Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

18 вересня 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON], в інтересах малолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що є бабусею та дідусем малолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження, матір'ю дитини є [PERSON], батьком - [PERSON]. Дитина зареєстрована за адресою місця проживання матері: [ADDRESS], але фактично проживає за адресою: [ADDRESS], разом із ними. Мати дитини - [PERSON], [INFO], померла [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Першотравенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Вихованням та утриманням дитини займаються в повному обсязі вони. Оскільки онука ще досить мала, батько дитини не приймає участь в її догляді, вихованні. Позивач [PERSON] була вимушена піти у відпустку по догляду за дитиною до 3-х років. Малолітня [PERSON], з травня 2018 року відвідує ДНЗ «Попелюшка», має гарну характеристику. Вихователі та завідувач ДНЗ підтверджують, що виховують [PERSON] лише бабуся та дідусь, тата в дитячому закладі жодного разу не бачили. Відповідач, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, не виконує, не піклується та не дбає про здоров'я дитини, її належний фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням, не цікавиться успіхами та досягненнями доньки у дитячому закладі, матеріально дитину не забезпечує. Батько дитини неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї та невиконання батьківських обов'язків. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Просять суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з нього на їх користь судові витрати. Позивачі в підготовче судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову в інтересах малолітньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне позов задовільнити. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 06 березня 2018 року підтверджується, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією повторного свідоцтва про смерть [NUMBER] від 28 грудня 2017 року підтверджується, що мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. Актом від 20 серпня 2018 року ПП "Комунальщик-4" підтверджується, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає по [ADDRESS] з 2017 року по теперішній час. [PERSON] зареєстрований, але не проживає по [ADDRESS] з липня 2018 року по теперішній час. Актом від 17 вересня 2018 року підтверджується, що [PERSON] проживає з позивачами [ADDRESS] з грудня 2017 року по даний час. Характеристикою від 21 серпня 2018 року підтверджується, що [PERSON] відвідує дитячий садок "Попелюшка" з травня 2018 року. Дитина завжди чиста, охайна, доброзичлива. Вихованням дитини займається дідусь і бабуся, цікавляться її розвитком, беруть активну участь в житті групи. Копіями постанов Першотравенського міського суду Дніпропетровської області підтверджується, що [PERSON] неодноразово на протязі року було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1, ч.2 ст.173-2 та ст.184 КУпАП. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача від 07 вересня 2018 року підтверджується, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачами по справі, які займаються її вихованням та утриманням. Батько дитини - [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини, вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та досягненнями у навчальному закладі. Неодноразово притягувався до адмінвідповідальності за невиконання батьківських обов'язків та вчинення насильства в сім'ї. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Суд роз'яснює, що відповідно до вимог ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок винесений вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітню дитину відповідача. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі . Ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] при пред'явленні позову немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) до суду було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривні, тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на її користь. Крім того, судом ухвалене рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини, за подачу позову в цій частині позивачів звільнено від сплати судового збору, тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір за позовну вимогу майнового характеру (стягнення аліментів) на користь держави в розмірі 704,80 гривні.

Outcome: approved