Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

13.07.2017 року від Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором\~б/н від\~ 13.03.2010 року в розмірі 23787 грн. 80 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.03.2010 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 05.06.2017 року має заборгованість - 23787 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 1179 грн. 81 коп. - тіло кредиту; 2878 грн. 73 коп. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 18120 грн. 32 коп. - нараховано пені, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1108 грн. 94 коп. - штрафу (процентна складова). Невиконання відповідачкою умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій просила провести судовий розгляд справи за її відсутністю, позов визнала частково, заперечувала проти стягнення з неї пені, нарахованої до червня 2016 року, а також штрафів. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 13.03.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 9-11, 12-16). Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 05.06.2017 року за вказаним кредитним договором з боку відповідачки мається заборгованість - 23787 грн. 80 коп., яка складається з наступного: 1179 грн. 81 коп. - тіло кредиту; 2878 грн. 73 коп. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 18120 грн. 32 коп. - нараховано пені, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1108 грн. 94 коп. - штрафу (процентна складова). (а. с. 5-8). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем розрахунки, або зобов'язання по сплаті нарахованих сум, відповідачкою не надані. Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору б/н від 13.03.2010 року та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов'язань за цим договором. Оскільки відповідачка [PERSON] не виконала зобов'язання за кредитним договором від 13.03.2010 року, внаслідок порушення нею умов кредитного договору, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. Водночас, слід взяти до уваги, що відповідно до положень ст. 257, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачкою [PERSON] подана заява, у якій заперечується проти стягнення з неї неустойки за період, що перевищує один рік до дня, станом на який нарахована заборгованість. Зазначена заява є підставою для відмови у позові в частині стягнення неустойки, нарахованої за період до 05.06.2016 року. За таких обставин, в частині вимог про стягнення пені позовна заява підлягає частковому задоволенню на суму, що нарахована за період з 05.06.2016 року по 05.06.2017 року та дорівнює 12660 грн. 21 коп. У решті вимог про стягнення пені належить відмовити. Також, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 року №6-2003цс15 та від 11.10.2017 року №6-1374цс17. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки пені, яка підлягає частковому задоволенню, з метою дотримання заборони щодо подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів, а саме: 500,00 грн. штрафу (фіксованої частини) та 1108 грн. 94 коп. штрафу (процентної складової) за порушення умов договору належить відмовити. За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 13.03.2010 року, станом на 05.06.2017 року, в розмірі 16718 грн. 75 коп., яка складається з наступного: 1179 грн. 81 коп. - тіло кредиту; 2878 грн. 73 коп. - відсотки за користуванням кредитом; 12660 грн. 21 коп. - пеня. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial