Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (Позивач, Банк) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач), третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк». Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.4/78/07-Zn, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 138 000,00 доларів США з розрахунку 13,6% річних за користування кредитом на строк по 29.08.2022р 30.08.2007р. між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 49.12/78/1376/07, згідно якого Відповідачка передала у іпотеку нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999р. виданого Радянською районною державною адміністрацією в м. Києві та Договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С.М. 08.08.2001р. за реєстровим № 2702 та зареєстрована в Київському міському БТІ 21.07.2006р. в реєстровій книзі № 8934 за реєстраційним № д.1007-150. 26.03.2013р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» .було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором, АТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007р. та договором іпотеки № 49.4/78/1376/07 від 30.08.2007р., укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та Відповідачкою. Разом з тим, Позичальник не виконує належним чином умови кредитного договору, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору, проте зобов'язання не виконані в зв'язку з чим станом на 03.07.2015р. за Позичальником наявна заборгованість у сумі 1 768 296,35 грн., з яких: - сума заборгованості за кредитом - 1 584 968,07 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 150 259,48 грн.; - пеня - 29 394,49 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2 264,98 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 1 409,33 грн. Враховуючи викладене, Позивач просив: - в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 768 296,35 грн., з яких - сума заборгованості за кредитом - 1 584 968,07 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 150 259,48 грн.; - пеня - 29 394,49 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2 264,98 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 1 409,33 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999р. виданого Радянською районною державною адміністрацією в м. Києві та Договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С.М. 08.08.2001р. за реєстровим № 2702 та зареєстрована в Київському міському БТІ 21.07.2006р. в реєстровій книзі № 8934 за реєстраційним № д.1007-150, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк»; - визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, разом з тим, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.100). Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 49.4/78/07-Zn (а.с.4-10), за умовами якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 138 000,00 доларів США строком по 29 серпня 2022 року включно, процентна ставка по кредиту - 13,6% річних. В подальшому Сторонами вносились зміни до умов Кредитного договору шляхом підписання Договору про внесення змін від 19.12.2007р. (а.с.11-13), № 2 від 21.07.2008р. (а.с.14), Додаткового договору від 24.12.2008р. (а.с.15-23), № 4 від 12.05.2009р. (а.с.24-25), № 5 від 23.10.2009р. (а.с.26-28), № 6 від 28.10.2009р. (а.с.29), № 7 від 23.04.2012р. (а.с.30-32), № 8 від 09.08.2012р. (а.с.33-36). Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, 30 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (Іпотекодержатель), [PERSON] (Іпотекодавець-1) та [PERSON] (Іпотекодацеь-2) було укладено Іпотечний договір № 49.12/78/І376/07, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2235 (а.с.37-42). За умовами п.1.2. вказаного Іпотечного договору, у забезпечення зобов'язань Іпотекодавця-1 перед Іпотекодержателем за Кредитним договором Іпотекодавці надають Іпотекодержателю в іпотеку майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS], що знаходиться у домі [ADDRESS], яка складається з двох кімнат загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,80 кв.м., та належить Іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999р., виданого Радянською районною державною адміністрацією в м. Києві згідно з розпорядженням (наказом) від 08.12.1999р. № 21728, зареєстрована у Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15.12.1999р., в реєстраційній книзі № 8934, та Договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого Захарченком С.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.08.2001р. за реєстровим № 2702 та зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 21.07.2006р. в реєстровій книзі № 8934 за реєстраційним № д.1007-150. Згідно п.1.4. Іпотечного договору заставна вартість майна за згодою Сторін складає 270 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 30 серпня 2007 року становить 1 363 500,00 грн. В подальшому сторонами вносились зміни до умов Іпотечного договору шляхом підписання договору про внесення змін від 19.12.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3075 (а.с.43-44,45-46), від 24.12.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1620 (а.с.47-48), від 28.10.2009р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1159 (а.с.49-50). Згідно п. 4.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Майно у випадку порушення Іпотекодавцем-1 умов Кредитного договору, або порушення Іпотекодавцями умов цього Договору. При настання випадків, передбачених п.4.2. цього Договору, Іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає Іпотекодавців про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, та якщо протягом цього строку зобов'язання, забезпечені іпотекою не будуть виконані Іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги, одним із таких способів: - набуває право власності на Майно; - від свого імені подає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; - дає Іпотекодавцям згоду на реалізацію Майна третім особам, визначеним Іпотекодержателем та погоджених з ним, від свого (Іпотекодавців) імені, за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог Іпотекодержателя (п.4.3. Іпотечного договору). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Кредитпромбанк» (Продавець за договором), та ПАТ «Дельта Банк» (Покупець за договором) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1441 (а.с.56-63), за умовами якого Продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги та передати їх Покупцю, а Покупець погоджується купити Права вимоги, прийняти їх і сплатити Загальну Купівельну ціну. Згідно Витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 26.06.2013р., визначено, що Покупцю відступається право вимоги за Кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007р., укладеним між Банком та [PERSON] та право вимоги за забезпечувальним договором № 49.12/78/І376/07 від 30.08.2007р., укладеним між Банком, [PERSON] та [PERSON] (а.с.64). Статтею 513 ЦК У країни встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відбулась заміна кредитора за зобов'язаннями по Кредитному договору № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007р., укладеному між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON], та по Іпотечному договору № 49.12/78/І376/07 від 30.08.2007р., укладеному між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк»), [PERSON] та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 2235. Новим Кредитором за зобов'язаннями по Кредитному договору № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007р. та Новим Іпотекодержателем по Іпотечному договору № 49.12/78/І376/07 від 30.08.2007р., посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 2235, в результаті відступлення прав вимоги стало - ПАТ «Дельта банк». Як встановлено у судовому засіданні, Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та надав [PERSON] кредитні кошти у визначеному кредитним договором та додатковими угодами до нього розмірі у відповідності до встановленого ліміту, проте Позичальник своїх зобов'язань за Кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 49.4/78/07-Zn від 30.08.2007р. станом на 03.07.2015р. складає 1 768 296,35 грн., з яких - сума заборгованості за кредитом - 1 584 968,07 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 150 259,48 грн.; - пеня - 29 394,49 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 2 264,98 грн.; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 1 409,33 грн., що підтверджується Довідкою ПАТ «Дельта банк» від 03.07.2015р. (а.с.51). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність. До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Так, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» Позивачем направлено Відповідачу лист-вимогу вих. № 31.4-08/3004/15 від 16.07.2015р., в якому Банк вимагав в тридцятиденний термін сплатити наявну заборгованість Позичальника за Кредитним договором станом на 03.07.2015р. в розмірі 14 817,33 долари США, в іншому випадку Банк буде змушений звернутись до суду з вимогою про передачу іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (а.с.54), що підтверджується реєстром № 17.07.2015/01 поштових відправлень (а.с.52-53). Водночас, в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» Позивачем направлено Позичальнику - [PERSON] лист-вимогу вих. № 31.4-08/3681/15 від 10.04.2015р., в якому Банк вимагав в тридцятиденний термін сплатити наявну заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2015р. в розмірі 80 245,81 долари США, в іншому випадку Банк буде змушений звернутись до суду з вимогою про передачу іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (а.с.55). Разом з тим, доказів направлення Позичальнику вказаного листа-вимоги Позивачем суду не надано. Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 30.03.2012р. №5) визначено, що невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Разом з тим, Позивач фактично, не надавши належних та допустимих в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України доказів на підтвердження виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" щодо надіслання іпотекодавцю - [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання за Кредитним договором та водночас, не залучивши такого іпотекодавця до участі у справі в якості Відповідача, позбавив останню можливості заперечувати проти вимог іпотекодержателя - Банку. Відповідно до п.39 Постанови від 30.03.2012р. №5 з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Разом з тим, судом встановлено, що випливає зі змісту Іпотечного договору № 49.12/78/І376/07 від 30.08.2007р., що предмет іпотеки належить на праві власності Іпотекодавцям - [PERSON] та [PERSON], в той час, як Відповідачем по справі визначено лише [PERSON], а іншого власника предмета іпотеки - [PERSON] залучено до участі у справі лише як третю особу, хоча позовні вимоги стосуються прав та обов'язків останньої як співвласника майна, що передано в іпотеку Банку. Доказів зворотного Позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто. Окрім того, Позивачем не надано жодних документів, які б давали змогу встановити частку предмета іпотеки, що належить саме Відповідачці. Окрім викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що Позивач в позовній заяві просив рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості по кредитному договору звернути стягнення на предмет іпотеки: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., в буд. [ADDRESS], в той час, як Іпотечним договором визначено, що предмет іпотеки складається лише з двох кімнат, загальною площею 65,70 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Згідно ст. 38 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Пунктом 41 Постанови від 30.03.2012р. №5 передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що загальна заборгованість Позичальника за Кредитним договором станом на 03.07.2015р. складає 82 584,23 долари США, в той час як п.1.4. Іпотечного договору визначено, що заставна вартість предмета іпотеки складає 270 000,00 доларів США. Разом з тим, Позивачем не надано суду оцінки іпотечного майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності для можливості встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та реальної вартості іпотечного майна станом на час розгляду справи. Виходячи з викладеного, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, вартість якого за умовами Іпотечного договору значно перевищує розмір заборгованості, не є співмірним із визначеним позивачем розміром боргу, а тому такі вимоги не є справедливими та розумними. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не залучено до участі у справі у якості Відповідача Позичальника - [PERSON], яка є співвласником предмету іпотеки, не надано доказів на підтвердження співмірності суми заборгованості Позичальника за Кредитним договором та реальної вартості предмета іпотеки станом на час розгляду справи, враховуючи неможливість встановлення розміру частки в предметі іпотеки, що належить визначеному Банком Відповідачу за позовом, з урахуванням положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. та вимог ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed