Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача неустойки за затримання сплати аліментів у розмірі 69 574,69 грн. за період 01 лютого 2011 року по 31 березня 2013 року. У судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримала та пояснила, що відповідач за вказаний період аліменти на утримання доньки сплачував не регулярно та в значно меншому розмірі, ніж встановлено рішенням суду. В зв'язку з цим станом 01 листопада 2013 року утворилася заборгованість по аліментах у сумі 34 440 грн. 40 коп. З цієї суми проведений розрахунок неустойки у розмірі 1% за кожен день прострочення по аліментам окремо за кожний місяць прострочення, виходячи з повного розміру аліментів, визначеного державним виконавцем за ч. 3 ст. 195 СК України. Відповідач вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що на час виникнення заборгованості офіційно не працював, мав низький дохід, але намагався майже щомісячно сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному законом мінімальному розмірі. На теперішній час він сплатив усю суму заборгованості, яка за його заявою визначена державним виконавцем у розмірі близько 10 000 грн., в подальшому зобов'язується платити аліменти вчасно, що, на його думку, звільняє його від обов'язку сплачувати неустойку. Державний виконавець в судовому засіданні суду пояснила, що спочатку нараховувала аліменти за ч. 3 ст. 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікаці або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Після надходження заяви платника аліментів, в якій він просив перерахувати заборгованість ( надав квитанції про перерахування аліментів на користь позивача та довідку про заробітну плату за останнім місцем роботи) нею був здійснений перерахунок і визначила заборгованість по аліментах за ч. 2 ст. 195 СК України. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2009 року визнано [PERSON] , [INFO], батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 14 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2008 року і до її повноліття. 08 квітня 2009 року за цим рішенням видано виконавчий лист № 2-4-2552008 , на підставі якого державним виконавцем Центрального ВДВС було відкрито виконавче провадження 02 лютого 2010 року. Згідно з довідками Центрального ВДВС від 14 березня та від 01 листопада 2013 року заборгованість відповідача по аліментам за виконавчим листом № 2-4-2552008 станом на 01 листопада 2013 року складає 34 440,40 грн., яка нарахована державним виконавцем згідно середньої заробітної плати по м. Миколаєву за даними обласного управління статистики ( станом на 01 березня 2013 року - 28 852,40 грн.). При цьому з цих довідок вбачається, що [PERSON] сплатив аліменти у розмірі 250 грн. лише в січні 2011 року і 300 грн- в квітні 2013 року. З матеріалів цивільної справи (копії банківських квитанцій) вбачається, що [PERSON] дійсно з січня 2011 року сплачував на користь [PERSON] майже щомісячно аліменти у розмірі від 100 грн. до 250 -300 грн. 24 січня 2014 року [PERSON] подав до Центрального ВДВС заяву про перерахунок розміру заборгованості по аліментах з 2008 по 2013 рік, та долучив довідки з місця роботи, з яких вбачається, що з липня по листопад 2013 року він працював у ТОВ "Укрмедекспорт" та отримував заробітну плату у розмірі 1200 грн. на місяць, а з 03 січня 2014 року він прийнятий на роботу на ФХ "Бона-Део" з окладом 1300 грн. на місяць . На тепершіній час відповідач з 01 серпня 2014 року працює за основним місцем роботи у ТОВ "Техно-Парк" з посадовим окладом у розмірі 1320 грн. 16 липня , 12 серпня та 04 вересня 2014 року відповідач сплатив на користь позивачки заборгованість по аліментах у загальній сумі 8100 грн. З проведеного державним виконавцем Розрахунку заборгованості [PERSON] по аліментах вбачається, що останньому нараховані аліменти виходячи з розміру його заробітної плати згідно наданих довідок за останнім місцем роботи, а саме в розмірі, що відповідає 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за вказаний період ( тобто у розмірі близько 250 грн. на місяць за 2011 рік; 267,9 грн.- 359,1 грн за 2012 рік; 363 грн- за 2013 рік). З цього останнього розрахунку випливає ( що підтверджується наявними в матеріалах цивільної справи копіями квитанцій про сплату аліментів) , що відповідачем в травні 2011 року сплачено аліментів на 149, 6 грн менше нарахованої суми; не сплачені аліменти в серпні-вересні та грудні 2011 року , не сплачені аліменти в травні , липні , вересні - грудні 2012 року, недоплачено 163 грн за січень та 263 грн. за березень 2013 року , не сплачено аліментів 363 грн за лютий 2013 року. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача стосовно того, що оскільки на теперішній час він погасив заборгованість по аліментах, що звільняє його від обов'язку сплатити неустойку за час прострочення їх виплати, оскільки таке не має правового значення. Інших доказів чи посилань на підстави звільнення його від відповідальності або зменшення розміру пнеустойки відповідач суду не надав . Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, а тому відповідно до ст. 196 СК України, позивачка, як одержувач аліментів, має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому суд не може погодитись з розрахунком суми неустойки (пені), наданим позивачкою, оскільки в ньому, по-перше, взагалі не враховані ті суми, які сплачував [PERSON] По -друге, суд враховує останній розрахунок заборгованості по аліментах, наданий державним виконавцем, який проведено останнім у відповідності до ч.2 ст. 195 СК України , адже при вирішенні даних позовних вимог в суді, як і на час звернення порзивачки до суду з цим позовом відповідач надав довідки про розмір заробітку (доходу) , який він одержує, що можливо вважати часом визначення заборгованості платника аліментів. При цьому, розмір неустойки необхідно розраховувати не із загальної суми боргу, а нараховувати на щомісячну заборгованість, починаючи з дня її виникнення по день добровільного погашення боргу або на день стягнення. Позивачка просила стягнути неустойку за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 лютого 2011 року по 31 березня 2013 року. Виходячи з положень ч. 1 ст. 20 СК України, позовна давність не застосовується до вимог, що випливають з сімейних правовідносин, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138 та ч. 3 ст. 139 цього ж Кодексу. Тобто, до спірних правовідносин, врегульованих ст. 196 СК України, позовна давність не застосовується. У зв'язку з цим, нарахування неустойки (пені) необхідно проводити, виходячи з наступних розрахунків. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] повинна обчислюватися в наступному порядку: - за травень 2011 року ((149,6 грн. х 1%) : 100) х 671 день (з 1 червня 2011 року по 31 березня 2013 року) = 1003,87 грн.; - за серпень 2011 року ((249,6 грн. х 1%) : 100) х 579 днів (з 1 вересня 2011 року по 31 березня 2013 року) = 1445,18 грн.; - за вересень 2011 року ((161 грн. х 1%) : 100) х 548 днів (з 1 жовтня 2011 року по 31 березня 2013 року) = 883,89 грн.; - за грудень 2011 року ((261 грн. х 1%) : 100) х 457 днів (з 1 січня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 1192,77 грн.; - за травень 2012 року ((340,2 грн. х 1%) : 100) х 305 днів (з 1 червня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 1037,61 грн.; - за червень 2012 року ((140,2 грн. х 1%) : 100) х 274 днів (з 1 липня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 383,6 грн.; - за липень 2012 року ((343,2 грн. х 1%) : 100) х 244 днів (з 1 серпня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 833,97 грн.; - за вересень 2012 року ((343,2 грн. х 1%) : 100) х 182 днів (з 1 жовтня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 637,76 грн.; - за жовтень 2012 року ((348,3 грн. х 1%) : 100) х 152 днів (з 1 листопада 2012 року по 31 березня 2013 року) = 525,48 грн.; - за листопад 2012 року ((348,3 грн. х 1%) : 100) х 121 днів (з 1 грудня 2012 року по 31 березня 2013 року) = 434,39 грн.; - за грудень 2012 року ((359,1 грн. х 1%) : 100) х 91 днів (з 1 січня 2013 року по 31 березня 2013 року) = 326,69 грн. ; - за січень 2013 року ((163 грн. х 1%) : 100) х 58 днів (з 1 лютого 2013 року по 31 березня 2013 року) = 94,54 грн. ; - за лютий 2013 року ((363 грн. х 1%) : 100) х 31 днів (з 1 березня 2013 року по 31 березня 2013 року) = 112,53 грн. ; Таким чином, загальний розмір неустойки становить 8912,08 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. 194, 195, 196 СК України, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial