Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та стягнення майнової та моральної шкоди , завданої вбивством собаки, мотивуючи свої вимоги тим, що в с.Сушки Канівського району на одній вулиці по сусідству із ним проживає сім"я відповідача [PERSON].Відношення між ними були добросусідськими до випадку , коли сусід 01.02.2014року приблизно о 15-й годині, діючи умисно і нахабно, без будь-якого правового і морального права із рушниці застрелив його мисливську собаку породи російська європейська лайка, статі сука за кличкою Білка.Того дня, зранку, він перебував у лісі на полюванні. Його собака Білка загубилася, отож побігла додому. Не знає, що вона накоїла, але йому зателефонував відповідач на мобільний телефон і повідомив, що він застрелив його собаку, бо вона задушила його курей. Внаслідок такої події він негайно зі своїми знайомими приїхав до місця пригоди, де на вулиці біля подвір»я [PERSON] виявив свою собаку мертвою. За таких обставин він звернувся до міліції, звідки приїхала оперативна група і цей випадок був належним чином зафіксований. Було встановлено і це визнається відповідачем, що саме він із своєї рушниці вистрілом вбив його собаку. Дії відповідача було кваліфіковано протиправними, за що останній рішенням суду підданий штрафу в сумі 170 грн. Таким чином, знищене його майно і йому завдано збитків на 12 000 грн. Це підтверджується висновком експерта - кінолога за розрахунком вартості його мисливської собаки Білка. Вважає, що окрім цього, йому завдано моральної шкоди, що виразилася в глибоких переживаннях, нервуванні, тощо. Просив визнати дії відповідача [PERSON] по знищенню його майна неприпустимими та такими, що завдали йому значної матеріальної і моральної шкоди. Стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 12000 грн. і моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 14 000 грн. також просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити в повному обсязі , посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві . Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він та його сім"я неодноразово робили зауваження позивачу про неправильне утримання собак. Так, [PERSON] часто випускає своїх собак на вигул на вулицю без повідка, нашийника та намордника, пояснюючи, що мисливські собаки потребують простору для вигулювання. Також він неодноразово звертався із скаргами на дії позивача у сільську раду. Вважає, що така поведінка позивача загрожує його безпеці, а головне безпеці його дітей, які часто піддавались нападу собак позивача , коли повертались зі школи додому або просто у своєму в дворі, про що він неодноразово робив зауваження позивачу. Крім того, за останній рік собаки [PERSON] задушили в його подвір"ї курей у кількості 24 штук, у зв'язку з чим у них часто виникали суперечки. 01.02.2014року дві собаки позивача знову забігли до нього у двір і задушили біля курника три курки, він вибіг із будинку та намагався криками вигнати їх із двору , але собаки вели себе агресивно, що не притаманно мисливським собакам. . Він змушений був повернутися у будинок і з метою самооборони та захисту свого майна взяв свою мисливську рушницю, на яку має дозвіл. Собаки продовжили кидатись на нього, наміру застосовувати зброю він не мав, але одна з собак ухопила його за одяг і він змушений був в цілях самозахисту застосувати зброю, вистрелив у неї на своєму подвір"ї. Місце, де він застрелив собаку, та її труп він сфотографував, собака була без повідка, нашийника і намордника, що суперечить «Правилам тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах...» Про цей випадок він повідомив позивача по телефону , коли той приїхав, то відразу витягнув труп собаки за його двір на вулицю, а потім викликав правоохоронні органи. Позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила , що [PERSON] не має паспорта відповідно до Наказу Державного комітету лісового господарства України від 12.03.2004 № 31 «Про затвердження порядку видачі паспортів на собак мисливських порід» на вбиту собаку, собака була не привита, не мала реєстраційного посвідчення і номерних знаків , на ній не було повідка, ошийника, намордника, що заборонено ст. 13 «Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР» відповідно до яких таку собаку треба вважати бродячою , та розрахунок вартості мисливської собаки вважати таким, що не відповідає дійсності. Крім того, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 174 КУпАП «стрільба з вогнепальної, холодної метальної чи пневматичної зброї в населених пунктах і в не відведених для цього місцях або з порушенням установленого порядку», а не за вбивство бродячої собаки, яка загрожувала його сімї. Однак, жоден Закон не може позбавити відповідача права захищати життя і здоров'я своїх дітей та своє життя, своє майно. Позивач [PERSON] і на сьогоднішній день продовжує вигулювати своїх собак з порушенням вимог вище зазначених Законів, про що відповідачем суду було надано відео докази. Просила у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає по сусідству з відповідачем і бачив особисто, як собаки позивача неодноразово рвали курей відповідача .Він і сам відганяв собак позивача, попереджав його про те, щоб він їх належним чином утримував. Собаки позивача прибігали і до нього у двір, але шкоди у дворі не робили. 01.02.2014року він чув постріл, коли зайшов у двір відповідача , то побачив , що лежить курка та собака. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є братом відповідача . Про події 01.02.2014року йому стало відомо від голови сільської ради , який зателефонував йому та сказав, що відповідач стріляв у селі. Коли він , [PERSON], зателефонував своєму братові , відповідачу по справі, то той розповів , що до нього у двір забігли дві собаки позивача , які розірвали трьох курей , тому він застосував рушницю та вистрілив у собаку, захищаючи своє майно та здоров"я. Йому відомо , що у позивача багато собак , вони бігають по селу як бродячі, були випадки коли нападали серед білого дня на дитину, він неодноразово говорив позивачу про те, що собак необхідно доглядати згідно чинного законодавства. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною відповідача . 01.02.2014року біли 15:00 години вони з чоловіком та дочкою перебували в будинку, коли почули, як залаяла собака. Дочка вийшла подивитись , що трапилось, побачила, що чужі собаки роздирають курей і взявши палку вона хотіла відігнати собак , але вони почали на неї гарчати. Тоді вибіг чоловік, спробував відігнати собак , але у нього нічого не вийшло, тому він вернувся взяв рушницю та вистрілив у собаку. Вона на двір вийшла вже після пострілу , на їх подвір"ї лежала собака на курці , а біля двору позивача було пір"я. За рік собаки позивача розірвали у них близько 24 курей, але чоловікові вона про це не говорила , тихо їх прикопувала. Собаки позивача раніше постійно бігали по вулиці без ошийника, намордника , були випадки нападали на їх дочку. Суд, заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON] , покази свідків : [PERSON], [PERSON], [PERSON] , вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав : згідно протоколу розтину трупу тварини №15 від 03.02.2014р.- смерть собаки чорно-білої масті , породи російська європейська лайка , дата народження 26.04.2011року , належної [PERSON], настала в результаті двох проникаючих поранень від зброї та втрати крові (а.с.10); постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2014року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення передбаченого ст. 174 КУпАП правопорушення, а саме : вчинення 01.02.2014року стрільби з рушниці в адміністративних межах с. Сушки Канівського району Черкаської області , відносно правопорушника обрано стягнення у вигляді 170 гривень штрафу без конфіскації зброї; 04.02.2014року в порушенні кримінальної справи у відношенні [PERSON] Канівським МВ УМВС України в Черкаській області відмовлено (а.с.13); експертна вартість мисливської собаки породи " російська вропейська Лайка" по кличці «Білка", клеймо 0263А25 , свідоцтво № 037-11-4983/3, належної [PERSON] складає 12000 грн., що підтверджується розрахунком вартості мисливської собаки від 04.02.2014року ( а.с.11-12) ; мисливська гладкоствольної рушниця ИЖ -18, 1-12 [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] згідно дозволу на право носіння і зберігання № 618 виданого Канівським МВ УМВС в Черкаській області 15.08.2011р. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вбивством собаки. Нормативно-правове регулювання правовідносин, що склались, здійснюється Законами України «Про тваринний світ» № 2894 від 13.12.2001р., «Про охорону навколишнього природного середовища» №1264-ХІІ від 25.06.1991р, «Про мисливське господарство та полювання» №1478-Ш від 22.02.2000р. (далі закону №№1478-Ш від 22.02.2000р), "Про захист тварин від жорстокого поводження"№ 3447-ІУ від 21.02.2006р., Правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР від 18.06.1980 р. Так, відповідно до ст.24 Закону №3447-ІУ від 21.02.2006р, собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордниками, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях вважаються безпритульними і підлягають вилову, їх вилов окремими громадянами забороняється. Аналогічні положення містять і Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України (п.13, п.17). Суд вважає, що позивач порушив чинне законодавство, що регулює порядок утримання собак. Так, як власник собаки, він не забезпечив належного утримання останньої, відповідно до ст. 9 Закону України " "Про захист тварин від жорстокого поводження" № 3447-ІУ від 21.02.2006р., пп. «в» ст.3 Правил, яким дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території, на прив»язі або без неї, та неодноразово допускав вихід собак з території його домоволодіння на вулицю для вигулу . 05.02.2014року, відносно позивача [PERSON] Канівським міськрайонним судом було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 154 КУпАП , а саме : за те , що 01.02.2014року його собака " Білка" в дворі [PERSON] в с. Сушки Канівського району Черкаської області задавила трьох курей, за що [PERSON] було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 51 грн. ( а.с.57). В судовому засіданні позивач [PERSON] вину визнав. Відповідно до ст.22 Закону №3447-ІУ від 21.02.2006р при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов'язана дбати про домашню тварину, забезпечити наявність нашийника з ідентифікуючими позначками, намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу поза межами її постійного утримання. Як зазначили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позивач [PERSON] не дотримувався правил утримання собак, так собаки часто гуляли по вулиці самостійно без ошийника , повідка , траплялись випадки коли собаки позивача нападали на дітей , неодноразово собаки позивача давили курей в дворі відповідача , так як зазначили в судовому засіданні свідок [PERSON] та відповідач [PERSON], що за рік собаками позивача було задавлено близько 24 курей. Як зазначив в судовому засіданні відповідач [PERSON] він неодноразово робив зауваження позивачу та звертався в сільську раду с. Сушки Канівського району Черкаської області із скаргами на неналежне утримання [PERSON] своїх собак, яких він часто випускав на вигул на вулицю без ошийника, намордника , без повідка , пояснюючи, що мисливські собаки потребують простору для вигулювання. Крім того зазначив , що собаки позивача не були привиті від сказу , що підтверджується довідкою Канівської районної державної лікарні ветеринарної служби Управління ветеринарної медицини в Канівському районі № 20 від 24.02.2014р. ( а.с.44). Суд бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що вбивство собаки було здійснено ним в стані крайньої необхідності, оскільки як зазначено в його показах він не мав наміру застосовувати зброю, намагався криками вигнати собак позивача із свого подвір"я, однак ті стали кидатися на нього, намагались укусити, тому він вимушений був з метою самооборони та збереження свого майна взяти мисливську рушницю та вистрілити в собаку у себе в дворі. Про цей випадок він сам повідомив по телефону позивача . Виходячи з висновку про невідповідність дій позивача вимогам законодавства щодо утримання тварин, з врахуванням ступеню його вини у виникненні шкоди та ступеню вини відповідача, суд вважає доцільним в задоволенні позову відмовити. Крім цього, суд сприймає критично наданий позивачем розрахунок вартості мисливської собаки ( а.с.11-12) від 04.02.2014року , так як собака не має паспорта відповідно до Наказу Державного комітету лісового господарства України від 12.03.20004 року №31 " Про затвердження порядку видачі паспортів на собак мисливських порід" , собака була не привита проти сказу , що підтверджується довідкою начальника Канівської районної державної лікарні ветеринарної медицини ( а.с.44). Також паспорт , наданий позивачем на собаку ( а.с.4), не відповідає зразку паспорту на собак миливських порід, затвердженого Наказом № 31 " Про затвердження порядку видачі паспортів на собак мисливських порід" , Державного комітету лісового господарства України ( а.с.32-33). Як виник в суду сумнів і в достовірності наданого позивачем копії диплома ( а.с.6) Полтавської облради Українського товариства мисливців та рибоохорони від 2012 року про те, що собака на кличці " Білка" на районних випробуваннях по вольєрному кабану нагороджена дипломом ІІІ ступеня , так як згідно плану проведення кінологічних заходів обласними організаціями УТМР на 2012 рік Полтавськими організаціями УТМР випробування по вольєрному кабану не проводилися ( а.с.45-51) . З-за таких обставин суд вважає, що позивачем не надано суду жодних доказів , що забита відповідачем собака є саме "Білка" та є мисливською , та її вартість становить 12000 грн., як не надано позивачем доказів суду про завдання йому діями відповідача моральної шкоди на зазначену в позові суму.

Outcome: dismissed