Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Чернігівська районна державна адміністрація Запорізької області (далі-позивач) звернулася до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 16.01.2020. З 25 лютого 2020 року діти перебувають в КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР. За час перебування дітей у закладі їхній батько [PERSON] жодного разу не відвідав доньок, не цікавився станом здоров`я та розвитком дітей, не звертався до закладу з метою повернення доньок в сім`ю. Позивач вважає, що наявні факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, а тому є підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Крім того, оскільки позбавлення батька батьківських прав не звільняє від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей, позивач також просить стягнути з відповідача аліменти на користь закладу (особи) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання 29.04.2020 представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання 29.04.2020 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Всебічно та повно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи, батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 16.01.2020 мати дітей [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , позбавлена батьківських прав відносно її дітей. Як вбачається із копії розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 29 від 25.02.2020, зобов`язано негайно відібрати дітей [PERSON] , [PERSON] та тимчасово влаштувати до КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР. Відповідно до копії довідки, виданої 03.03.2020 № 03-12/15 КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР, діти [PERSON] , [PERSON] перебувають у зазначеному центрі на повному державному забезпеченні з 25.02.2020. Також, з копії довідки № 03-12/15, виданої 03.03.2020 КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР, вбачається, що батько дітей [PERSON] , [PERSON] за час перебування дітей у центрі жодного разу дітей не відвідував, питання про повернення дітей в сім`ю не порушував. Згідно з інформацією, наданою Чернігівським ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, від 04.03.2020, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема двічі протягом 2019 року. Відповідно до висновку Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-11/0164 від 13.03.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , останнього доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року«Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що позивачем було доведено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей [PERSON] , [PERSON] , не приділяє уваги своїм дітям, ухиляється від їх належного виховання, не спілкується з дітьми в достатньому обсязі, не забезпечує дітей матеріально, не цікавиться станом здоров`я доньок, що також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Суд також враховує заяву відповідача, згідно якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дітей, не спорює обставин, викладених в позові. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] є обґрунтованими і заявленими з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , а тому підлягають задоволенню. Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити його батьківські права. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. За правилами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] влаштовані до КЗ "Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР, тимчасово, відомості про особистий рахунок дитини, відкритий у банку, в матеріалах справи відсутній. Згідно ч.ч.1,2, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Отже захищатися можуть права, свободи чи інтереси конкретної особи, а не абстрактної. Вимога про стягнення на користь «закладу (особи)» аліментів є вимогою заявленою на користь невизначеної особи, що унеможливлює задоволення такої вимоги. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку про відмову у стягненні аліментів на користь закладу (особи) на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial