Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить: - визнати незаконним та скасувати наказ Миколаївської філії ДП "ЦСЕНСМ" №11-08/20 К-ДС від 11.08.2020 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за прогул у виді звільнення його з роботи з посади агронома Жовтневої СДС Миколаївської філії ДП; - визнати незаконним та скасувати наказ Миколаївської філії ДП "ЦСЕНСМ" №40-к від 11.08.2020 року про звільнення його з роботи з займаної посади; - стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. На підставу своїх вимог посилається на те, що він з 25.03.2016 року працював на посаді агронома Жовтневої сортодослідної станції Миколаївської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу». За весь період його роботи жодних заходів дисциплінарного стягнення щодо нього не застосувалось. Свої трудові обов`язки виконував в повному обсязі. 18.06.2020 року відповідно до наказу директора філії у зв`язку всесвітньою пандемією (COVID-19) його та інших працівників біло переведено на роботу вдома, тобто дистанційно. Однак 11.08.2020 року директором Миколаївської на підставі наказу №11-08/20 К-ДС його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за систематичне порушення дисципліни (відсутність на робочому місці 10.08.2020 року та 11.08.2020 року) та на підставі наказу №40-К від 11.08.2020 року його було звільнено з займаної посади за прогули. Вважає дані накази незаконними, так як при винесенні зазначених наказів не було враховано Наказ №05-ОД від 18.06.2020 року ДП «ЦСЕНСМ» «Про порядок роботи філії на період карантину», виданого директором Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Мавровим В.Г. про переведення працівників на дистанційну роботу, а тому відсутність його на робочому місця 10 та 11 серпня 2020 року була обумовлена режимом роботи філії, частина працівників якої працювали дистанційно в зв`язку з епідемією короновірусу. Також вважає, що роботодавцем було порушено його трудові права і відповідно процедуру та порядок притягнення працівників до дисциплінарної відповідальності, встановлений КЗпП України, зокрема в нього не були відібрані пояснення щодо причини відсутності на роботі в філії, він не був ознайомлений з цими наказами і відповідно прогулів не вчиняв, виконуючи умови трудового договору дистанційно. Станом на час звернення до суду - 06.10.2020 року він не отримав ні копії наказу про звільнення, ні трудової книжки, не було з ним проведено розрахунок. Тому просив його позовні вимоги задовольнити скасувавши незаконні накази, поновивши його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 08.10.2020 року позов залишено без руху та надану позивачу строк для усунення недоліків позову. (а.с.25) Ухвало суду від 09.11.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.(а.с.29) Ухвалою суду від 15.01.2021 року судом витребувано докази від відповідача . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що його незаконно звільнили з роботи з посади агронома Жовтневої СДС Миколаївської філії ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" і не повідомили про звільнення в установленому законом порядку. Просив суд прийняти до уваги наданий ним наказ директора Миколаївської філії про перехід на дистанційну роботу низки працівників установи з червня 2020 року, він працював дистанційно, виконував всі доручення і завдання керівництва, робота ця йому оплачувалась, хоч і не в повному обсязі. Відповідач навмисно замовчує існування цього наказу. В нього є заборгованість по заробітній платі, йому не повернули трудову книжку. Йому ніхто не телефонував з роботи і він не відмовлявся прибути на роботу, надати будь-які пояснення, отримати документи. Відповідач надав акти про його начебто відмову в отриманні наказу про звільнення, який не відповідає дійсності. Оскільки його незаконно було звільнено з вказаної посади, просив поновити його на роботі з 11.08.2020 року. Під час слухання справи у суді надав довідку про середній заробіток його на займаній посаді та просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу виходячи з вказаного в довідці середнього заробітку з 11.08.2020 року по день винесення судового рішення. Відповідач - Державне підприємство "ЦСЕНСМ" позов не визнали. Не погоджуючись з заявленим позовом подали до суду відзив, в якому зазначили, звільнення позивача проведено в законний спосіб, так як останній допустив прогули 10.08.2020 року, 11.08.2020 року, відповідно був відсутній без поважних причини на робочому місці у Миколаївській філії ДП"ЦСЕНСМ". Про відсутність його на робочому місці свідчать складені акти і відповідно видані по даним фактам накази є законними. Також просили не приймати до уваги наказ, на який посилається позивач від 18.06.2020 року №05-ОД «Про порядок роботи філії на період карантину», де в п. 1 наказу вирішено, що позивач буде виконувати протягом дії карантину роботу визначену трудовим договором вдома, так як такий наказ відсутній в документах наявних в Миколаївській філії та в ДП «ЦСЕНСМ», подана копія наказу №05-ОД не завірена підписом керівника установи та відсутня печатка, що свідчить про те, що джерело надходження до позивача даного наказу не відоме. Щодо стягнення з них витрат позивача на правничу допомогу у сумі 10000 грн., то вважають, що дані вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачем не надано жодних доказів щодо надання йому правничої допомоги адвокатами в заявленому розмірі. Тому просили у задоволенні позову [PERSON] до ДП «ЦСЕНСМ» відмовити. Представник відповідача - Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи - Миколаївської філії ДП "ЦСЕНСМ" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу №25-О від 25.03.2020 року [PERSON] прийнятий на посаду агронома Жовтневої сортодослідної станції Миколаївської філії Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», що підтверджується записом в трудовій книжці за №17 виданої на ім`я [PERSON] (а.с. 66) Із наданого позивачем Наказу №05-ОД від 18.06.2020 року ДП «ЦСЕНСМ» «Про порядок роботи філії на період карантину», виданого директором Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Мавровим В.Г. судом встановлено, що у в зв`язку із виникнення всесвітньої пандемії (COVID-19), відповідно до п. п. 1 п. 2 розділу ІІ (Прикінцевих положень) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» та виходячи із неможливості проведення польових робіт, у зв`язку із бездіяльністю центрального апарату, на час дії карантину в Україні, наказано працівникам філії, в тому числі агроному І категорії [PERSON] , виконувати протягом дії карантину роботу за трудовим договором на дому. При цьому в матеріалах справи міститься також копія даного наказу, завірена підписом та печаткою Миколаївської філії ДП, тому суд вважає дану копію наказу належним та допустимим доказом. (а.с.4, 63) З наказу №11-08/20 К-ДС від 11.08.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності агронома Жовтневої СДС [PERSON]», судом встановлено, що [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за систематичне порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 10.08.2020 року та 11.08.2020 року). (а.с.5) Даний наказ винесено на підставі актів про відсутність на робочому місці №1 від 10.08.2020 року та №2 від 11.08.2020 року. Згідно вказаних актів складених робочою комісією у складі: провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту ДП «ЦСЕНМС» Гура Д.В., провідного юрисконсульта юридичного відділу ДП «ЦСЕНСМ» Сторожука І.С. та завідувача Первомайської сортодослідної станції Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Чеботар А.О. - агроном Жовтневої СТ Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» [PERSON] був відсутній на робочому місці без поважних причин 10.08.2020 року та 11.08.2020 року з 09 год до 16 год. (а.с.77а) Згідно наказу №40-К від 11.08.2020 року «Про звільнення за прогул [PERSON] » затвердженого в.о.директора Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Сторожуком І.С. [PERSON] звільнено з посади агронома Миколаївської Жовтневої СТ Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» за прогули буз поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП). (а.с.80) Даний наказ внесено в трудову книжку [PERSON] 11.08.2020 року (а.с.66). Згідно акту №5 від 12.08.2020 року, складеного членами робочої комісії - провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту ДП «ЦСЕНМС» Гура Д.В., провідного юрисконсульта юридичного відділу ДП «ЦСЕНСМ» Сторожука І.С. та завідувача Первомайської сортодослідної станції Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Чеботар А.О. ними було здійснено телефонний дзвінок [PERSON] з пропозицією ознайомитись з наказом про притягнення його дисциплінарної відповідальності №01-08/20 від 11.08.2020 року, але [PERSON] відмовився від підпису. (а.с.83) З письмових пояснень [PERSON] (охоронець філії) та [PERSON] (завскладом філії) наданих до матеріалів справи, відповідач підтверджував, що [PERSON] дійсно був відсутній на робочому місці в Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» з травня-червня 2020 року, причини його відсутності їм не відомі. (а.с.81,82) Згідно довідки виданої [PERSON] №32-10/20 від 15.10.2020 року його заробітна плата за останні 6 місяців складає 37433,09 грн (після відрахування передбачених законом податків залишок складав 30133,62 грн). Середньомісячна заробітна плата складає 6291,67 грн. (а.с.65) Суд, заслухавши пояснення позивача, ознайомившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, давши оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, проаналізувавши їх на відповідність нормам права, дослідивши надані по справі докази, прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] виходячи з наступного. Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.60 КЗпП України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за погодженням між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом для працівника може встановлюватися гнучкий режим робочого часу на визначений строк або безстроково як при прийнятті на роботу, так і згодом. На час загрози поширення епідемії, пандемії та/або на час загрози військового, техногенного, природного чи іншого характеру умова про дистанційну (надомну) роботу та гнучкий режим робочого часу може встановлюватися у наказі (розпорядженні) власника або уповноваженого ним органу без обов`язкового укладення у письмовій формі трудового договору про дистанційну (надомну) роботу. Дистанційна (надомна) робота - це така форма організації праці, коли робота виконується працівником за місцем його проживання чи в іншому місці за його вибором, у тому числі за допомогою інформаційно-комунікаційних технологій, але поза приміщенням роботодавця. При дистанційній (надомній) роботі працівники розподіляють робочий час на свій розсуд, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку, якщо інше не передбачено у трудовому договорі. При цьому загальна тривалість робочого часу не може перевищувати норм, передбачених статтями 50 і 51 цього Кодексу. Виконання дистанційної (надомної) роботи не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників. При цьому, якщо працівник і роботодавець письмово не домовились про інше, дистанційна (надомна) робота передбачає оплату праці в повному обсязі та в строки, визначені діючим трудовим договором. Так постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» в Україні запроваджено карантин, який діє по теперішній час. Так судом встановлено, що [PERSON] з 25.03.2016 року працював на посаді агронома Жовтневої сортодослідної станції Миколаївської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» з місцем розташування вказаного органу с. Весняне Миколаївський район Миколаївської області. Згідно наказу про прийняття на роботу будь-яких обумовлених особливостей його роботи в даній установі не встановлено, також не надано суду відповідачем доказів, які спростовують даний висновок суду. Між тим згідно Наказу №05-ОД від 18.06.2020 року ДП «ЦСЕНСМ» «Про порядок роботи філії на період карантину», виданого директором Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» Мавровим В.Г. , останній був переведений на роботу на дому, тобто дистанційно і працював поза приміщенням роботодавця. Згідно наказу термін такої роботи було визначено на період дії карантину в Україні. Відповідачем не надано доказів відміни або скасування даного наказу на час звільнення позивача з роботи, а також судом встановлено, що карантин в Україні діє по теперішній час, дія Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року постійно продовжується. Та обставина, що відповідач заперечує наявність оригіналу такого наказу в Миколаївській філії, не спростовує доводів позивача, що цей наказ був виданий, в нього наявна копія, завірена печаткою філією, і він відповідно до цього наказу працював дистанційно. Суд вважає, що такий порядок роботи [PERSON] в Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» був встановлений відповідно до порядку, визначеного ст.60 КЗпП України, так як є відповідний наказ по Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» про встановлення такого режиму роботи, і відповідно законодавець не вимагав на той час обов`язкового укладення у письмовій формі трудового договору про дистанційну (надомну) роботу. Така робота не тягне обмежень обсягу трудових прав позивача, передбачає оплату роботи в повному обсязі та в строки, визначені в трудовому договорі, якщо між сторонами не було обумовлено інше. Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність домовленостей між працівником та роботодавцем про обумовлений порядок виконання роботи дистанційно, інший порядок її оплати суду не надано. Позивач не заперечував, що 10.08.2020 року, 11.08.2020 року не знаходився безпосередньо на робочому місці в Миколаївській філії кожного робочого дня з дня видачі Наказу №05-ОД від 18.06.2020 року ДП «ЦСЕНСМ» «Про порядок роботи філії на період карантину», з`являвся на вимогу керівництва, а в інший час виконував доручення та завдання керівництва, виїжджаючи в певні місця, на поля або прибував на вимогу до філії. Відтак, судом достовірно встановлено, що на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності станом на 10.08.2020 року та 11.08.2020 року позивач працював в Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» дистанційно на дому з 18.06.2020 року. Щодо вчинення дисциплінарного проступку та правомірності накладення стягнення. Відповідно Кодексом законів про працю України статтею 40 встановлено підстави звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України можливе за таких умов: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08 ), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Відповідно статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана або звільнення. Частиною 1 ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Водночас вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У законодавстві про працю розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Із роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вбачається, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Так із актів складених робочою комісією 10.08.2020 року №1 та 11.08.2020 року №2 Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» [PERSON] без поважних причин був відсутнім на робочому місці 10.08.2020 року та 11.08.2020 року з 09 год до 16 год. Між тим [PERSON] був відсутній безпосередньо на робочому місці в Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» 10 та 11 серпня 2020 року, так як діяв відповідно до наказу по філії про переведення його на дистанційну роботу, то його відсутність на робочому місця в зв`язку з цим не можна вважати прогулом, тобто відсутністю на роботі без поважних причин. Відповідно до висновку ВС постанові від 24.01.2019 року по справі № 515/1087/17 для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Належних доказів того, що в обумовлені дні роботи, а саме 10 та 11 серпня 2020 року позивач повинен бути безпосередньо на робочому місці в Миколаївській філії, суду не надано, а перебування на дистанційній роботі його відсутності на роботі не виключає. Відтак суд вважає, що позивач не вчиняв дисциплінарних проступків у виді прогулів 10 та 11 серпня 2020 року, за які його звільнили з роботи. Крім цього відповідач, застосувавши такий порядок звільнення позивача з роботи, порушив його трудові права. Так Верховний суд України в постанові від 19.10.2016 року по справі №6-2801цс15, розглядаючи трудовий спір, зазначив, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. З матеріалів справи судом встановлено, що встановивши відсутність працівника на робочому місці, керівництво філії не отримало від позивача пояснень щодо причин відсутності його на роботі з метою уникнення безпідставного накладення стягнення, після чого негайно звільнили його з роботи, а після цього не надали йому у встановленому законом порядку інформації про звільнення з роботи та не вручили копії наказів. Відповідно до норм ст. 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи, засвідчену у встановленому порядку. При звільненні працівника виплату всіх сум, що належать йому від організації, провадять у день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП). Станом на день звернення до суду позивач не отримав ні копії наказу про звільнення, ні трудової книжки, з позивачем не було проведено розрахунок. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що зазначені відповідачем обставини не можуть бути підставою для звільнення позивача із займаної ним посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а тому накази №11-08/20 К-ДС від 11.08.2020 року в.о. обов`язки директора Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення [PERSON] агронома Жовтневої сортодослідної станції Миколаївської філії ДП «ЦСЕНСМ» за систематичне порушення трудової дисципліни, а також №40-к від 11.08.2020 року про звільнення з 11.08.2020 року [PERSON] з вказаної посади за прогули без поважних причин, пункт 4 статті 40 КЗпП, підлягають скасуванню, а позивач підлягає поновленню на раніше зайнятій посаді з дати звільнення - з 11.08.2020 року. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Оскільки суд прийшов до висновку про поновлення [PERSON] на роботі в Миколаївській філії ДП «ЦСЕНСМ» з 11.08.2020 року, то відповідно на його користь належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з цього дня і по день ухвалення судового рішення. Розрахунок середнього заробітку суд здійсню на підставі довідки про середню заробітну плату позивача за 6 місяців, які передували звільненню, від 15.10.2020 року, яку надав позивач і достовірність якої у суду не викликає сумніву, так як вона містить вихідний номер, підпис та скріплена печаткою Миколаївського філії ДП. Так беручи до уваги дохід за повні два попередні місяці, що передували звільненню, а саме: липень 2020 - 6575,34 грн, червень 2020 - 6008 грн. 00 коп., середньоденний заробіток за робочий день позивача складає 292,64 грн, ((6575,34 +6008): 43 (робочих дні) =292,64 грн) та враховуючи кількість робочих днів з моменту звільнення до моменту винесення рішення (171 день), на користь позивача підлягає стягненню з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.08.2020 року по в сумі 50041,44 грн (292,64 х 171 = 50041,44), в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відрахуванням при виплаті усіх податків, зборів та обов`язкових платежів, що передбачені законодавством України. Щодо питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вказані норми понесення судових витрат стороною по справі також підлягає доказуванню. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування понесених витрат по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн. Однак позивачем по справі не надано доказів взагалі отримання ним по даній справі послуг з професійної правничої допомоги, а також доказів понесення ним судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у виді витрат на професійну правничу допомогу, а тому в стягненні даних коштів з відповідача йому належить відмовити. Оскільки при зверненні до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору, то в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial