Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь половину фактично понесених нею додаткових витрат на дочку [PERSON], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 11300 гривень, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 16 серпня 2007 року шлюб між ними розірваний, дітей залишено на проживанні разом з нею. Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 16.08.2007 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Дочка [PERSON] на даний час досягла повноліття, навчається на першому курсі ОР бакалавр денної форми навчання в Навчально-науковому інституті мистецтв ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" за спеціальністю "Музичне мистецтво" на умовах контракту, і являється студентом вказаного університету. За період навчання дочки в університеті з 2018-2019 роки, нею оплачено вартість освітньої послуги у розмірі 17400 гривень, а також за проживання дочки в гуртожитку 5200 гривень. Таким чином, вартість додаткових витрат на дитину становить 22600 гривень. Відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути їй половину сплачених коштів на навчання дитини. Позивачка вважає, що вона разом з відповідачеми в рівних долях зобовязані нести витрати на навчання дочки [PERSON], а тому з відповідача слід стягнути половину понесених нею витрат в розмірі 11300 гривень. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задоволити. Крім цього [PERSON] доповнила, що працює прибиральницею в дитячому садку, отримує мінімальну заробітну плату, окрім дочки [PERSON], має на утиманні ще двох неповнолітніх дітей, тому вона не взмозі самостійно оплачувати навчання дочки. Вважає, що відповідач як батько, повинен нести половину вартості навчання дочки [PERSON]. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] проти позову заперечили повністю. Зокрема [PERSON] пояснив, що він вже сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], що продовжує навчання. Крім цього, у нього є інша сім'я та діти яких він утримує матеріально, тому він не має змоги ще нести додаткові витрати на оплату навчання дочки. Вибір навчального закладу та можливость ним нести витрати пов'язані з оплатою за навчання дочки з ним ніхто не обговорював, тому просить в позові відмовити. Представник [PERSON] пояснила, що додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України є витрати викликані особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Тому у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням правила ст. 185 СК (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України, тобто утримання дитини яка продовжує навчання, і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. З відповідача [PERSON] згідно рішення Рожнятівського районного суду від 14 листопада 2018 року було стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], що продовжує навчання у розмірі 500 гривень щомісяця, до закінчення дочкою навчання. Однак позивачка не погодившись із вказаним розміром аліментів, подала апеляційну скаргу на вказане рішення, яке рішенням Івано-Франківського апеляційного суду було змінено в частині визначення розміру аліментів та присуджено до стягнення 800 гривень щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Таким чином, з відповідача вже стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки, у зв'язку із продовженням нею навчання, а тому стягнення з відповідача додаткових витрат, що пов'язані з навчанням навчання дочки є неприпустимим, і відповідно на нього не може бути повторно покладено обовязок щодо їх оплати, а тому у задоволені позову просила відмовити. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що у задоволенні позому слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ №062825 від 11.10.2000 року (а.с.35). На даний час [PERSON] досягла повноліття. [PERSON] являється студенткою І курсу ОР бакалавр денної форми навчання Навчально-наукового інституту мистецтв ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" ІV рівня акредитації за спеціальністю "Музичне мистецтво" на умовах контракту, що підтверджується довідкою № 06-04/09-13/640 виданої вказаним навчальним закладом 04 березня 2019 року (а.с. 36). З договору № 00046/06-04/б про надання освітніх послуг навчальними закладами від 21 червня 2018 року (а.с.37) вбачається, що [PERSON] закінчить навчання у липні 2022 року, вартість освітньої послуги за перший рік навчання становить 17400 гривень. З квитанцій № 5107882 від 10.09.2018року, № 0.0.1199190164.1 від 29.11.2018 року, №0.0. 1101314026.1 від 06.08.2018 року (а. с. 7-9) вбачається, що позивачка [PERSON], за один рік навчання дочки сплатила кошти в сумі 17400 гривень. Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 14.11.2018 року (а.с. 38-40) з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 24 жовтня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 28.01.2019 року (а.с.41-44) рішення Рожнятівського районного суду від 14.11.2018 року змінено в частині визначення розміру аліментів, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно до припинення навчання , але не більше ніж до досяггнення нею двадцяти тьох років , починаючи стягнення з 24 жовтня 2018 року. Таким чином судом встановлено, що з відповідача [PERSON] вже стягуються витрати пов'язані з навчанням дочки [PERSON], [INFO], у спосіб стягнення з нього аліментів. Разом з тим, як випливає з аналізу вищевказаних рішень, оплата витрат на навчання [PERSON], [INFO], у Навчально-науковому інституті мистецтв ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" ІV рівня акредитації за спеціальністю "Музичне мистецтво" на умовах контракту в розмірі 17400 грн. на рік, а також оплата за проживання в гуртожитку в розмірі 5200 грн., вже були предметом дослідження у справі № 350/2006/18 провадження № 2/350/833/2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та були взяті судами до уваги при стягненні таких аліментів з відповідача. Слід зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Крім того, здобуття дитиною вищої освіти не є особливими обставинами у розумінні ч. 1 ст. 185 СК України, оскільки має на меті отримання особою, яка навчається, певних знань, навиків та спеціальності (п. 19, п. 20 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту»). Відповідно витрати, які понесені позивачкою на навчання дочки у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (висновок Верхового Суду, викладений у постанові від 7 лютого 2018 року у справі № 523/18141/14-ц). Витрати батьків на здобуття дитиною освіти є звичайними та необхідними витратами на її утримання і мають враховуватися судом при визначенні розміру аліментів (п. 4 ч. 1ст. 182 СК України). На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Вимоги щодо стягнення додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої дочки не відносяться до диспозиції статті 199 СК України, оскільки такі умови визначені диспозицією статті 185 СК України за умови особливих обставин, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. При цьому наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат (правовий висновок викладений Верховним Судом у справі № 701/1299/16-ц від 20 червня 2018 року). Згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи, що позивачкою не доведено наявність особливих обставин, що зумовлюють додаткові витрати на дитину, а тому суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed