Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

31 липня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради Білопільського району про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який в подальшому уточнив. Свої вимоги мотивує тим, що наказом начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради Білопільського району [PERSON] від 05 липня 2017 року № 85-К його звільнено з займаної посади замісника вказаного відділу за результатами випробування на підставі ст. 28 КЗпП України. Вважає своє звільнення необґрунтованим і незаконним та таким, що відбулося з особистих мотивів начальника відділу. Зазначає, що в його заяві про прийом на роботу від 06 квітня 2017 року не було застережено умову про те, що він приймається на посаду з іспитовим строком, з наказом про прийом на роботу та відповідним записом в трудовій книжці він ознайомлений не був, а отже він не підтверджував умову про прийом на роботу з випробуванням ні до початку, ні під час роботи, фактів невиконання ним трудових обовязків чи доручень начальника теж не зафіксовано. Вказане звільнення призвело до моральних страждань та втрати душевного спокою. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просив суд визнати його звільнення незаконним та таким, що здійснене з особистих мотивів начальника відділу, поновити його на посаді заступника начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради Білопільського району, визнати запис про звільнення в його трудовій книжці недійсним, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 липня 2017 року по дату ухвалення судом рішення у справі. 12 жовтня 2017 року [PERSON] уточнив позовні вимоги, від вимог про визнання звільнення незаконним і таким, що проведене з особистих мотивів начальника відділу, визнання запису №27 від 06 липня 2017 року в трудовій книжці недійсним відмовився, ухвалою суду від 12 жовтня 2017 року провадження в частині цих позовних вимог було закрито. Остаточно [PERSON] просив поновити його на посаді замісника начальника відділу та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення рішення суду. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача - начальник відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області [PERSON] від 07 квітня 2017 року №56-К [PERSON] з 07 квітня 2017 року прийнято на посаду виконуючого обовязки заступника начальника вказаного відділу з випробуванням тривалістю 3 місяці (а. с. 28). З вказаним наказом [PERSON] під підпис ознайомлений не був. Про прийняття на роботу з випробуванням тривалістю 3 місяці не зазначено і у відповідній заяві [PERSON] від 06 квітня 2017 року про прийняття на посаду виконуючого обовязки заступника начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради (а. с. 58). Відповідач надав суду копію заяви [PERSON] від 06 липня 2017 року про прийняття на роботу, де мається резолюція начальника відділу охорони здоров'я [PERSON] наступного змісту - "не заперечую, з випробуванням 3 місяці" (а. с. 27). Але дана заява судом не може бути прийнята як належний і допустимий доказ, оскільки аналогічну заяву надав суду позивач, де мається резолюція начальника відділу охорони здоров'я [PERSON] наступного змісті - "не заперечую" (а. с. 58). Будь-яких застережень щодо прийняття на роботу з випробуванням в ній немає. Крім того, позивач в тексті заяви нічого не зазначив про прийняття на роботу з випробуванням. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON], 07 квітня 2017 року на підставі наказу начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради №56-к від 07 квітня 2017 року в трудовій книжці позивача було здійснено запис за №26 про прийом його на посаду замісника начальника вказаного відділу. Про прийом на роботу з випробуванням у вказаному записі не йдеться (а.с. 5). За твердженням позивача [PERSON], що не заперечувала в судовому засіданні і представник відповідача, вказаний запис у свою трудову книжку він здійснював сам, і чому він написав, що прийнятий на посаду замісника, а не на посаду виконуючого обовявки заступника начальника відділу охорони здоровя він пояснити не може, хоча дійсно його було прийнято саме на посаду виконуючого обов'язки заступника відділу. Наказом начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради [PERSON] від 05 липня 2017 року №85-К [PERSON] звільнено з займаної посади з 06 липня 2017 року згідно зі ст. 28 КЗпП України - за результатами випробування (а. с. 31). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 28 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. У відповідно до ч. 2 ст. 28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Зі змісту наведених статтей КЗпП України вбачається, що в період випробування працівник користується всіма правами і має обовязки відповідно до законодавства про працю, угод, колективного і трудового договору. Особливістю ж його правового становища у період випробування є те, що він може бути звільнений з роботи як такий, що не витримав випробування і підставою для цього може бути невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий, оскільки випробування, згідно частини першої\~статті 26 КЗпП України\~встановлюється саме з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Так, звільнення працівника у звязку з його невідповідністю виконуваній роботі можливе у випадку встановлення його невідповідності тим чи іншим вимогам, які висуваються до осіб, що обіймають відповідну посаду чи виконують відповідну роботу, зокрема кваліфікаційним вимогам, невідповідність стану здоровя працівника виконуваній роботі, тощо. При застосуванні\~статті 28 КЗпП України\~обов'язковому з'ясуванню підлягають наступні обставини: коли працівник не справляється з дорученою йому роботою (обов'язками), фіксування самого факту того, що працівник не впорався зі своїми посадовими обов'язками або неналежним чином поставився до них саме в результаті недостатності своєї кваліфікації; і, по-друге, визначення конкретних претензій роботодавця, разом із письмовими поясненнями працівника про причини допущених ним порушень. При прийнятті на роботу з випробуванням особливо важливим є факт ознайомлення працівника, що не витримав випробування, із трудовими обов'язками, для підтвердження невідповідності його роботі, що доручається або займаній посаді. Всупереч викладеному, відповідач не надав суду будь-яких доказів, що свідчили б про прийняття [PERSON] на посаду виконуючого обовязки заступника начальника з випробуванням та про його невідповідність дорученій йому роботі виконуючого обовязки заступника начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради. До того ж [PERSON] не було письмово попереджено про звільнення за три дні, як того вимагає ч. 2 ст. 28 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося без законних на те підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне поновити [PERSON] на посаді виконуючого обовязки заступника начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради, оскільки він приймався на роботу саме на таку посаду, а не замісника начальника відділу. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зумовленого незаконним звільненням, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до п.п. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. У відповідності з пунктом 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оскільки позивач працював на посаді виконуючого обовязки заступника начальника відділу охорони здоровя Миколаївської селищної ради з 07 квітня по 06 липня 2017 року, для обрахунку його середнього заробітку необхідно виходити з виплат за останні два календарні місяці, що передували звільненню, тобто за травень та червень 2017 року. У вказані місяці заробітна плата [PERSON] становила 3200 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи (а. с. 32). Таким чином, його середньоденна заробітна плата становить: (3200 грн. +3200 грн.) : 40 робочих днів = 160 грн. в день. Враховуючи, що позивача було незаконно звільнено 06 липня 2017 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 07 липня по 12 жовтня 2017 року включно в сумі 11040 грн. (160 грн. x (17 робочих днів за липень + 22 робочих дні за серпень + 21 робочий день за вересень + 9 робочих днів за жовтень =11040 грн.) з відрахуванням при виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Відповідно до п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення середнього заробітку, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. Згідно зч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved