Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

24.11.14 р. позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 009-13514-130511 від 13.05.2011р. в розмірі 4073,04грн., з яких 2503,03грн. тіло кредиту, 498,97грн. прострочене тіло кредиту, 1077,04грн. заборгованість за комісіями, та судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що 13.05.2011 року між ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта" (правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 009-13514-130511. За даним договором позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надав останній платіжну картку із ПІН-кодом та відкрив кредитну лінію на загальну суму 100000грн., встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 2000,00грн. Відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення суми заборгованості за Кредитною лінією, погашення заборгованості за овердрафтом, сплачувати всю суму відсотків, суму пені у разі порушення строків сплати боргу, процентів за користування кредитною лінією/овердрафтом. Однак відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 4073,04грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд розглядати справу у його відсутності. Суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача в поданій до суду позовній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 13.05.2011 року між ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 009-13514-130511. За цим договором позивач відкрив відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надав останній платіжну картку із ПІН-кодом та відкрив кредитну лінію на загальну суму 100000грн., встановивши ліміт Кредитної лінії у розмірі 2000,00грн. для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються нею у суб'єктів господарювання, та інших операцій, що не заборонені діючим законодавством. Відповідно до п.23 с.1 Закону України "Про захист прав споживачів" кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, [PERSON] отримала споживчий кредит. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ст.525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За умовами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач свої обов'язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит. Згідно умов договору, відповідачка зобов'язалась щомісяця, в строки, визначені договором, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму відсотків, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та відсотків за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань та в установлені строки суми заборгованості не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, а, отже, зобов'язання не виконано належним чином. Згідно наданого банком розрахунку станом на 08.09.2014 року згідно Договору № 009-13514-130511 від 13.05.2011 року загальна сума простроченої заборгованості за кредитом становить 4079,04грн. та складається з: тіла кредиту в сумі 2503грн. 03 коп., простроченого тіла кредиту в сумі 498грн. 97коп. та заборгованості за комісіями в розмірі 1077грн. 04коп. Суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості, яка складається з: тіла кредиту в сумі 2503грн. 03коп., простроченого тіла кредиту в сумі 498грн. 97коп. підлягають до задоволення. Щодо вимог про заборгованість за комісіями в сумі 1077грн. 04коп. такі не підлягають до задоволення. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України N 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 норми Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року (N 1023-XII ) спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Положення частин четвертої - одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту. Зокрема, це право споживача не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах. Статтею 1054 ЦК України, яка дає визначення зобов'язань за кредитним договором, обов'язком позичальника є повернути кредит та сплатити відсотки. Глава 71 ЦК України, яка регулює правовідносини позики, кредиту, банківського вкладу, не передбачає стягнення з позичальника в користь позикодавця (кредитодавця) комісій чи інших платежів за управління кредитом. Позивачем не подано до позовної заяви доказів законності встановлених у договорі та нарахованих комісій. Відтак, суд вважає, що комісія за користування кредитом по Кредитному договору № 009-13514-130511 від 13.05.2011р. встановлена на незаконних засадах. У задоволенні вимог банку про стягнення з відповідачки такої комісії суд відмовляє. Отже, заборгованість за Кредитним договором № 009-13514-130511в сумі 3002грн.00 коп., з яких тіло кредиту в сумі 2503грн. 03коп., прострочене тіло кредиту в сумі 498грн. 97коп., підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позовні вимоги доведеними, такими, що підлягають до часткового задоволення. У зв'язку з частковим задоволенням позову із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial