Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

21.01.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житлом. В обгрунтування вимог позивач вказала, що квартира належить на праві спільної часткової власності сторонам та між співвласниками не досягнуто згоди щодо оплати за комунальні послуги, так як їх несе лише позивач, а відповідач матеріальних витрат не несе та оскільки не встановлено порядку користування квартирою розділити особові рахунки не має можливості, в зв`язку з відсутністю згоди на добровільний розподіл. Оскільки позивач самостійно не в змозі сплачувати комунальні платежі, позивач просить встановити порядок користування квартирою. 22.01.2019 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.22). 25.02.2019 позивачем усунуто недоліки (а.с.25). Ухвалою від 01.03.2019 прийнято позов [PERSON] до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судовое засідання (а.с.28). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Не заперечували щодо заочного розгляду справи. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 01.03.2019, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем реєстрації відповідача (а.с.33, 44), а також відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 15.05.2019 (а.с.43). У судові засідання, призначені на 15.05.2019 та 24.06.2019 відповідач не з`явився. Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 27.07.1999 відділом приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] , на праві приватної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори Стражником Т.О. 24.03.2010 за реєстровим №2-311, [PERSON] є спадкоємцем майна її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а саме 1/2 частки від 1/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.5). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25801805, виданого Комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 08.04.2010 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 частка квартири [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки ТОВ КК "КомЕнерго-Житомир" від 05.10.2018 року №1463 за адресою: м. Житомир, вул. Корольова, №46-б, кв. 84 зареєстровано шість осіб: позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] , колишня невістка позивача - [PERSON] , онуки позивача - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно акту №1691, складеного 14.11.2018 комісією в складі працівників ТОВ "Керуюча Компанія "КомЕнерго-Житомир" юрисконсульт [PERSON] , головний інженер [PERSON] , інженер [PERSON] , за участю сусідів: [PERSON] та [PERSON] , позивач [PERSON] користується кімнатою №2 - 7,6 кв.м., відповідач [PERSON] - кімнатою №3 - 7,4 кв.м., кімната №1 -15,9 кв.м. та підсобні приміщення, кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор, кладова, балкон знаходяться у спільному користуванні позивача та відповідача (а.с.12). Згідно відповіді ТОВ КК "КомЕнерго-Житомир" від 01.10.2018 року №1110, на заяву [PERSON] від 25.09.2018, останню повідомлено, що ТОВ КК "КомЕнерго-Житомир" не заперечує щодо розподілу особового рахунку по квартирі [ADDRESS] , але за умови надання згоди усіх співвласників (а.с.13). Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухні, коридор,тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Згідно до положень ст. 370 ЦК України в разі, якщо поділ в натурі квартири є неможливим, суд може встановити конкретний порядок користування приміщеннями квартири за наявності позову про це. За даними технічного паспорту, виготовленого станом на 2006 р., спірна квартира [ADDRESS] є трьохкімнатною, окремою (загальною) квартирою, жилою площею 30,9 м2, загальною площею 48,32 м2, та складається з наступних окремих кімнат: 1-а кімната - 15,9 кв.м; 2-а кімната - 7,6 кв.м.; 3-тя кімната 7,4 кв.м.; кухня - 5,4 кв.м; вбиральна - 1,2 кв.м; ванна кімната - 2,1 кв.м; коридор - 6,2 кв.м.; кладовка - 1,8 кв.м.; балкон - 0, 72 кв.м (а.с.8,9). Приймаючи до уваги, що вказана квартира поділу в натурі не підлягає, позивач фактично користується спірною кімнатою, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме кімнату №2, площею 7.6 кв.м. виділити у користування [PERSON] , кімнату № 3, площею 7.4 кв .м. виділити у користування [PERSON] , решту приміщень - кімнату №1, площею 15.9 кв.м., яка є суміжною, кухню, ванну кімнату та туалет, коридор, кладовку, балкон залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] Зазначений порядок відповідає фактичному порядку користування квартирою, що склався між сторонами. Щодо позовних вимог про поділ особових рахунків з оплати комунальних послуг, цей спір не підлягає розгляду в судовому порядку. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також, нормою Закону визначено обов`язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку. Із норми ч.4 вказаної статті слідує, що процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Виходячи з вказаних положень, позовні вимоги [PERSON] про розподіл особових рахунків є передчасним і безпідставними. Встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками за рішенням суду є самостійною підставою для звернення позивача з метою розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому, остання не позбавлена права звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial