Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У серпні\~2019\~року позивач,\~як правонаступник\~ПАТ КБ\~"ПриватБанк"\~(а.с.\~28-33),\~звернувся до\~Хорольського районного\~суду Полтавської\~області із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором б/н від 27.07.2010, внаслідок чого на 10.07.2019 утворилася загальна заборгованість відповідача перед банком 18307,93 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1921,00 грн. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16.09.2019 справу передано на розгляд до Семенівського районного суду Полтавської області як до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 12.11.2019 справу прийнято до провадження суду, призначено судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У справі є клопотання позивача про ухвалення заочного рішення і розгляд справи за відсутності представника позивача. У судові засідання позивач представника не направляв. Відповідач у судових засіданнях 11.12.2019, 15.01.2020 та 05.03.2020 заперечував проти позову, вказав, що кредитний ліміт був визначений у сумі 6000,00 грн, ліміт до 9000,00 грн відповідач не ініціював, банк не мав право його підвищувати самостійно, неустойки і проценти є безпідставними. Відповідач згоден лише повернути кошти у межах 6000,00 грн. Банк відмовив позивачеві у наданні розгорнутої довідки про рух коштів по рахунку, про підстави збільшення кредитного ліміту. Представники банку у смт Семенівка відмовилися прийняти від нього відповідні заяви. Також відповідач вказав на відсутність у договорі з банком розмежування понять тіло кредиту і прострочене тіло кредиту, про що також запитував у банку. Відповідач стверджував, що не підписував ні умов, ні тарифів у банку. Якщо банк на його неодноразові вимоги і на вимоги суду не може надати запитувані відомості, то це є додатковим підтвердженням не підписання відповідачем відповідних документів та намір банку ввести відповідача, як позичальника, в оману щодо умов можливого кредитування. Суд за клопотанням відповідача витребовував у позивача формулу розрахунку "простроченого тіла кредиту"; надання роз`яснення щодо відмінності між поняттями "заборгованість за тілом кредиту" і "заборгованість за простроченим тілом кредиту"; вказівку у договорі на відповідний пункт та підстави такого нарахування; відомості про види та строк дії виданих відповідачеві банком карт (а.с. 61, 62, 66), однак витребуваних доказів та роз`яснень позивач до суду не надіслав. Суд за заклопотанням позивача визнав обов`язковою явку представника позивача у судове засідання для надання роз`яснень щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 107-112), однак позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив здійснити розгляд справи по суті за відсутності представника позивача. Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК\~України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК України). Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних письмових доказів, покладено саме на позивача. Суд встановив, що між позивачем, як банком, і відповідачем, як позичальником, 27.07.2010 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10). За твердженням позивача, підписавши вказану заяву 27.07.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 9000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с .2). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч.\~2\~ст.\~10561 ЦК\~). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.\~526\~ЦК). Однак вказана заява містить позначку лише про отримання позивачем дебетової особистої карти; на отримання кредитної карти та на бажаний кредитний ліміт заява не вказує; також заява не вказує на розмір кредиту, розмір процентів, строк погашення кредиту, будь-які комісії, пені, штрафи тощо (а.с. 10). Додані позивачем до позовної заяви копії тарифів на обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с. 11), умов і правил надання банківських послуг (а.с. 12-26) не містять підпису відповідача. З цього приводу суд,

Outcome: approved