Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У липні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" (далі по тексту - відповідач 1, КП "Київпастранс"), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON].) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.06.2014 року о 17:50 год. [PERSON], працюючи водієм трамваю, що належить Подільському трамвайному ремонтно-експлуатаційному депо, що входить до структури КП "Київпастранс", керуючи трамваєм Т-3 б.н. 5831, по вул. Дмитрівській в м. Києві, грубо нехтуючи правилами дорожнього руху (далі по тексту - ПДР) та порушивши п. 13.1 ПДР не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки ДЕУ Ланос, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу, та допустив зіткнення трамваю з автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, зробленого в ТОВ "Експертна компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт" від 16.07.2014 року, вартість матеріального збитку станом на 16.07.2014 року складає 8942,75 грн., а вартість ремонту складає 11207,05 грн. Враховуючи те, що водій [PERSON] здійснював керування трамваєм Т-3 б.н. 5831, під час виконання своїх трудових обов'язків, як працівник КП "Київпастранс" позивач просить суд стягнути із КП "Київпастранс" на свою користь 11207,05 грн. у відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, 600,00 грн. витрат, понесених за визначення вартості матеріального збитку, 59,99 грн. витрат на відправлення телеграми відповідачу, 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору; та стягнути з [PERSON] на свою користь 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача 1 в судове засідання, яке відбулося 03.12.2014 року, не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідач 2 підтвердив, що на час виникнення ДТП він керував трамваєм Т-3 б.н. 5831, здійснюючи виконання своїх трудових обов'язків, як працівник КП "Київпастранс". Разом із тим, він та його представник [PERSON] заперечили з приводу задоволення позовних вимог з підстав їх безпідставності та необґрунтованості. Зазначили, що законом не передбачено відшкодування шкоди працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків, завдану шкоду відшкодовує юридична особа або фізична особа. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 18.06.2014 року о 17:50 год. [PERSON], працюючи водієм трамваю, що належить Подільському трамвайному ремонтно-експлуатаційному депо, що входить до структури КП "Київпастранс", керуючи трамваєм Т-3 б.н. 5831, по вул. Дмитрівській в м. Києві, внаслідок порушення вимог п. 13.1 ПДР України, здійснив зіткнення з автомобілем марки ДЕУ Ланос, д.н.з. [NUMBER], під керування позивача. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки ДЕУ Ланос, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 36). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, зробленого в ТОВ "Експертна компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт" від 16.07.2014 року, вартість матеріального збитку станом на 16.07.2014 року складає 8942,75 грн., а вартість ремонту складає 11207,05 грн. (а.с. 8-36). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №97 від 16.07.2014 року, позивачем за проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку сплачено грошову суму у розмірі 600,00 грн. (а.с. 37). Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. За весь час розгляду даної справи, жоден із відповідачів не оспорював правильність даного звіту та відповідно сторонами не заявлялися будь-які клопотання щодо проведення іншої автотоварознавчої експертизи для визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ДЕУ Ланос, д.н.з. [NUMBER], внаслідок даного ДТП. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає даний звіт належним, допустимим та достовірним доказом, а тому він приймається судом для визначення реальної вартості шкоди, завданої власнику пошкодженого автомобіля. Як було встановлено судом та не заперечувалося відповідачами, на час виникнення ДТП (18.06.2014 року), [PERSON] здійснював керування трамваєм Т-3 б.н. 5831, під час виконання ним своїх трудових обов'язків, як працівник КП "Київпастранс". Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Таким чином, саме КП "Київпастранс" як законний володілець (власник) трамвая Т-3 б.н. 5831, має відшкодовувати шкоду, завдану позивачу внаслідок ДТП, яка сталася 18.06.2014 року, за участю автомобіля, яким керував позивач та трамвая Т-3 б.н. 5831, який належить КП "Київпастранс". Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача КП "Київпастранс" на користь позивача грошові кошти у розмірі 11207,05 грн. у відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками позивача суд також визнає сплачену вартість послуг оцінювача. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути суму вартості витрат, понесених за визначення вартості матеріального збитку у розмірі 600,00 грн. Позовні вимоги в частині стягнення витрат за відправлення телеграми у розмірі 59,99 грн. не підлягають задоволенню враховуючи те, що відшкодування таких витрат не передбачено законом. Що стосується позовних вимог позивача про відшкодування відповідачем 2 моральної шкоди в сумі 10000 грн., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позовні вимоги в цій частині заявлені до неналежного відповідача, враховуючи положення ст. 1172 ЦК України, відповідно якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов'язків. Враховуючи те, що вимоги, заявлені позивачем до [PERSON] не підлягають задоволенню, суд не знаходить підстав для стягнення з даної особи судового збору на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з КП "Київпастранс" на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 242,39 грн.

Outcome: partial