Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Поділля Агроінвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. Позовні вимоги були мотивовані тим, що позивач, являючись власником земельної ділянки, площею 3,2017 га, розташованої на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, передав її в оренду на 10 років відповідачу відповідно до договору оренди, укладеного 03 березня 2011 року, який зареєстровано 03 червня 2011 року. Разом з тим, відповідач, неналежним чином виконував умови договору, зокрема в 2014-2015 роках недоплатив орендну плату позивачеві в розмірі 5 299 грн 77 коп., та не виплатив орендну плату за 2017 рік, яка складає 11 679 грн 33 коп, тому просив стягнути зазначені суми, а також інфляційні, 3 % річних, та судові витрати. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року було постановлено здійснювати розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року підготовче провадження у справі було закрито, витребувано докази. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 вересня 2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Гончарук-Аліфановою О. Ю., призначено справу до судового розгляду, Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача залучено ТОВ "Колос-Поділля", надано п'ятиденний строк з дня отримання ухвали на надання пояснень щодо заяв по суті справи. Відповідач подав відзив, прийнятий судом 12 червня 2018 року, згідно якого визнав заборгованість по орендній платі за 2015 рік в сумі 5299 грн. 77 коп. В іншому проти позову заперечив, зазначивши, що від отримання орендної плати за 2017 рік позивач відмовився, а невелика заборгованість за 2015 рік не являється підставою для розірвання договору оренди, тому в частині стягнення заборгованості за 2017 рік та розірванні договору оренди просив відмовити. Суд не приймає пояснення третьої особи щодо позову, додані докази, оскільки вони подані з пропуском встановленого судом строку. Обгрунтувань поважності причин пропуску строку подання пояснень третя особа не надала. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, посилаючись на те, що відповідачем неналежно виконувались умови договору оренди земельної ділянки в частині виплати йому орендної плати. Так, до нього приходили представники ТОВ "Колос-Поділля", з якими він договору не укладав та пропонували йому віддати орендну плату, якщо він заключить з ними договір. Відповідач, не дивлячись на взяті на себе зобов'язання за договором, орендної плати за 2017 рік не виплатив зовсім, допустив заборгованість за 2014-2015 рік. Представник відповідача, третьої особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань не надали. З огляду на неявки представників третьої особи в судові засідання, свідки, заявлені третьою особою, не допитувались. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 08 листопада 2006 року Хмільницькою районною державною адміністрацією [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 3,2017 га, розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а. с. 8, 19, 20). Згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного 03 березня 2011 року, зареєстрованого 03 червня 2011 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області, [PERSON] передав зазначену земельну ділянку в оренду строком на десять років Закритому акціонерному товариству «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» (а. с. 9, 10-12, 13,14 15-18). Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди землі орендар вносить орендну плату в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки однієї земельної ділянки з розрахунку використання ділянки протягом року. Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня. На момент укладення договору оренди землі, його сторонами в п. 2.4. визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Пунктом 4.2 договору оренди землі визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Відповідно до п. 2.4 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 49306 грн. 62 коп. 20 вересня 2011 року між ТОВ "Поділля Агроінвест" та ТОВ "Колос-Поділля" було укладено договір суборенди земельної ділянки, власником якої є [PERSON] (а. с. 95-96). Згідно п. 4.3 договору суборенди, грошова плата вноситься ТОВ "Колос-Поділля" на рахунок, який відповідно до договору оренди від 03 березня 2011 року, належить відповідачу. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до нормативних документів нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2013 році становила 86582,83 гривень, у 2014 році - 86582,83 гривень; у 2015 році - 101841,95 гривень; у 2016 році - 129770грн.34 коп. Таким чином, орендна плата у 2014 році (не пізніше 31.12.2014 року) підлягала виплаті в розмірі 7792,45 грн. (86582,83 грн.- * 9%.), у 2015 році (не пізніше 31.12.2015 року) в сумі 9732,77 грн. (108141,95грн. - * 9%.), у 2017 році (не пізніше 31.12.2017 року) в сумі 11679,33 грн. (129770,34 грн. * 9 % = 11679,33 гривні). Проте, орендна плата у 2014-2015 роках фактично виплачувалась відповідачем в сумі 4433 гривень, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за 2015 рік в розмірі 5299,77 гривень, що визнано відповідачем. Щодо заборгованості за 2017 рік, доказів виплати орендної плати позивачу не надано, а відомість щодо нарахування паїв від 31 грудня 2017 року (а. с. 49) не свідчить про виплату позивачу орендної плати, а підтверджує її розмір, крім того вона не місить підписів про отримання. Доказів відмови позивача від отримання орендної плати за 2017 рік суду не надано. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, оскільки відповідачем орендну плату в повному обсязі не сплачено протягом 2015-2017 років, тому, з урахуванням індексу інфляціїу 2016 році становив 112,4% та у 2017 році 113,7%, у зв'язку з цим сума заборгованості відповідача перед позивачем із орендної плати за 2015 рік збільшується на індекс інфляції на 1632,22 грн. та 3% річних 344,00 гривень (із 01.01,2016р. по 01.03.2018р.). Також залишається не виплаченою орендна плата за 2017 рік (не пізніше 31.12.2017р.) в сумі 11679,33 гривень (129770,34 * 9%= 11679,33 грн.) Розмір індексу інфляції за орендну плату за 2017 рік становить 281,87 гривень, розмір 3% річних становить 57,00 гривень, а також пені 580,11 гривень відповідно до пункту 4.7. Договору оренди землі. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорі оренди землі, а саме в п. 10.1.1 та п. 10.4.5. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідач допустив неодноразове порушення його умов. На момент пред'явлення позову та розгляду справи по суті зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є невиконаним. Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. За правилами п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. В правовій позиції, викладеній в постанові від 12 грудня 2012 року по справі №6-146цс12, Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого розірвання договору оренди землі можливе лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач на протягом 2014-2017 років неодноразово порушував умови договору оренди земельної ділянки, договір оренди підлягає розірванню. При цьому наявність договору суборенди земельної ділянки, стороною якого позивач не являється, та згідно умов якого суборендар вносить плату за землю на рахунок відповідача, не звільняє відповідача від обов'язку належного виконання укладеного ним договору.

Outcome: approved