодоської сільської ради 27.12.1995 року за №23. В списку - додатку громадян, які мають право на земельну частку (пай), гр. [PERSON] - відсутній. У зв`язку з тим, що в даний час всі землі колективної власності КСП ім.Фрунзе повністю передано у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, що посвідчено видачею Державних актів на право приватної власності на землю, і загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. [PERSON] у список - додаток на отримання земельного сертифіката (а.с.9). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2019 року, державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено через неможливість визначення складу спадкового майна та відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). В постанові нотаріус також зазначив, в даний час всі землі колективної власності КСП ім. Фрунзе передані у приватну власність членам вказаного господарства - власникам земельних сертифікатів, та загальні збори ліквідованого господарства вже не можуть вирішити питання про включення гр. [PERSON] у список - додаток на отримання земельного сертифіката, тому вирішення питання щодо права на земельну частку (пай) можливо вирішити виключно в судовому порядку (а.с.12). Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01.10.2020 року за №210/119-20, наданої на ухвалу суду від 16.09.2020 року, середній розмір земельної частки (паю) колишнього КСП ім.Фрунзе Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області складав 4,78 умовних кадастрових гектара, а грошова оцінка земельної частки (паю) на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю (27.12.1995 р.) становила 19326 грн. (а.с.141). Згідно спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 05.10.2020 року, вбачається, що до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори позивач [PERSON] 21.10.2019 року звернулася з заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , яку прийняла та вступила в володіння на підставі ст.ст.548, 549 ЦК УРСР. Інші спадкоємці відсутні. В матеріалах спадкової справи також наявна копія сертифікату на ім`я спадкодавця Серії [NUMBER] який видано 30.10.2002 року вже після його смерті (а.с.143-155). Представник позивача в своїй заяві, яка надійшла до суду 22.06.2020 року просила поновити строк для звернення до суду з даним позовом, обгрунтовуючи причину пропуску строку позовної давності, тим що, про факт наявності права спадкодавця на земельну частку, позивач дізналась лише в 2010 році. Однак особисто позивач не могла займатися збиранням документів та оформленням спадщини, так як з 2001 року хворіє, оскільки в 2001 році в позивача стався інфаркт головного мозку, у зв`язку з чим позивачка була обмежена в русі, не покидає межі квартири, потребує стороннього догляду, з 2006 року являється інвалідом другої групи, крім того проживає в Дніпропетровській області. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] дізналася про те, що спадкодавець, її батько, мав право на земельну частку, дійсно в 2010 році, що підтверджується відповідями на запити, однак звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини в 2019 році, враховуючи те, що позивач хворіла з 2011 року та має другу групу інвалідності, самостійно не може пересуватися, а тому вважає причину пропуску строку звернення до суду поважною, в зв`язку з чим, вважає можливим поновити пропущений строк. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року встановлено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п.1 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування": спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Крім цього, Пленум Верховного суду України у п.11 постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , а тому до правовідносин необхідно застосовувати чинне на час відкриття спадщини законодавство - Цивільний Кодекс УРСР (в ред. 1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР (в ред.1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 549 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред.1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, позивач є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна свого померлого батька, який помер [INFO] . Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , 1913 р.н., вступив в члени колгоспу ім.Фрунзе в 1949 році та працював у вкзаному колгоспі до 1986 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6). За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного Кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. З викладеного вбачається, що [PERSON] дійсно був членом КСП ім.Фрунзе та внесений до додаткових списків, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землі членів КСП, які були помилково пропущені, протоколом №1 загальних зборів КСП ім. Фрунзе Новоукраїнського району Кіровоградської області від 09 лютого 2000 року та значиться в додаткових списках під №16 (а.с.7), однак загальні збори КСП ім.Фрунзе, на яких вирішувалося питання про внесення до списку, який є додатком до державного акту відбулися 09.02.2000 року, вже після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . А в додатку до державного акта на право колективної власності на землю членів КСП ім.Фрунзе від 22.12.1995 року, в списках [PERSON] відсутній. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я за життя [PERSON] не видавався та не реєструвався. Матеріали справи не містять доказів того, що за життя [PERSON] звертався до відповідного підприємства чи інших організацій щодо невключення його до списку розпаювання земель КСП чи оскаржував дії підприємства, в тому числі в судовому порядку, щодо невключення його до цих списків, чи іншим чином порушував питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючого документу на неї. З огляду на це, суд вважає, що спадкодавець за життя своє право на земельну частку (пай) не реалізував і, навіть, не намагався реалізувати. Верховний Суд у постанові від 26.11.2018 у справі № 392/1660/16-ц зазначає, що судами попередніх інстанцій, вирішуючи спір, встановлено, наявність передумов для набуття спадкодавцем права на земельну ділянку (пай), оскільки раніше вона працювала в КСП і залишилася членом зазначеного підприємства. Водночас, дії підприємства щодо невключення її до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельний пай, сама особа за життя не оскаржувала та, відповідно, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), за її життя не вирішувалося. За таких обставин, підстави для визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування відсутні, оскільки спадкодавець, такого права за життя не набула. Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 17.03.2020 у справі № 396/1683/18-ц. Також, у постанові ВС від 24.03.2020 у справі № 538/302/19-ц, яка розглядалась з подібних правовідносин, Верховний Суд зазначає, що оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавець був членом КСП, яке отримало Державний акт на право колективної власності на землю, також не надано доказів того, що спадкодавець звертався до зборів співвласників, до сільської ради або райдержадміністрації з питанням про включення його до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), чи з позовом до суду, висновки судів про відмову у задоволенні позову є правильними, оскільки особа у період з 1997 року по 2005 рік не виявила бажання отримати земельну частку (пай) і використати своє право на включення її до списку членів. Разом з тим, у зв`язку зі смертю спадкодавця спадщина відкривається на те майно, яке належало покійному на день його смерті на праві приватної власності, або на його частку в спільному майні. Отже, на момент смерті [PERSON] ще не став власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, тому спадкоємці не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю. Отже оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не набув права на земельну частку (пай), тому і його спадкоємець [PERSON] - позивач по справі не може набути право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed