Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування спільним майном , в якому зазначила, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині житлового будинку з господарсько -побутовими будівлями, який розташований по вулиці Гагаріна, 15 в селі Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується договором купівлі - продажу від 18.12.2009 року. В даному будинку зареєстрована позивач з 16.10.2008 року, відповідач з 12.06.2008 року. Також зареєстровані члени сім'ї позивача - донька [PERSON] та онук - [PERSON], для яких вказаний житловий будинок є єдиним доступним житлом. З лютого 2016 року, у зв'язку із вкрай неприязними відносинами та негідною поведінкою відповідача, [PERSON] та члени її сім'ї були вимушені тимчасово покинути вказаний будинок та перейти проживати до житлового будинку за адресою : село Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області по вулиці Дзержинського, 162/167, який зареєстрований на праві власності лише за відповідачем. З лютого 2016 року відповідач чинить позивачеві та її близьким родичам перешкоди у користуванні спільним будинком, що спонукало її порушувати питання щодо встановлення порядку користування спільним майном . З урахуванням того, що разом із [PERSON] проживає її донька та онук просила виділити їй у володіння та користування житлові кімнати № 2 площею 12,1 кв.м. та № 3 площею 13,4 кв.м., а у володіння та користування [PERSON] житлові кімнати № 4 площею 8,8 кв.м. та № 5 площею 7,1 кв.м., інші приміщення в будинку, в тому числі господарські приміщення, які знаходяться на території домоволодіння, залишити у спільному користуванні сторін. [PERSON] 20.02.2017 року звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про виділення частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, мотивуючи його тим, що він, як співвласник 1/2 частки спірного житлового будинку та господарсько-побутових будівель, бажає виділити належну йому частку в натурі. [PERSON] та її представник в судовому засіданні первісний позов підтримали у повному обсязі та обґрунтували його обставинами, які викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали повністю. Обґрунтовуючи свої заперечення, пояснили, що на момент придбання спірного житлового будинку, його загальна площа становила 45,7 кв.м., а житлова - 34,2 кв.м. Під час спільного проживання, в період з 2009 року по 2012 рік вони здійснили ряд добудов та перебудов у житловому будинку, а також збудували господарські будівлі та споруди. Однак, з огляду на ті обставини, що вказані об'єкти були виконані без отримання передбачених законом дозволів, вважають, що вони є самочинним будівництвом, а тому не можуть враховуватися при визначенні можливих варіантів виділення частки із майна, що перебуває в спільній частковій власності . Крім того, представник [PERSON] звернула увагу на ті обставини, що запропоновані експертом для виділення в натурі частки є різними, що потребує виплати грошової компенсації стороною, яка отримала більшу частку на користь іншої. Однак, стороною позивача за зустрічним позовом не подано доказів про дійсну ринкову вартість спірного майна, що унеможливлює визначення розміру грошової компенсації, а відповідно і виділення в натурі належної [PERSON]І частки . Треті особи на стороні позивача, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, доказів про наявність поважних причин своєї неявки суду не надали. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності . [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлених вимог по первісному позову не визнали повністю. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі . Обґрунтовуючи свої доводи, зазначили, що оскільки спірне майно перебуває у спільній частковій власності сторін і згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи виділ в натурі належної [PERSON] 1/2 частки є можливий, тому задоволенню підлягають саме вимоги за зустрічним позовом, і з вказаних підстав має бути відмовлено у задоволенні первісного позову. [PERSON] додав, що встановлення порядку користування спірним житловим будинком є неможливим також і з тих підстав, що між сторонами існують стійкі неприязні відносини, а тому, без створення ізольованих приміщень з окремими виходами їх спільне проживання та користування будинком є нереальним. Заявив, що погоджується на любий варіант виділення частки, який зазначений у висновку експерта. Також погодився на виділення йому частки, яка є меншою за площею . Крім того, заявив, що погоджується за власний рахунок виконати роботи по утворенню відокремлених частин будинку з самостійними виходами . Дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, заслухавши усні пояснення учасників справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . З договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 18.12.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської державної нотаріальної контори, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/2 частині кожен на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селі Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області по вулиці Гагаріна,15. Придбане майно складається із : житлового будинку (А), загальною площею 45,7 кв.м., житлова площа-34,2 кв.м.; веранди (а, а1); сараю (Б,В,Е); бані (Г); погреба (Ж); огорожі (1,2); воріт (3),( т.1 а.с.17). Таким чином, спірне нерухоме майно, відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, є спільною частковою власністю сторін. Згідно ч.1-3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1,2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В пункті 6 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" N 7 від 04.10.1991 року, зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1477/1478/17-27 від 09.01.2018 року : 1. Виділ в натурі 1/2 частини, яка належить [PERSON], із будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в селі Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області по вулиці Гагаріна,15, можливий. 2.Варіанти розподілу ( виділення в натурі ) вказаного вище житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями між сторонами, відповідно до їх часток у домоволодінні наведено у додатку № 3 та № 4. Розподіл господарсько-побутових будівель наведено у таблиці №2 дослідницької частини ( т.1 а.с. 200-211 ). Із запропонованих експертом двох варіантів виділення частки [PERSON] погодився на перший варіант згідно якого, йому має бути виділено : веранду - І, площею 4,1мІ, інвентаризаційною вартістю 6205 гривень 06 копійок; житлову кімнату 1-2, площею 12,10 мІ, інвентаризаційною вартістю 22138 гривень 32 копійки; житлову кімнату 1-3, площею 13,40 мІ, інвентаризаційною вартістю 24516 гривень 81 копійка; літню кухню "Е", інвентаризаційною вартістю 20852 гривні 60 копійок; погріб з шийкою "Ж", інвентаризаційною вартістю 2371 гривня 70 копійок; гараж "Ж-1", інвентаризаційною вартістю 4702 гривні; вигрібну яму "5 ", інвентаризаційною вартістю 4766 гривень 30 копійок. [PERSON] має бути виділено : веранду - ІІ, площею 7,20 мІ; веранду ІІІ, площею 3,50 мІ інвентаризаційною вартістю 13570 гривень 27 копійок; сіни 1-1, площею 4,30 мІ, інвентаризаційною вартістю 7867 гривень 34 копійки; житлову кімнату 1-4, площею 8,8 мІ, інвентаризаційною вартістю 16100 гривень 59 копійок; кухню 1-5, площею 7,10 мІ, інвентаризаційною вартістю 12990 гривень 25 копійок; гараж "Б" інвентаризаційною вартістю 21292 гривні 70 копійок; баню "В", інвентаризаційною вартістю 3254 гривні 70 копійок; сарай "Г", інвентаризаційною вартістю 5675 гривень; вигрібну яму "4", інвентаризаційною вартістю 4766 гривень 30 копійок. В загальному користуванні сторін мають залишитися : басейн для збору води "к"; колодязь інженерних мереж "к-1"; колодязь інженерних мереж "6"; ворота "3"; огорожу "1"; прибудову "а2". При цьому мають бути виконані наступні роботи : закладка пройому між кімнатами І та ІІ; встановлення зовнішнього отвору замість вікна в Кімнаті ІІ; встановлення дверного пройому між кімнатами І та 1-2; закладка дверного пройому між кімнатами 1-2 та 1-1. На думку експерта, зазначений варіант є найбільш економічний, оскільки потребує найменших затрат на переобладнання. Крім того, при вказаному варіанті інвентаризаційна вартість виділених сторонам часток житлового будинку та господарсько-побутових будівель є майже рівною. Різниця становить 35 гривень 64 копійки. Судом звертається увага й на ті обставини, що за вказаним вище варіантом виділення частки, [PERSON] отримує меншу частку житлового будинку за площею. Останній погодився за власний рахунок виконати роботи по утворенню відокремлених частин будинку з самостійними виходами. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, з огляду на можливість виділення в натурі належної [PERSON] частки із майна, що знаходиться в спільній частковій власності сторін, суд вважає, що зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі . Із вказаних підстав в задоволенні первісного позову слід відмовити . Доводи [PERSON] та її представника про те, що частина спірного майна, яке було створене в період 2009-2012 років є самочинним будівництвом, а тому не може враховуватися при визначенні варіантів виділення частки із майна, що перебуває в спільній частковій власності сторін, не обґрунтовані належними та допустимими доказами та спростовуються технічним паспортом на вказане вище домоволодіння, який було складено 27.12.2012 року, тобто в період, коли сторони проживали в шлюбі ( т.1 а.с. 170-173). Посилання сторони позивача за первісним позовом на технічний паспорт від лютого 1991 року суд вважає необґрунтованими, оскільки вказаний документ містить відмітки про те, що він є погашеним ( т.2 а.с. 33-37 ). Доводи [PERSON] про те, що її частка в спільному майні має бути збільшена з тих підстав, що разом із нею проживають її донька та онук, суд вважає безпідставними, оскільки на спірні правовідносини не розповсюджуються положення ст. 70 СК України . На підставі ст.356,358,361,364 ЦК України,абз.1 п.6 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" N 7 від 04.10.1991 року,

Outcome: approved