Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

21.05.2021 року позивач Акціонерне товариство "Акцент-Банк" (скорочена назва - АТ "А-Банк", який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20 077,62 грн., а також судові витрати в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.2016 р. відповідач [PERSON] приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в "А-банку" з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в "А-Банку" відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те,що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті , складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 15.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 20 077,62 грн, з яких: 10492,26 грн - заборгованість за кредитом; 8 835,36 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 750,00 грн. - штраф. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, позивач був змушений звернутися з названим позовом до суду. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача разом з позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи. У поштових повідомленнях від 13.08.2021 р. і 15.11.2021 р. про направлення судової повістки на адресу відповідача містяться відмітки листоноші про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днями вручення судової повістки відповідачу. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.12.2016 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, б/н, шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку. Відповідно до укладеного договору, позивачем відкрито картковий рахунок та надано [PERSON] кредитну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 12.12.2016 р., укладеного між АТ "Акцент-Банк" та [PERSON] станом на 15.03.2021 р., вбачається, що за період часу з 12.12.2016 року відповідач користувався вказаною карткою. Також вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості відповідач здійснила 20.06.2019 р. в сумі 2000,00 грн. З названого розрахунку також вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань станом на 15.03.2021 р. утворилася заборгованість у розмірі 20 077,62 грн, з яких: 10492,26 грн - заборгованість за кредитом; 8 835,36 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 750,00 грн. - штраф. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У Анкеті-заяві позичальника від 12.12.2016 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді стягнення відсотків за користування кредитом, в тому числі простроченими, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом та штраф. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/№ від 12.12.2016 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, штрафів, за несвоєчасне погашення кредитута зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача вищенаведених Витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків (прострочених) за користування кредитом, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду України, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи №342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.12.2016 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом, а також пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Судом не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Отже матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені відповідачем. Зазначена в Анкеті-заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідачем саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. За такого, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафу, як таких, що не передбачені договором. З огляду на вказані обставини, суд доходить висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10492,26 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 186,27грн.

Outcome: partial