overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" про розірвання договору оренди землі задоволені. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 5, 500 га (кадастровий номер земельної ділянки 1223210500:02:008:0352), без номеру та дати, зі змінами та доповненнями викладеними в Додатковій угоді, зареєстрованій 01 червня 2009 року за № 04-09-126-02776, укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" (код ЄДРПОУ 30195842), зареєстрований 22 лютого 2005 року у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04-05-126-00999. Стягнено з Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Олімпекс-Агро" (код ЄДРПОУ 30195842) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) витрати по сплаті судового збору (а.с. 49-54). 03 листопада 2017 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що судом в резолютивній частині рішення не зазначено суми відшкодування судових витрат, яка становить 551,20 грн. та яка підлягає стягненню з відповідача (а.с. 60). Сторони в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ухвалюючи рішення від 14 грудня 2016 року, суд стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування справленого нею судового збору при поданні позовної заяви за одну немайнову позовну вимогу (а.с. 1-4), однак не зазначив суми, яка підлягає відшкодуванню Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою "Олімпекс-Агро" [PERSON], сплаченого нею за цю немайнову вимогу, що становить 551,20 грн. (а.с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі недійсним. Підставою для позову вважає те, що [PERSON] успадкував після свого батька [PERSON] земельну ділянку площею 1,9473 гектарів, розташовану на території Теолинської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя [PERSON] уклав договір оренди землі від 17.07.2012 із СФГ "Нова Україна" строком на 5 років. Право оренди на підставі вказаного договору зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 19.09.2013. В 2018 році позивач прийняв рішення не продовжувати договір оренди землі на новий строк та звернувся до СФГ "Нова Україна" із відповідною заявою. В вересні 2018 року позивач через свого представника дізнався про те, що зареєстровано додаткову угоду до договору оренди успадкованої ним земельної ділянки. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.09.2013 (номер запису про інше речове право: 2569152) державним реєстратором Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано право оренди земельної ділянки, що виникло на підставі договору оренди землі з додатками, серія та номер: б/н, виданого 17.07.2012, видавник: Сторони договору; Додаткової угоди, серія та номер:б/н, виданий 04.09.2018, видавник Сторони угоди. Строк дії - до 19.09.2033. Орендарем зазначено Селянське (фермерське) господарство "Нова Україна", код ЄДРПОУ 32033545. Оредодавець: [PERSON] . Він жодних додаткових угод не підписував, а навпаки повідомляв відповідача про те, що не має наміру продовжувати договір оренди, укладений його батьком. Позивач впевнений в тому, що підпис на додатковій угоді підроблений. Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Зі змісту статті 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2017 року, ухваленим заочно, позов [PERSON] акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" задоволено. Стягнено з [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на користь [PERSON] акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" (код ЄРДПОУ\~34514392, м.\~Дніпро) заборгованість за кредитним договором №\~20.00.000478 від 13 січня 2016 року у розмірі 7 060,14 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 1 900,14 грн. та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2 160,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., а всього у розмірі 8 660,14 грн. (вісім тисяч шістсот шістдесят гривень 14 копійок). Кредитний договір № 20.00.000478 від 13 січня 2016 року, укладений між [PERSON] акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" (код ЄДРПОУ 34514392, м. Дніпро) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) розірвано (а.с. 119-122). 05 грудня 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки у вищезазначеному рішенні суду не вирішено питання про стягнення з відповідача на його користь судового збору у розмірі 1 378,00 грн., сплаченого ним за ще одну вимогу (а.с. 126). Сторони в судове засідання не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, що відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ухвалюючи рішення від 20 вересня 2017 року, суд стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування справленого ним судового збору при поданні позовної заяви в частині майнових вимог (а.с. 3а, 94) і не вирішив питання про відшкодування [PERSON] [PERSON] акціонерному товариству "Акціонерний комерційний банк "КОНКОРД" судового збору, сплаченого нею за немайнову вимогу у розмірі 1 378,00 грн. (а.с. 59). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Орган опіки та піклування Рівненської РДА подано до суду позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] В обгрунтування пред'явлених вимог вказано, що [PERSON], [INFO] перебуває на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування у службі у справах дітей Рівненської РДА. Дитина виховується у КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини". Відповідач позбавлена батьківських прав щодо дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Позивач просив стягнути з аліменти в розмірі 100 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача - Цісар О.В. позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечила, наведені у позові обставини не спростовувала. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини та дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08.09.2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO] Відомості про батька дитини здійснено за вказівкою матері ([PERSON].), згідно ст. 135 СК України. Із розпорядження голови Рівненської РДА від 11.06.2014 р. № 223 вбачається, що [PERSON], [INFO] перебуває у КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини". Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, виходячи із меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, відсутність роботи у відповідача, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]., в розмірі 100 грн. щомісячно. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 29.09.2000 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду послужило те, що з січня 2014 року відповідач почав проживати окремо від дітей, не бере участі в житті сім"ї, не дбає про належне матеріальне забезпечення та не бере участі у вихованні дітей. На даний час діти перебувають повністю на її утриманні. Відповідач працює на сезонних роботах в Російській Федерації, з чого отримує доходи і може надавати кошти на утримання дітей. Просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, справу слухати у її відсутності. Допитаний згідно судового доручення відповідач позовні вимоги визнав частково, згідний платити аліменти дітям в мінімальному розмірі, тому що він ніде не працює, просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Позивач працює в ТзОВ "Струмок", її середньомісячний дохід складає 1400 грн. Вона самостійно займається вихованням дітей та намагається здійснювати їх повне матеріальне забезпечення, однак її доходів на це не вистачає, у зв"язку з чим зазнає матеріальні труднощі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального,культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дітей та платника аліментів, що він є фізично здоровою людиною, може працювати та в змозі утримувати дітей в розмірі достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, суд вважає, що він має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі по 550 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. На підставі ст.ст.84,180,181,182,184 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона з відповідачем мають малолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працездатний. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи, відзив на позов та інших заяв не подав (Ухвалу про відкриття провадження з додатками отримано 11.06.2021). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.ст.1,17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідност.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що з 01.10.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . Вказала, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має стабільний дохід. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи, відзив на позов та інших заяв не подав (Ухвалу про відкриття провадження з додатками отримано 25.05.2021). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню дитину: сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно зі ст.ст.1,17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідност.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про встановлення факту належності їй архівної довідки від 16.08.2019 року № 294/01.22. Вимоги обґрунтувала тим, що при оформленні пенсії їй відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період роботи в колгоспі "Світанок", оскільки у вищевказаній архівній довідці її ім`я та по батькові зазначено у скороченому варіанті "Н.І.". Усунути цей недолік у позасудовому порядку неможливо через ліквідацію колгоспу. В судове засідання учасники справи не з`явились. Заявниця в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Шацько-Любомльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України як заінтересована особа про причини неявки свого представника не сповістило, заяв чи клопотань по суті заяви та процедури її розгляду не подало. За таких обставин суд провів розгляд заяви в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. У паспорті серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначені як [PERSON] . Архівною довідкою Об`єднаного трудового архіву сіл, селища, міста Любомльського району Волинської області № 328/1.12 від 08.07.2019 року стверджено, що по документах з особового складу ТзОВ "Світанок" (колгосп "Світанок") с.Підлісся Любомльського району (книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника) наявні дані про роботу [PERSON] у період з 1983 року по 2000 рік. Відповідно до архівної довідки цього ж трудового архіву від 08.07.2019 року № 329/1.12 по документах з особового складу ТзОВ "Світанок" (колгосп "Світанок") села Підлісся згідно книг обліку розрахунків по оплаті праці є дані про нараховану заробітну плату [PERSON] за 1987-1991 роки. З архівної довідки Державного архіву Волинської області від 16.08.2019 року №294/01.22 слідує, що в перевірених протоколах засідань правління та загальних зборів членів колгоспу "Світанок" села Гуща Любомльського району є відомості, що [PERSON] був зарахований в стаж 1994, 1996, 1997 роки (протокол зборів уповноважених від 24.02.1995 року №1, від 28.02.1997 року №1, від 27.02.1998 року №1). Аналізуючи зміст досліджених письмових доказів, суд без будь-яких сумнівів і припущень вважає доведеним факт належності заявниці архівної довідки Державного архіву Волинської області від 16.08.2019 року №294/01.22. Встановлення даного факту має юридичне значення і є необхідним для оформлення заявницею пенсії, а іншим шляхом, окрім судового рішення, даний факт встановити неможливо. Таким чином, судом встановлено підстави для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved