Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

\~\~\~ \~До Київського районного суду м.Харкова звернулась [PERSON] з цивільним позовом до Публічного Акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» , Третя особа: Приватний нотаріус [PERSON] про припинення договору іпотеки про визнання договору іпотеки недійсним, обґрунтувавши свої вимоги тим, що умовами договору іпотеки встановлені зобов'язання для Позивача, які не передбачені законом для іпотекодавця, в договорі здійснюється посилання на кредитний договір, який між сторонами (Позикодавцем, Позичальником та Іпотекодавцем, а тому договір іпотеки не містить всіх істотних умов, обов'язковість яких встановлена\~Законом України "Про іпотеку", а тому просить суд визнати оспорюваний договір недійсним. У судове засідання представник позивача [PERSON]позовні вимоги підтримав в повному обсязі , просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та письмових пояснень, що долучені до матеріалів справи, також просив слухати справу без фіксування процесу технічними засобами. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обгрунтовуються, суду не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа ПП Харківського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явилась, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вона обгрунтовуються, суду не надала, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи позовної заяви, встановивши, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, факти та відповідні правовідносини, вважає, що позов\~\~\~\~\~\~підлягає задоволенню, враховуючи таке. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.12.2006 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ було укладено договір-анкету №6/1/2006/840-К/711 на відкриття карткового рахунку та обслуговуванню кредитної лінії від 27.12.2006 року. Строк дії договору-анкети був зазначений до 12.02.2008 року 27.12.2006 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» Харківського РУ було укладено договір іпотеки №6/1/2006/840-1/713 на [ADDRESS] з метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника [PERSON] по договору-анкеті №6/1/2006/840-К 711 на відкриття карткового рахунку та обслуговуванню кредитної лінії від 27.12.2006 року. Згідно із ст.55 ЗУ «Про нотаріат» приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу БакумовоюАллою Валентинівною, яка посвідчувала даний договір накладено заборону відчуження [ADDRESS] до припинення дії договору іпотеки. Доказом цього є договір іпотеки. 24.10.2014 року ВАТ КБ «Надра» звернувся до [PERSON] в позовному провадженні з метою стягнення заборгованості за зобов'язанням, що виникли по договору-анкеті №6/1/2006/840-К/7П на відкриття карткового рахунку та обслуговуванню кредитної лінії від 27.12.2006 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 року по справі № 2 645/267/14 позивачу ПАТ КБ «Надра» було відмовлено в позовних вимогах у зв'язку з тим. що право позивача стягнути заборгованість з боржника [PERSON] за даним зобов'язанням сплинуло 31.03.2012 року (до правовідносин застосовані строки позовної давності). Дана обставина встановлена рішенням суду та не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання. Згідно правової позиції, викладеній в постанові ВСУ від 22 жовтня 2014 №6-153цс14, сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості не є підставою для припинення дії договору іпотеки. Але з рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 року по справі № 1/645/267/14 за позивом ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості вбачається, що на сьогодення у [PERSON] та [PERSON] відсутня заборгованість перед кредитором, і ПАТ КБ «Надра» позбавлений можливості стягнути будь-яку суму заборгованості з боржника. Відповідно до ч.Зст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, договір іпотеки №6/1/2006/840-1/713 від 27.12.2006 року між мною та відповідачем вважається припиненим в силу закону у зв'язку із припиненням основного зобов'язання. Відповідач по справі не бажає цього визнавати та вважає, що іпотека припиняється лише після виплати боржником заборгованості, яка була предметом розгляду в вищенаведеному позовному провадженні. Згідно ст.74 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. 4.5 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 ч.5. передбачено, що нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). [PERSON] неодноразово зверталась як в усній, так і в письмовій формі до представництва Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Харківського регіонального управління з проханням надати приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про припинення договору іпотеки №6/1/2006/840-1/713 від 27.12.2006 року Доказом цього є письмове звернення. Але відповідач на дані звернення не реагує. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку"\~іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для\~\~\~\~забезпечення\~\~\~\~виконання\~\~\~\~зобов'язання\~\~ іншої особи-боржника; Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 18 Закону України "Про іпотеку", Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; \~\~\~ \~У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Встановлення в договорі іпотеки зобов'язань для Позивача щодо сплати зобов'язань по кредитному договору та інших платежів суперечить умовам самого Кредитного Договору та ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку", а посилання в предметі Договору іпотеки на забезпечення зобов'язань між Позивачем та Відповідачем яких не існує, як наслідок, з урахуванням вимог п. 2 ч. 1\~ст. 18 Закону України "Про іпотеку"\~тягне визнання договору іпотеки недійсним в цілому. Окрім того, грубо суперечить ст. 11 вимогам\~Закону України "Про іпотеку"\~п. 26 Договору, відповідно до якого у випадку коли суми вирученої від продажу предмету іпотеки недостатньо для повного задоволення вимог Іпотекодержателя останній має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог з іншого майна Іпотекодавця. у першу чергу перед іншими кредиторами. Реалізація майна здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України, оскільки\~ст. 11 Закону України "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 203 Цивільного Кодексу України\~зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а згідно з вимогами\~ст. 215 Цивільного Кодексу України\~недодержавння в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою\~статті 203 Цивільного Кодексу України\~є підставою визнання цього правочину недійсним. Відповідно до п. 23 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до\~статті 11 Закону України "Про заставу", статей\~1,\~11 Закону України "Про іпотеку"\~майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до\~статті 546 ЦК\~застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами\~ЦК\~не передбачена. Відповідно до\~статті 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"\~(далі - Закон) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, а майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника за основним зобов'язанням на підставі договору,\~закону\~або рішення суду. Отже, іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми\~статті 559 ЦК України\~щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572 - 593)\~глави 49 ЦК України\~та спеціальним законом. З огляду на вищевикладене, встановлення в договорі іпотеки зобов'язань для Позивача щодо сплати зобов'язань по кредитному договору та інших платежів суперечить умовам самого Кредитного Договору та ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку", а посилання в предметі Договору іпотеки на забезпечення зобов'язань між Позивачем та Відповідачем яких не існує, як наслідок, з урахуванням вимог п. 2 ч. 1\~ст. 18 Закону України "Про іпотеку"\~тягне визнання договору іпотеки недійсним в цілому.

Outcome: approved