Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

20.06.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить: 1. Визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.10.2017№ 20022 - СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», яким [PERSON] передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6322682000:01:000:1091 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. 2. Скасувати державну реєстрацію про право власності, здійснену в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6322682000:01:000:1091 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. 3. Визнати недійсним укладений 13.12.2017 між [PERSON] та фермерським господарством «Альфа» договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 6322682000:01:000:1091 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №38835448 від 20.12.2017. 4. Зобов`язати [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) повернути земельну ділянку загальною площею 2 га, що знаходиться за межами населених пунктів Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області, кадастровий номер 6322682000:01:000:1091 вартістю 64474,00 грн. (шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят чотирі гривні) державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 39792822). В обґрунтування заявлених позовних вимог, представник позивача посилався на те, що 22.03.2017 року до ГУ Держгеокадастру у Харківській області надійшла заява [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, що розташована на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. 29.03.2017 року [PERSON] знову звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,78 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. Таким чином, 11.06.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 1,7800 га з кадастровим номером 6323382000:05:000:0154, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. При цьому 11.10.2017 року [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим №632262000:01:000:1091 для ведення особистого селянського господарства площею 2,000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. Та 05.12.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером №632262000:01:000:1091, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. Так, [PERSON] двічі скористався своїм правом на отримання безкоштовно у власність земельної ділянка та зареєстрований власником одразу двох ділянок площею 2 га з кадастровим номером №632262000:01:000:1091, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області та площею 1,7800 га з кадастровим номером 6323382000:05:000:0154, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. При цьому у заяві від 11.10.2017 року, поданій [PERSON] , зазначено, що [PERSON] не скористався своїм правом на отримання безкоштовно земельної ділянки у власність. Ухвалою судді від 05.07.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.09.2019 року закрито підготовче судове провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 04 березня 2020 року сторони не з`явилися. Начальник Золочівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Лещенко Д.Р. через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, крім того подав заяву, в якій просив звільнити його від сплати судового збору за результатами розгляду вказаної справи, як учасника бойових дій АТО. Представник фермерського господарства «Альфа» за довіреністю від 13.07.2018 року адвокат Іванова Н.В. подала до суду письмовий відзив, в якому просила суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки ФГ «Альфа» та [PERSON] , на її думку, не є належними відповідачами щодо заявлених вимог про скасування Наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 23.10.2017 року №20022-СГ та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Крім того, позивачем не доведено існування підстав для звернення до суду з представництвом інтересів ГУ Держгеокадастру у Харківській області, як не доведено і наявність будь-яких обставин, які б свідчили, що зміст правочину, а саме умови договору оренди землі від 13.12.2017 року суперечать ЦК України чи іншим акта цивільного законодавства, тож представник відповідача вважала, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Пізніше адвокат Іванова Н.В. подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника ФГ «Альфа», проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав наведених у відзиві, просила звернути увагу суду на те, що заявлення позовних вимог щодо скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Харківській області здійснено до неналежних відповідачів, оскільки ні ФГ «Альфа», ні [PERSON] не є авторами спірних наказів. Одночасно представником ФГ «Альфа» було надано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.09.2019 року, за яким припинено право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 632262000:01:000:1091, оскільки договір оренди від 13.12.2017 року, укладений між [PERSON] та ФГ «Альфа» є припиненим з 02.09.2019 року шляхом розірвання згідно додаткової угоди від 14.08.2019 року. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 23.06.2015 року, посвідченого тво військового комісара Харківського ОВК Козаком В.С., [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. 22.03.2017 року [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною прощею 1,78 га, кадастровий номер 6323382000:05:000:0154 за рахунок про інвентаризованої земельної ділянки, яка розташована за межами населених пунктів Ленінської сільської ради на території Красноградського району Харківської області з метою оформлення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства для подальшої передачі її у власність. З повідомленням про те, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, не скористався. Разом із заявою було подано схему розташування вказаної земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника бойових дій. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.04.2017 року № 5634-СГ [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. Розмір земельної ділянки 1,7800 га (кадастровий номер 6323382000:05:000:0154), зі зміною виду цільового призначення на ведення особистого селянського господарства. 12.09.2017 року [PERSON] звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7800 га із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області та передання йому зазначеної земельної ділянки у власність. З повідомленням про те, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, не скористався. Разом із проектом землеустрою та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.09.2017 року № 16867-СГ [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,7800 га, в тому числі рілля 1,7800 га (кадастровий номер 6323382000:05:000:0154) із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною виду цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. Згідно повідомлення начальника відділу у Красноградскому районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 15.02.2019 року № 10-20-0.23,24-163/114-19 нормативна грошова оцінка одиниці площі сільськогосподарських угідь станом на 01.01.2019 року по Харківській області становить: рілля - 32237,00 грн. [PERSON] звернувся з клопотанням (без дати, зареєстровано в ГУ Держгеокадастру у Харківській області 21.03.2017 року) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га ріллі, яка розташована на території Гур.Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області для подальшої передачі у власність. З повідомленням про те, що своїм право на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ст. 121 Земельного кодексу України, не скористався. Разом з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копії паспорту та ідентифікаційного коду. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.03.2017 року № 4982-СГ [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. Розмір земельної ділянки 2,0000 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. 11.10.2017 року [PERSON] , який діє за дорученням [PERSON] за № 221 від 05.10.2017 року, звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в тому числі ріллі 2,0000 га із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області та передання [PERSON] зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 632262000:01:000:1091 у власність. З повідомленням про те, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, [PERSON] не скористався. Разом із погодженим проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки; витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копією паспорту та ідентифікаційного номеру [PERSON] ; копією довіреності за № 221 від 05.10.2017 року. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.10.2017 року № 20022-СГ [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі рілля 2,0000 га (кадастровий номер 632262000:01:000:1091) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 170514070 від 14.06.2019 року [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 632262000:01:000:1091 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області на підставі наказу Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність №20022-СГ від 23.10.2017 року, виданого ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди б/н від 13.12.2017 року передана в оренду на 15 років фермерському господарству «Альфа»; земельної ділянки кадастровий номер 6323382000:05:000:0154 площею 1,78 га для ведення особистого селянського господарства на території Зорянської сільської ради Красноградського району Харківської області на підставі наказу Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність №16867-СГ від 19.09.2017 року, виданого ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Вказана земельна ділянка на підставі договору оренди б/н від 06.06.2018 року передана в оренду на 7 років [PERSON] . Згідно повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» керівника Первомайської місцевої прокуратури Говорухи В., на момент звернення 11.10.2017 року [PERSON] , який діяв за дорученням [PERSON] на підставі довіреності, до ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 632262000:01:000:1091, [PERSON] вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, оскільки 19.09.2017 року вже отримав наказ ГУ Держгекадастру у Харківській області № 16867-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність останньому земельної ділянки площею 1,7800 га (кадастровий номер 6323382000:05:000:0154), яка знаходиться за межами населених пунктів на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим Первомайською місцевою прокуратурою було підготовлено проект позовної заяви в порядку ст.. 56 ЦПК України до Золочівського районного суду Харківської області в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області про визнання незаконниминаказів ГУ Держгеокадастру у Харківській області, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, повернення земельної ділянки. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №179663973 від 04.09.2019 року, 02.09.2019 року припинено право оренди ФГ «Альфа» земельної ділянки кадастровий № 632262000:01:000:1091 площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівської району харківської області, що належить [PERSON] , у зв`язку з укладенням додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 14.08.2019 року. При вирішенні спору, суд керується наступними нормами, щодо обґрунтованості звернення до суду прокурора: Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури визначається законом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. При цьому Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. На необхідність визначення справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи звертав увагу і Верховний Суд України у постанові від 18.10.2013 у справі № 6-92цс13 за позовом прокурора про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та її повернення. Положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини забезпечено врахування принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників. Відтак, слід зазначити, що, пред`являючи позов у вказаній справі, прокурор виходив саме з необхідності вирішення проблеми суспільного значення, існування якої виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів. Таким чином, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення державі земельної ділянки, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав користувачів. А також з метою відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання вимог законності при передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності у власність, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства. Спірні правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної власності, становлять "публічний" інтерес, а рішення ГУ Держгеокадастру у Харківській області, на підставі яких земельна ділянка вибула з державної власності, такому суспільному інтересу не відповідають. За таких обставин, "публічним" інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про витребування спірної земельної ділянки з володіння [PERSON] є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю українського народу. "Суспільний", "публічний" інтерес полягає у відновленні правового порядку та становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю та захист такого права шляхом повернення до земель державної власності вказаної земельної ділянки, що незаконно вибула. Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні [PERSON] спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон набув право власності на неї. Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Суд керується наступними нормами, щодо обґрунтованості вимог про визнання незаконним та скасування спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області: Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектар. Відповідно до ст.15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Частиною 4 ст.122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Постановою Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 10.09.2014 № 442, Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру створено шляхом реорганізації (перетворення) Державного агентства земельних ресурсів України. Згідно п.п. 12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 308 від 17.11.2016, чинного на час видання спірних правовідносин, вказаний орган розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Харківської області. Отже, органом, який на час виникнення спірних правовідносин, мав право розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території області, є Головне Управління Держгеокадастру в Харківській області. Частиною 6 ст. 118 ЗК України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Згідно ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки кадастровий номер 632262000:01:000:1091 (наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.10.2017№ 20022 - СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.09.2017 року № 16867-СГ). Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України [PERSON] при отриманні у власність спірної земельної ділянки не повідомив той факт, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Ленінської сільської ради Красноградського району Харківської області. Отже, земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 632262000:01:000:1091), що знаходиться за межами населених пунктів на території Гур`єво-Козачанської сільської ради Золочівського району Харківської області, вибула із земель запасу державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції Українита ст. 5 ЗК України. Відтак на підставі ч. 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.10.2017№ 20022 - СГ, як такий, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд керується наступними нормами, щодо обґрунтованості вимог про визнання недійсним укладений 13.12.2017 між [PERSON] та фермерським господарством «Альфа» договір оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації: Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За змістом положень частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом положень статей 210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України, частиною п`ятою статті 6, статтею 17 Закону України "Про оренду землі" у редакціях, чинних на час виникнення орендних правовідносин за оспорюваним правочином між [PERSON] та ФГ «Альфа», установлено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 10 якого встановлено, що державний реєстратор у ході здійснення реєстраційних дій, зокрема, встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Таким чином визнання незаконними та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та про передачу [PERSON] у власність землі та повернення земельної ділянки, дає підстави для визнання недійсним договору оренди (навіть за умови його розірвання станом на момент ухвалення рішення). Водночас, підстави для скасування державної реєстрації договору оренди, відсутні враховуючи його розірвання та внесення відповідних змін відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №179663973 від 04.09.2019 року, 02.09.2019 року про припинення права оренди ФГ «Альфа» земельної ділянки кадастровий № 632262000:01:000:1091. При вирішенні вимог про повернення земельної ділянки, суд виходить з наступних норм: Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)). Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого 2017 року, заява № 43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого протоколу, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю. Відтак, даній справі, з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені обставини та правові норми коли не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ, відтак враховуючи незаконність отримання, спірна земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем [PERSON] державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Щодо судового збору суд виходить з того, що пред`явлений позов задоволений, судові витрати пропорційно мають бути відшкодовані. З огляду на це, з відповідача ФГ «Альфа» на користь Прокуратури Харківської області слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 гривень, враховуючи одночасно, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного

Outcome: approved