Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами такого були його баба [PERSON] та його дід [PERSON]. Вважає, що кожному з них належало по 1/2 ідеальній частині вказаного будинковолодіння. Вказує, що [INFO]. померла його баба [PERSON], котра за життя своїм майном не розпорядилася. Спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON], в тому числі належну їй частку в колгоспному дворі, прийняв її чоловік (дід позивача) [PERSON] відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Зазначає, що [INFO]. помер його дід [PERSON], котрий за життя розпорядився своїм майном та заповів таке саме йому, позивачу. Стверджує, що як спадкоємець за заповітом у встановлені законом строк та порядку у відповідності до вимог статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийняв спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті діда [PERSON], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, з метою оформлення своїх спадкових справ звертався до приватного нотаріуса Яксманицького Р.С., однак нотаріусом відмовлено йому у видачі свідоцтва на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами через відсутність на такий правовстановлюючих документів. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься заява його представника - [PERSON], в якій така зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без її (представника) участі. Представник відповідача - Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує просить розглянути справу у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з'явився, проте подав копії сторінок спадкової справи за №274/2018, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO]., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.09.2018р. №53347063; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.11.2018р. №53978889, з якої слідує, що у Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт спадкодавця [PERSON]; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.09.2018р. №53347122, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котра померла [INFO]. в нотаріальній конторі не заводилася, та просив справу слухати у його відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого була [PERSON] (баба позивача), а членом такого, як вважає суд: її чоловік (дід позивача) - [PERSON], що підтверджується виписками з погосподарських книг по с.Корчунок Мостиського району за 1986-1990рр. та за 1991-1995рр. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали [PERSON] та [PERSON], тобто кожен на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS]. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7,спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO]., відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК України в редакції 1963 року. До складу даної спадщини входить право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав спадкодавцю [PERSON] як члену колгоспного двору. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Саме чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом у відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті дружини. Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №234 від 12.03.2018р. після смерті [PERSON] в управління її спадковим майном вступив саме [PERSON], який доглядав за житловим будинком, проводив поточні ремонти, сплачував комунальні платежі, обробляв земельну ділянку. Тобто, в силу ст.549 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві. Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №53347122 від 18.09.2018р. спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. не заводилась. Судом не здобуто доказів, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановлені законом строки вчинили будь-які дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] майно (1/2 частку у спірному будинковолодінні, що належала їй як члену колгоспного двору) успадкував саме чоловік останньої (дід позивача) [PERSON] Отже, [PERSON] став власником спірного будинковолодіння в цілому (1/2 частка, що належала йому як члену колгоспного двору, + 1/2 частка, яку він успадкував в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON].). [INFO] року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], входить право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя розпорядився своїм майном, склавши 17.12.2002 року заповіт на усе своє майно на ім'я онука [PERSON], позивача по справі. [PERSON] як спадкоємець за заповітом у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] Як убачається з матеріалів справи, [PERSON], який помер [INFO]., на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: с.Корчунок Мостиського району Львівської області. Після смерті [PERSON] в управління і володіння його майном вступив онук [PERSON], який доглядав за будинком, проводив поточні ремонти, обробляв земельну ділянку, сплачує податки та комунальні послуги. Зазначені обставини стверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №233 від 12.03.2018р. Крім того, позивач [PERSON] звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння та належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Інших можливих спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку в спадщині спадкодавця [PERSON], згідно ст.535 ЦК УРСР в редакції 1963 року, - судом не встановлено. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копіями сторінок спадкової справи за №274/2018, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO].; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.09.2018р. №53347063; копією заповіту спадкодавця [PERSON] та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.11.2018р. №53978889; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.09.2018р. №53347122; копіями паспорта позивача; довідками, виданими виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області, за №№233-234 від 12.03.2018р.; виписками з погосподарських книг по с.Корчунок Мостиського району за 1986-1990рр. та за 1991-1995рр.; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спірне майно - будинковолодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved