Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

17 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом та надав заяву про уточнення позовних вимог від 09 жовтня 2014 року, в якому просив поділити земельну ділянку площею 0,22 га, кадастровий номер 4823384100:01:016:0004, розташовану за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, між [PERSON] і [PERSON], виділивши в натурі з її складу [PERSON] земельну ділянку площею 0,11 га без зміни цільового призначення земельної ділянки та [PERSON] - земельну ділянку площею 0,11 га; визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,11 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому належить на праві власності цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,22 га за адресою: [ADDRESS], яку він отримав у спадщину за заповітом після смерті його тітки [PERSON], померлої [INFO]; інша 1/2 частина зазначеної спірної земельної ділянки належить [PERSON], яку остання отримала у спадщину після смерті її матері [PERSON] Оскільки у сторін немає взаємної згоди щодо визначення порядку володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у їх спільній частковій власності, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його представника [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з'являлася, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомляла, заперечень не надсилала, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №02604 від 24 листопада 1993 року, виданому на підставі рішення Полігонівської сільської ради народних депутатів №252 від 25 листопада 1993 року, спірна земельна ділянка площею 0,22 га, розташована на території [ADDRESS] була надана [PERSON] (а.с.21). На підставі рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 11 грудня 2012 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зазначена у державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК №02604, виданому 24 листопада 1993 року і зареєстрованому у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за №04, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] (а.с.32). Крім того, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 травня 2009 року, яке набрало законної сили 05 червня 2009 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,22 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зазначена у державному акті на право власності на земельну ділянку серії МК №02604, зареєстрованому у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №04 в виконкомі Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 24 листопада 1993 року, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в м.Миколаєві (актовий запис №3087) (а.с.31). У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15 липня 2013 року містяться відомості, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,2229 га, кадастровий номер 4823384100:01:016:0004, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS](а.с.12-14). Разом з тим, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 серпня 2013 року зазначено, що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частини спірної земельної ділянки площею 0,22 га, кадастровий номер 4823384100:01:016:0004, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та є спільною частковою власністю (а.с.11). На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] за результатами кадастрової зйомки фактична площа зазначеної земельної ділянки дорівнює 0,2229 га, що з урахуванням заокруглення відповідає обліковій 0,22 га (а.с.40-44). Власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 липня 2012 року (а.с.29), такі ж відомості про власника містяться у витязі про державну реєстрацію прав (а.с.30). У відповідності до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Разом з тим, ч.1 ст.88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Зі змісту ч.3 ст.358 ЦК України вбачається, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Крім того, у відповідності до ч.3,4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації, а також має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. На підставі ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Для визначення можливих варіантів поділу земельної ділянки та виділу належної позивачу частки в натурі, судом призначалася будівельно-технічна експертиза. Як вбачається з висновків будівельно - технічної експертизи №125-041, яку виготовлено на замовлення позивача по справі про виділ 1/2 частини земельної ділянки по [ADDRESS], встановлено один варіант реального розподілу земельної ділянки, який відповідає ідеальнім часткам 1100,0 кв.м та 1100,0 кв.м. Так, експертом запропоновано наступний варіант розподілу земельної ділянки: співвласнику [PERSON] виділити ідеально належну ізольовану земельну ділянку площею 1100,0 кв.м вздовж лівої бокової межі з організацією окремого в'їзду із встановленням воріт на ширину не менше 3,0 м з боку [ADDRESS]; співвласнику [PERSON] виділити окрему ідеально належну земельну ділянку площею 1100,0 кв.м в середній частині вздовж правої бокової межі з наявним в'їздом через металеві ворота завширшки 3,2 м, з розташованими на ній житловим будинком літ."А" та надвірними господарськими побудовами. На підставі замірів, виконаних розрахунків площі земельної ділянки, що знаходиться в користуванні кожного з співвласників на день обстеження складають: - [PERSON] - 1100,0 кв.м, в т.ч.: - під забудовами - - кв.м, - під земелею - 1100,0 кв.м; - [PERSON] - 1100,0 кв.м, в т.ч.: - під забудовами - 172,5 кв.м, - під земелею - 927,5 кв.м. Лінія розділової межі для даного варінту порядку користування земельною ділянкою проходитиме: ? від лівої бокової межі вздовж фасадної межі довжиною - 3,0 м ? поворот уверх вздовж лівої бокової межі довжиною - 51,28 м - поворот направо до правої бокової межі довжиною - 21,42 м ? поворот уверх вздовж правої бокової межі довжиною - 8,14 м ? поворот вліво вздовж наявної верхньої межі довжиною - 13,9 м ? поворот уверх вздовж наявної межі довжиною - 21,56 м ? поворот вліво вздовж задньої торцевої межі довжиною - 35,0 м ? поворот вниз вздовж лівої бокової межі довжиною - 21,15 м ? поворот вправо вздовж наявної межі довжиною - 23,6 м ? поворот вниз вздовж лівої бокової межі довжиною - 59,42 м. Для даного запропонованого варіанту реального розподілу земельної ділянки пропонується некапітальну дерев'яну споруду сараю літ."Ж" за згодою [PERSON] перенести на земельну ділянку, що виділяється [PERSON] (а.с.81-86). Згідно з квитанцією та актом здавання-приймання послуги від 01 квітня 2014 року вартість будівельно - технічної експертизи складає 2000 грн. (а.с.104-105). Разом з тим, у відповідності до технічного паспорту, виготовленого [PERSON] станом на 24 червня 2014 року, довідки ММ БТІ за №5-117 від 20 червня 2014 року сарай літ."Ж" знесено (а.с.98-102,103). Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав тощо. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що реальний розподіл земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, є технічно можливим, а некапітальну дерев'яну споруду сараю літ."Ж" знесено, тобто умова, за якої можливо поділити земельну ділянку без втрати її цільового призначення у відповідності з ч.1 ст.183 ЦК України, виконана позивачем [PERSON], а також приймаючи до уваги, що позивач володіє будинком, який знаходиться на спірній земельній ділянці, в зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на проведення будівельно - технічної експертизи в сумі 2000 грн. 00 коп.

Outcome: approved