Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась в суд з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», ТОВ «Естейт Селлінг» про визнання недійсним договорів купівлі продажу квартири та договору іпотеки квартири, визнання права власності. Позо мотивовано тим, що 28.11.2007р. [PERSON] посвідчила із ПАТ КБ «Приват Банк» договір іпотеки даної квартири у забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного між тим же банком та [PERSON]. Оспорювані позивачем правочини укладені у звязку із виконанням ряду судових рішень, які ухвалені у правовідносинах сторін щодо спірної квартири, яка була предметом іпотеки. Зокрема, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця №2-1543/10 від 13.10.2010р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007р. в розмірі 352\~912,71 грн. (45\~832,82 доларів США) звернуто стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру площею 59,3 кв. м. житловою площею 41,4 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено [PERSON], яка зареєстрована та проживає у квартирі, яка розташована за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області. Стягнуто судові витрати. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2011р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково та скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог про виселення із квартири та в цій частині в позові відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін. Позивач стверджує про укладення між відповідачами оспорюваних правочинів із порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,\~ ст. 203, 215, 172 ЦК України, в результаті якого власником предмета іпотеки стало ТОВ «Естейт Селлінг». Вважає, що спірне майно, право власності на яке зареєстровано на імя відповідача, вибуло з власності позивача незаконно внаслідок укладення незаконного договору купівлі-продажу між банком та іншою особою-покупцем. Позивач вживає заходів щодо захисту своїх прав на спірне майно, зазначаючи також, що угода була укладена за наявності незнятого арешту на дане майно. Позивачем також подано заяву про доповнення підстав позову, у якій як підставу позову зазначено також про укладення оспорюваного правочину купівлі-продажу із використанням представником ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень, наданих іпотекодержателю скасованою ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. № 212/13349/2012, якою задоволено заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» та змінено спосіб виконання рішення: звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 28.11.2007р., а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,3 кв. м., яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом реалізації предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з наданням права реєстрації речових прав на нерухоме майно в реєстрі речових прав, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на дану квартиру у відповідних установах, підприємствах та організаціях з можливістю здійснення всіх необхідних дій для продажу предмету іпотеки за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № VIVPGA00000036 від 28.11.2007 року в розмірі 103\~450,27 доларів США. Проте, дана ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. № 212/13349/2012 була скасована ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2015р., тобто ще до посвідчення оспорюваного договору купівлі-продажу, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» незаконно вчиняло дії з метою посвідчення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із використанням повноважень, наданих йому скасованою ухвалою суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала за обставин, викладених у позовній заяві та заяві про доповнення підстав позову, суду зазначила, що договір купівлі-продажу від 13.11.2015р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Естейст [PERSON]» не був би посвідчений лише на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 13.10.2010р., оскільки даним рішенням надано право банку вчиняти дії, направлені на реалізацію спірного майна лише з отриманням витягів з державного реєстру прав власності, який у звязку із набранням чинності з 01.01.2013р. Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не функціонує. Натомість, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. було надано відповідні права для реєстрації речових прав на нерухоме майно в новому реєстрі - Реєстрі речових прав на нерухоме майно із отримання дублікатів правовстановлюючих документів на дану квартиру у відповідних установах. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на письмові заперечення та зазначаючи про фактичне виселення [PERSON] із спірної квартири, внаслідок чого вона втратила право користування даним майном як одну із ознак права власності, а тому відповідні правочини не порушують її прав. Крім того, посилається на те, що скасована ухвала суду від 04.09.2015р. була формально вказана у договорі купівлі-продажу від 13.11.2015р., оскільки даний договір і так міг бути посвідчений на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниця №2-1543/10 від 13.10.2010р., яке передбачає достатній обсяг повноважень для представника банку, а тому вважає позов необґрунтованим. Щодо накладеного арешту згідно постанови державного виконавця від 20.03.2015р. зазначив, що дане обтяження накладалось в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому не має вирішального значення момент його зняття згідно рішення суду. Вважає, що на правовідносини сторін не поширюється мораторій, оскільки позивач знята з реєстрації місця проживання і не використовує спірне майно як основне місце проживання. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач ТОВ «Естейст [PERSON]» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи, повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення просить врахувати інтереси дитини. Представник третьої особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи думку учасників судового процесу, вимоги ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не зявились. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи № 127/20826/15-ц, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця №2-1543/10 від 13.10.2010р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28.11.2007р. в розмірі 352\~912,71 грн. (45\~832,82 дол. США) звернуто стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру площею 59,3 кв. м. житловою площею 41,4 кв. м., яка розташована за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено [PERSON], яка зареєстрована та проживає у квартирі, яка розташована за адресою [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у Вінницькій області. Стягнуто судові витрати(Т№1 а.с.12-14). Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 31.05.2011р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково та скасовано рішення суду першої інстанції в частині вимог про виселення із квартири та в цій частині в позові відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с.15-16). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2012р. у справі 212/13349/2012 повторно звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 28.11.2007 року, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв. м., яка належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк»\~повноваження на проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно, належне на праві приватної власності, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з правом отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, на проведення дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість належну [PERSON], у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування., а також наданням Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № VIVPGA00000036 від 28.11.2007 року в розмірі 103450,27 дол. США, з яких 40229,18 дол. США - заборгованість за кредитом, 16275,01 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3949,84 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 38040,24 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина), 4924,71 дол. США - штраф ( процентна ставка). Крім того, виселено відповідачів [PERSON] та [PERSON] з квартири №49, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Космонавтів, 8 без надання іншого приміщення (Т№1а.с. 131-132).\~\~ У даній справі № 212/13349/2012 ПАТ КБ «Приватбанк» подало заяву про зміну способу та порядку виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2013р. у звязку із тим, що\~\~після прийняття вищевказаного рішення 18.12.2012р. відбулися зміни в законодавстві, а саме змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, що унеможливлює проведення реєстрації та отримання відповідного витягу з вище зазначеного реєстру для подальшої реалізації предмета іпотеки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. у справі № 212/13349/2012 задоволено заяву ПАТ КБ «Приватбанк» та змінено спосіб виконання рішення: звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 28.11.2007р., а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,3 кв. м., яка належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом реалізації предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з наданням права реєстрації речових прав на нерухоме майно в реєстрі речових прав, отримання дублікатів правовстановлюючих документів на дану квартиру у відповідних установах, підприємствах та організаціях з можливістю здійснення всіх необхідних дій для продажу предмету іпотеки за рахунок чого задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № VIVPGA00000036 від 28.11.2007 року в розмірі 103\~450,27 доларів США (Т№2а.с.25). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2015р. вищевказана ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. скасована, у задоволенні заяви ПАТ «Приватбанк» про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено (Т№2 а.с.26-27). Як вбачається, з мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 07.10.2015р. ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013р. заочне рішення від 18.12.2013р. у справі 212/13349/2012 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення скасовано, а ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2013р. позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.07.2013р. у справі № 212/13349/2012 було частково задоволено позов та виселено [PERSON] та [PERSON] з займаного ними житлового приміщення [ADDRESS] без надання їм іншого житлового приміщення. [PERSON] та її сина [PERSON], а також бабку позивача [PERSON] знято з реєстрації місця проживання лише 23.10.2015р., про що свідчить довідка МКП ЖЕК №6. Зі змісту постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 08.12.2015р. у виконавчому провадженні №47727395 вбачається, що дане виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення [PERSON] було відновлено на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області 22.10.2015р., якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.09.2015р. В ході виконавчого провадження № 47727395 було виявлено фактичне проживання у квартирі малолітнього [PERSON], який на той час не був знятий з реєстраційного обліку. Окрім того, судом встановлено, що на виконанні Вишенського відділу ДВС ВМУЮ перебувало виконавче провадження № 46958721 з примусового виконання виконавчого листа №127/7189/14ц, виданого 23.06.2014р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» коштів в сумі 29 003,87 грн. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.03.2015р. головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] у виконавчому провадженні № 46958721 було накладено арешт на все майно боржника [PERSON], про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав за №9117740. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2015р. у справі №127/20826/15ц позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], треті особи Вишенський відділ ДВС ВМУЮ, [PERSON] задоволено. Звільнено з під арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.03.2015р. головного державного виконавця Вишенського відділу ДВС ВМУЮ [PERSON] у виконавчому провадженні № 46958721 квартиру [ADDRESS] загальною площею 59,3 кв.м. житловою площею 41,4 кв. м., яка зареєстрована на праві власності за [PERSON], припинити обтяження №9117740 Т№2а.с.86-88). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015р. у справі №127/20826/15ц було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015р. у справі №127/20826/15ц набуло законної сили лише 21.01.2016р. згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від цієї ж дати. Такі обставини сторонами не заперечуються. Проте, обтяження № 9117740 на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.03.2015р. було вилучено з Державного реєстру речових прав ще до набуття відповідним рішенням суду законної сили, про що свідчать відповідні витяги з реєстру, внаслідок чого вчинено угоду купівлі-продажу квартири від 13.11.2015р. На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів нотаріусом надано суду засвічені копії оспорюваних правочинів та документів, які стали підставою для їх вчинення сторонами. Відповідно до заяви, поданої нотаріусу представником банку під час посвідчення договору купівлі-продажу від 13.11.2015р., стверджується, що посвідчення договору не порушує інтереси малолітніх та неповнолітніх дітей, а також що [PERSON] не проживає у вказаній відчужуваній квартирі. Така заява подана без вказівки на встановлені у виконавчому провадженні №47727395 обставини проживання у квартирі малолітнього [PERSON] Відповідно до повідомлення №15 від 05.04.2015р., яке адресовано [PERSON], банк повідомив про свій намір укласти договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири за ціною на підставі оцінки майна, визначеної субєктом оціночної діяльності. Доказів отримання даного повідомлення або його повернення відправнику суду не надано. Відповідно до змісту преамбули договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2015р., який укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Естейст [PERSON]» даний договір укладений від імені [PERSON] представником продавця, який діє на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 13.10.2010р. (справа №2-1543/10), що змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2010р. та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. (абз. 1 договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2015р.). Цей договір був посвідчений нотаріусом, який за змістом абз. 3 договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2015р. зазначив, що цей договір укладається на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 13.10.2010р. (справа №2-1543/10), що змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2010р. та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. Надані документи відповідають вимогам чинного законодавства, складені та оформлені із дотриманням положень законодавства та свідчать про відсутність законних перешкод для вчинення цього правочину. Аналогічні підстави посвідчення договору викладенні у п. 1.4. договору купівлі-продажу від 13.11.2015р. Проте, погодитись із зазначеним неможливо з огляду на встановлені судом факти скасування відповідної ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р., яка надавала ряд повноважень банку з метою реалізації предмета іпотеки та до того ж стосувалась скасованого рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2013р. у справі 212/13349/2012. На момент вчинення правочину нотаріусу був наданий примірник ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р. із відміткою про те, що дана ухвала не набула законної сили, про що було відомо усім сторонам оспорюваного правочину. Окрім того, у тексті договору помилково зазначено про те, що рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 13.10.2010р. (справа №2-1543/10), було змінено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2010р. та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р., оскільки спростовується вищевикладеними обставинами по суті ухвалених між сторонами судових рішень. Суд відхиляє доводи представника відповідача про можливість укладення правочину і без врахування скасованої ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 04.09.2015р., оскільки саме даною ухвалою передбачено відповідні повноваження продавця діяти з використанням Державного реєстру речових прав, який уведений в дію з 01.01.2013р. згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також саме дана ухвала посвідчувала повноваження представника продавця у нотаріуса, про що безпосередньо вказано у тексті оспорюваного правочину від 13.11.2015р. у преамбулі та п. 1.4. договору купівлі-продажу. Факт використання витягів з Державного реєстру речових прав щодо власності [PERSON] підтверджується наданими нотаріусом витягами, сформованими у день вчинення правочину, а тому спростовують пояснення представника відповідача. Зокрема, відповідно до довіреності №3422-КН, посвідченої 19.08.2015р. приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON] від імені ПАТ КБ «Приватбанк» на імя представника [PERSON] остання уповноважена укладати договори купівлі-продажу нерухомого майна, яке є у заставі/іпотеці банку, на підставі відповідного судового рішення із отриманням витягів та інформаційних довідок із будь-яких державних реєстрів. Суд також відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності правового значення для вирішення спору дати набуття законної сили заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.10.2015р. у справі №127/20826/15ц про звільнення квартири з-під арешту, яке, як вказано вище, набуло законної сили 21.01.2016р., тобто після вчинення купівлі продажу 13.11.2015р., оскільки на думку відповідача дане обтяження накладено в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» та все одно було знято, але пізніше. Мотивом відхилення таких доводів судом є те, що зняття обтяження у належний спосіб згідно рішення суду після набуття ним законної сили відповідає вимогам Закону, але також перешкодило би вчиненню правочину купівлі-продажу між банком та особою-покупцем ТОВ «Естейт Селлінг» через накладення іншого обтяження на квартиру згідно ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2015р., якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на спірну квартиру у кримінальному провадженні № 42013010010000261, копії якого долучені судом до матеріалів справи. За таких обстави договір також не відповідає ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 178, 203, 215 ЦК, оскільки накладання заборони на відчуження нерухомого майна полягає в тому, щоб перешкодити вільному розпорядженню майном, оскільки відсутній один з елементів права власності право розпорядження таким майном. Таким чином, існування не скасованої постанови державного виконавця про накладення арешту на спірну квартиру поряд із рішенням суду, яке не набуло законної сили про звільнення з-під арешту, є достатньою підставою вважати, що таке обтяжене майно має розглядатись як таке, що обмежено в обороті в розумінні ст. 178 ЦК. Вирішуючи спір суд також застосовує норми Закону України «Про іпотеку», відповідно до ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до пункту 2.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"\~передбачають, що,\~бажаючи звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, кредитор-іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти таку угоду.\~Крім того, в цей же строк кредитор зобов'язаний повідомити про свій намір укласти договір купівлі-продажу всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки. Відповідно до п. 2.11. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус має право посвідчити договір купівлі-продажу предмета іпотеки іншій особі за наявності відомостей про те, що інші особи, які мають зареєстровані в установленому законодавством порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, відмовились одержати надіслані на їх адресу повідомлення про намір продати предмет іпотеки. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу звязку. Відповідно до п. 2.13. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ціна продажу предмета іпотеки має бути встановлена за згодою між іпотекодержателем та іпотекодавцем. У разі недосягнення згоди щодо ціни продажу предмет іпотеки здійснюється за ціною, не нижчою за встановлену незалежною оцінкою, що підтверджується відповідним актом про оцінку. Таким чином, за змістом даних норм Закону передумовою для вчинення правочину було узгодження ціни продажу між сторонами договору іпотеки та застосування ціни, визначеної у звіті субєкта оціночної діяльності лише у разі недосягнення згоди між сторонами. Ціна продажу квартири також не була встановлена судовими рішеннями, а тому підлягала додатковому узгодженню між сторонами. Проте усупереч наведеному у повідомленні банку №15 від 05.04.2015р. конкретна запропонована ціна продажу квартири (предмета іпотеки) була відсутня, а будь-який звіт про оцінку майна станом на 05.04.2015. також був відсутній (поданий нотаріусу звіт про оцінку датований від 11.11.2015р.), що свідчить про порушення порядку надіслання банком відповідного повідомлення про намір продажу квартири без вказівки на конкретну ціну продажу для узгодження. Окрім того, на момент посвідчення правочину відомості про вручення або повернення поштового повідомлення на імя [PERSON] у розпорядженні сторін даної угоди та нотаріуса були відсутні, а тому суд приходить до висновку, що дана підстава позову є також обґрунтованою. Враховуючи те, що в результаті вчинення правочину купівлі-продажу від імені позивача з порушеннями норм Закону, внаслідок чого належна позивачу квартира вибула із власності позивача, обраний спосіб захисту відповідає способам захисту, передбаченим цивільним законодавством, суд на підставі повно та всебічно зібраних доказів приходить до висновку про задоволення позову у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2015р., який укладений між ПАТ «Приватбанк» та ТОВ [PERSON]» та засвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №6401. Враховуючи те, що вимога про визнання недійсним договору іпотеки квартири від 13.11.2015р., який укладений між ПАТ «Приватбанк» та ТОВ [PERSON]» та засвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №6410, є похідною та укладення даного правочину ґрунтувалось на недійсному правовстановлюючому документі набувача квартири ТОВ «Естейт Селлінг», даний договір не може вважатись законним, оскільки квартира вибула із власності позивача незаконно, а тому права розпоряджатись даною квартирою у відповідача ТОВ «Естейт Селлінг» не було, а тому дана вимога також підлягає до задоволення з метою повного захисту порушених прав позивача. Водночас позовні вимоги про визнання права власності за [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] втратила право користування даним майном на підставі рішення суду, знята з реєстрації, а тому дані вимоги не направлені на реальний захист порушених прав позивача, а суд не має законних правових підстав наділити позивача правом, яке обмежене іншим судовим рішенням. З цих же підстав суд відхиляє підстави позову із посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки [PERSON] не підтвердила використання майна як основного місця реєстрації і проживання. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 1102,40грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору в рівних частинах. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 487,93грн., які позивачем не були доплачені при зверненні до суду. На підставі викладеного, згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Мінюсту від 22.02.2012, № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", керуючи ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Outcome: partial