Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Авант-Банк", в якому з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив примусово вилучити із незаконного користування відповідачем загальної суми 18 000 грн. та повернути їх позивачу, та стягнути з відповідача відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 24 664 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2014 року провадження в частині вимог про стягнення з ПАТ "Авант-Банк" грошових коштів в сумі 18 000 грн. закрито у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач посилався на спричинення йому моральної шкоди на грунті антисоціального характеру протидій відповідача протиправними відказами своєчасних виплат договірної суми, поєднаними з вчиненими відповідачем примусом і вимаганнями затримання виплат грошових коштів за призначенням на лікування позивача і допомогу постраждалим особам внаслідок пожежі. Зазначив, що внаслідок цих протидій зазнав психічних страждань у виді страху та відчаю, пов"язаних з душевним болем, спричиненням істотних вимушених змін у житті. В судовому засіданні позивач вимогу в частині відшкодування моральної шкоди підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову в частині моральної шкоди заперечував та просив в позові відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ «Авант-Банк» були укладені Договори банківського вкладу №Д-Ф/14/1031-044 від 20.01.2014; №Д-Ф/14/1031-048 від 21.01.2014; Д-Ф/14/1031-049 від 22.01.2014; №Д-Ф/14/1031-051 від 23.01.2014; №Д-Ф/14/1031-053 від 24.01.2014; №Д-Ф/14/1031-054 від 27.01.2014 на загальну суму 18000,00 грн. Так, між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договорами та Книгою п'ятою "Зобов'язальне право" Цивільного кодексу України, зокрема параграфом 3 "Банківський вклад" глави 71 розділу ІІІ даної Книги. При цьому, вказаними нормами права стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено, також не передбачено відшкодування моральної шкоди і договорами, укладеним між сторонами. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем жодним чином не доведено наявності факту заподіяння зі сторони відповідача моральних чи фізичних страждань, будь-яких втрат немайнового характеру, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed