Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 11227739000 від 03 жовтня 2007 року у розмірі 31666,82 доларів США , що згідно курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 року є еквівалентом 476927 грн. перед позивачем, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно: однокімнатну квартиру № 78, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться у будинку № 12 по проспекту Карла Маркса у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, шляхом передачі іпотекодержателю позивачу вказаного предмета іпотеки у власність; визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру № 78, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться у будинку № 12 по проспекту Карла Маркса у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області; виселити та зняти з реєстрації місця проживання та перебування відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], дані про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи; зобов'язати відповідача передати позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру № 78, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться у будинку № 12 по проспекту Карла Маркса у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують об'єкт нерухомості (технічний паспорт) та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно"; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 03 жовтня 2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК", яке на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 АКІБ "УКРСИББАНК" змінило назву на ПАТ "УКРСИББАНК", який є правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ "УКРСИББАНК", та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11227739000. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримала кредит у сумі 24 000 доларів США, який зобов'язувалась повернути у повному обсязі в строк до 02 жовтня 2037 року або достроково, зі сплатою процентів за користування кредитом. АКІБ "УКРСИББАНК" свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 24 000 доларів США. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, 03 жовтня 2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та відповідачем було укладено договір іпотеки № 11227739000/1, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру № 78, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться у будинку № 12 по проспекту Карла Маркса у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Відповідно до п.1.1. договору іпотеки за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 121396 грн. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване Банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. 08 грудня 2011 року ПАТ "УКРСИББАНК" відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором, ПАТ "Дельта Банк". В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 31666,82 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24 листопада 2014 року є еквівалентом 476927 грн. Оскільки позичальник не виконав основного зобов'язання, а іпотекодавець не виконав зобов'язання за договором забезпечення, це є підставою звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач та особи, які проживають у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки вимогу позивача про виселення добровільно не виконали, що дає підстави вважати, що у найближчий термін вони також не звільнять предмет іпотеки у добровільному порядку. За таких обставин, відповідач та інші мешканці житлового приміщення, яка є предметом іпотеки підлягають виселенню у судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася та про причини неявки суду не повідомила, хоча про місце і час слухання справи була повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що між АКІБ "УКРСИББАНК", правонаступником якого є ПАТ "УКРСИББАНК", та відповідачем було 03 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № 11227739000, відповідно до якого АКІБ "УКРСИББАНК" надав відповідачу кредит в сумі 24000 доларів США, а відповідач зобовязалася сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит у повному обсязі в строк до 02 жовтня 2037 року або достроково. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 11227739000, 03 жовтня 2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та відповідачем було укладено договір іпотеки № 11227739000/1, відповідно до якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру № 78, загальною площею 34,9 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, що знаходиться у будинку № 12 по проспекту Карла Маркса у місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області. За домовленістю сторін, вартість предмету іпотеки становила 121396 грн. 08 грудня 2011 року ПАТ "УКРСИББАНК" відступило позивачеві свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 11227739000 від 03 жовтня 2007 року. Ці обставини підтверджуються договором про надання споживчого кредиту № 11227739000 від 03 жовтня 2007 року, іпотечним договором № 11227739000/1 від 03 жовтня 2007 року, договором купівлі-продажу квартири від 03 жовтня 2007 року, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 14732121 від 03 жовтня 2007 року, актом від 20 лютого 2012 року прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року. Відповідач не виконує свої обовязки за вказаним договором, через що, станом на 24 листопада 2014 року її заборгованість по кредитному договору № 11227739000 від 03 жовтня 2007 року перед позивачем становить 31666,82 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 476927,45 грн. та складається з наступного: тіло кредиту 22999,21 доларів США, що в еквіваленті складає 346386,36 грн., відсотки 8667,61 доларів США, що в еквіваленті складає 130541,09 грн. (з них прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 4602,01 доларів США, що в еквіваленті складає 69309,92 грн.), позивач направляв відповідачу вимогу про припинення порушення зобовязання, проте до теперішнього часу відповідачем порушення не усунуто. Ці обставини підтверджується довідкою ПАТ "Дельта Банк" за вих. від 24 листопада 2014 року, повідомленням про порушення основного зобовязання за вих. № 21498 від 08 серпня 2014 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 6 ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1, 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 ЗУ "Про іпотеку". Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до абз. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно ч. 2 ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно ч. 2 ст. 109 Житлового кодексу України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. У пункті 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року зазначено: "З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу". Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу"\~ та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Відповідно ст. 3 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджені письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, в звязку з тим, що укладений кредитний договір та договір іпотеки відповідають вимогам закону, зобовязання по кредитному договору відповідачем у встановлений строк не виконуються, позивач виконав вимогу щодо повідомлення відповідача про необхідність припинення порушення зобовязань, тому задоволення вимог позивача, як іпотекодержателя, можливе шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Проте позивачем не надано відомостей та доказів на їх підтвердження про інших осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], тому суд вважає необхідним відмовити в частині позовних вимог щодо виселення та зняття з реєстрації інших осіб, зареєстрованих за вищевказаною адресою. Також суд вважає необхідним призупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на майно до втрати чинності Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". На підставі викладеного,

Outcome: partial