Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до ВАТ "Содовий завод" про стягнення компенсації втрати частини заробітку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 23.07.1983 року по 01.04.2000 року він працював у відповідача ВАТ "Содовий завод". При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку, у результаті чого відповідно до рішення Слов'янського міського суду від 25.04.2001 року на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 3645 грн. 28 коп., яку на теперішній час не сплачено. У зв'язку з наведеним просить суд стягнути на свою користь з ВАТ "Содовий завод" компенсацію втрати частини заробітної плати з 25.04.2001 року в сумі 10148 грн. 29 коп., стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 26.04.2001 року по день подання позову, в сумі 15550 грн. 48 коп. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.18). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача ВАТ "Содовий завод" в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 23.07.1983 року по 01.04.2000 року працював у відповідача ВАТ "Содовий завод" (а.с.6-10). Відповідно до наказу № 184 від 01.04.2000 року звільнений на підставі ст. 36 п.5 КЗпП України. Рішенням Слов'янського міського суду від 25.04.2001 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість з заробітної плати у розмірі 3645 грн. 28 коп. (а.с.12). Згідно довідки №699 (а.с.11з.б.), заборгованість по заробітній платі відносно [PERSON] не виплачена. 1. Відповідно до ч1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. У зв'яку з чим у позивача у зв»язку з порушенням ВАТ «Содовий завод» положень ст. 116 КЗпП України, виникло право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати" від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 вказаного Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьований протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки ВАТ "Содовий завод" від 27.02.2014 року (а.с.11), середній заробіток позивача за останні два місяця перед звільненням становить 98 грн. 33 коп., відпрацювана кількість годин за лютий 2000 року - 180, 03 години, за березень 2000 року - 180 годин. Виходячи з цього, розмір середньоденного заробітку складає 4 грн. 51 коп. (98.33/180) (годинна тарифна ставка) х 8,2 (норма робочого часу) та кількість робочих днів за період часу з 26.04.2001 року по 26.01.2015 року складає відповідно 3451 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2001 рік" N 13-4796 від 20.11.2000 кількість робочих днів у 2001 року починаючи з 26.04.2001 року складає 172 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2002 рік" N 010-1201 від 23.11.2001кількість робочих днів у 2002 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2003 рік" N 010-1135 від 06.11.2002 кількість робочих днів у 2003 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2004 рік" від 18.11.2003 N 03-3/7221-013-15 кількість робочих днів у 2004 році складає 253 дні. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2005 рік" від 12.10.2004 N 03-3/10426-036-15 кількість робочих днів у 2005 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про норму тривалості робочого часу на 2006 рік" від 04.10.2005 N 7881/0/14-05/036-15 кількість робочих днів у 2006 році складає 250 днів. Згідно з листом Лист Міністерства праці та соціальної політики України від 09.10.2006 N 6540/0/14-06/13 кількість робочих днів у 2007 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.09.2007 N 6884/0/14-07/13 кількість робочих днів у 2008 році складає 252 дні. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009 рік" 30.09.2008 N 10338/0/14-08/13 кількість робочих днів у 2009 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік" 25.08.2009 N 9681/0/14-07/13 кількість робочих днів у 2010 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік" від 25.08.2010 N 9111/0/14-10/13 кількість робочих днів у 2011 році складає 250 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік" від 23.08.2011 N 8515/о/14-11/13 кількість робочих днів у 2012 році складає 251 день. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" від 21.08.2012 N 9050/0/14-12/13 кількість робочих днів у 2013 році складає - 251 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік" від 04.09.2013 N 9884/0/14-13/13 кількість робочих днів у 2014 році складає - 251 днів. Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік" від 09.09.2014р. N 10196/0/14-14/13 кількість робочих днів у 2015 році по 26.01.2015 складає - 15днів. У відповідності до викладеного розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку складає 15564 грн. 01 коп., який слід стягнути з відповідача на користь позивача (4 грн. 51 коп. х 3451 робочих днів). Разом з тим, частиною першою ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що в позовній заяві позивач просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 15550 грн. 48 коп., суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених вимог саме цю суму. 2. Вирішуючи питання стосовно компенсації втрати частини заробітку, суд приходить до висновку, що вимоги також обґрунтовані, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Так, згідно до п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 із змінами, внесеними Постановою КМУ № 292 від 23.04.1999 року, компенсація працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 01.09.2013 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги за цей період зріс більше ніж як на один відсоток. Відповідно до п. 3 вказаного Положення, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків та платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. За таких підстав приріст індексу споживчих цін становить 3645, 28 х 1,061 х1,082 х1,123 х1,103 х1,166 х1,223 х1,123 х1,091 х1,046 х1,005 х1,249 =13793 грн. 57 коп. - 3645 грн. 28 коп. = 10148 грн. 29 коп. Таким чином сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати за час затримки розрахунку при звільнені становить 10148 грн. 29 коп. 3.Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial