Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить усунути перешкоди у користуванні ним квартирою [ADDRESS] шляхом виселення відповідачки зі спірної квартири. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстрована та проживає його колишня невістка [PERSON], яка свого часу вселилась у квартиру як дружина його сина [PERSON] 11 липня 2013 року шлюб між його сином та відповідачкою було розірвано, однак остання залишається проживати у спірній квартирі й в добровільному порядку не виселяється. Зазначає, що спірна квартира необхідна йому для особистого проживання та проживання членів його сім"ї, й проживання у спірній квартирі [PERSON] фактично позбавляє його можливості користуватись цією квартирою, яка є його власністю. Тому, на підставі ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України просить усунути перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом виселення відповідачки з цієї квартири. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надавши повноваження на представництво своїх інтересів представнику за довіреністю [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що своїм проживанням у спірній квартирі [PERSON], яка не має жодних сімейних стосунків з позивачем, порушує його право власності, перешкоджає йому вселитись у спірну квартиру та проживати у ній. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] проти позову заперечили, вказавши, що [PERSON] вселилась у спірну квартиру як член сім"ї позивача - невістка, а тому припинення подружніх відносин [PERSON] з сином позивача не позбавляє її права користування спірною квартирою. Також зазначили, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] перешкоджає позивачу вселитись у квартиру та користуватись нею. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 46,4 кв.м, що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу від 25 червня 1992 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №7104650 від 29 липня 2013 року про реєстрацію за позивачем права власності на цю квартиру, а також технічним паспортом на квартиру, який складено Старокостянтинівським БТІ 23 січня 2013 року. З 29 жовтня 1999 року у спірній квартирі за згодою власника зареєструвалась та почала проживати, як член сім"ї, невістка позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується повідомленням Старокостянтинівського РС УДМС України у Хмельницькій області №31/2814 від 15 жовтня 2014 року (а.с.21). У спірній квартирі [PERSON] проживала разом із чоловіком [PERSON] та їхніми дітьми, а також з батьками чоловіка, які через деякий час переїхали проживати окремо у приватний будинок. 11 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області проведено реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та сином позивача [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із дітьми залишилась проживати у спірній квартирі, де проживає і по даний час, що сторонами не заперечується. Відповідач [PERSON] з сім"єю проживає у житловому будинку по [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.156 ЖК України члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім"ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім"ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім"ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім"ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України. Підстави та порядок позбавлення членів сім"ї власника, у тому числі колишніх, права користування жилими приміщеннями визначені у статті 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім"ї власника жилого будинку може бути виселено лише у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Отже, право вимагати у судовому порядку виселення членів сім"ї, у тому числі колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст.157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, зокрема, якщо вони систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Після розірвання шлюбу з сином позивача, [PERSON] набула статусу колишнього члена сім"ї власника квартири, однак постійно проживає у спірній квартирі, яка на праві власності належить позивачу, оскільки, виходячи з положень ч.4 ст.156 ЖК України, не втратила право користування цією квартирою. При цьому будь-яких порушень нею умов проживання у квартирі та користування квартирою, передбачених ст.116 ЖК України судом не встановлено та з таких підстав позов не заявлено. При наявності підстав передбачених ст.116 ЖК України або ст.162 ЖК України позивача не позбавлено можливості захистити свої права. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Посилаючись на норми ст.ст.316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України як на підставу даного позову, позивач не надав суду жодних доказів, які б вказували на те, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою, перешкоджає йому вселитись у квартиру та проживати у ній. Сам факт проживання [PERSON] у спірній квартирі не перешкоджає позивачу користуватись належною йому квартирою та не є підставою для задоволення даного негаторного позову шляхом виселення відповідачки з квартири. З огляду на викладене, в задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed