Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

У червні 2020 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло на праві сумісної власності - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47.60кв.м, житловою площею - 31.00кв.м. на підставі розпорядження № 610 від 25.12.1997 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входили: [PERSON] (свекруха), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька). Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» її свекруха [PERSON] у грудні 1997 року звернулась до начальника Одеської залізниці з заявою про передачу у спільну сумісну власність квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Розпорядженням № 610 від 25.12.1997 року, зареєстрованого в БТІ в книзі № 27 на сторінці 23, зазначена квартира була передана її сім`ї в приватну сумісну власність. 30.12.1997 року їй, [PERSON] , та членам її сім`ї було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру по ј кожному члену її сім`ї. [INFO] померла її свекруха [PERSON] [INFO] помер її чоловік [PERSON] . У березні 2020 року вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно та отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 51652883 від 17.03.2020 року де зазначено, що не можливо зареєструвати право власності за [PERSON] , так як при оформленні свідоцтва на право власності на житло було допущено помилку та зазначено, що її, [PERSON] , по батькові записали російською мовою « [PERSON] », хоча відповідно до документів її по - батькові величати « [PERSON] ». На теперішній час врегулювати дане питання поза судом не можливо у зв`язку з тим, що така організація не існує, тому вона вимушена звернутися до суду про встановлення факту належності їй, [PERSON] документу, що також позбавляє [PERSON] права оформлення документів на належне їй майно. Тому просила задовольнити її заяву в повному обсязі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 липня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. ( а.с.41). Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог, викладених у заяві, не заперечує. (а.с.36-39). У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку про можливість задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи на підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 13 жовтня 1995 року.(а.с.5). Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ДПІ в м. Роздільнянському районі від 24.10.2000 року виготовлена на ім`я [PERSON] .( а.с.6). Заінтересована особа у справі [PERSON] є її рідною донькою заявника [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новоселівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 11.02.1960 року, дошлюбне прізвище [PERSON] - було « [PERSON] » (рос. мовою), яке вона змінила після реєстрації шлюбу на [PERSON] ( рос. мовою), але її ім`я по батькові [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] виданого райбюро ЗАГС м. Роздільна від 18.07.1969 року.(рос. мовою).(а.с.24; 25). З Угоди співвласників багатоквартирного будинку від 30.11.1997 року вбачається, що [PERSON] та Домоуправління № 5 уклали між собою угоду про сумісне володіння та дольову участь в утриманні будинку і прибудинкової території (заповненої на російській мові).(а.с.8). З довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення у квартирі за адресою: [ADDRESS] мешкають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду: (зазначено російською мовою) « [PERSON] , 1914 г.р., (наниматель), [PERSON] , 1945 г.р.,(син) [PERSON] , 1948 г.р.,(невестка), [PERSON] , 1988г.р., (внучка)». Ізольована квартира складається з 2-х кімнат, загальною площею квартири 47,70кв.м.(довідка заповнена на російській мові).(а.с.9-11). В грудні 1997 року [PERSON] (рос.мовою) звернулася до начальника Одеської залізниці з заявою про передачу їй та повнолітнім членам її сім`ї у спільну сумісну власність квартири за адресою: [ADDRESS] .(а.с.12). Згідно з Розпорядженням № 610 від 25.12.1997 року, зареєстрованого в БТІ в книзі № 27 на сторінці 23, розрахунку площі квартири, що безоплатно приватизується, домової книги для прописки громадян, зазначена квартира була передана в приватну сумісну власність наймачу [PERSON] (рос. мовою) та членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13;15;17-22). 30.12.1997 року [PERSON] (рос. мовою) та члени її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,отримали свідоцтво про право власності на житло, квартиру за адресою: [ADDRESS] . В документі заявник [PERSON] вказана, як [PERSON] (рос. мовою).(а.с.14). [INFO] померла свекруха заявника [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 12.04.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.(а.с.27). [INFO] помер чоловік заявника - [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 18.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.(а.с.26). З листа суб`єкта господарювання ПП [PERSON] вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка, [PERSON] ј частка, [PERSON] 1/4 частка на підставі свідоцтва про право власності від 25 грудня 1997 року № 610, зареєстрованого в БТІ в книзі № 27 на сторінці № 23.(а.с.28). Станом на 23.06.2020 року заявник [PERSON] в спірній квартирі проживає одна, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Роздільнянської міської ради за № 640 від 23.06.020 року.(а.с.23). У березні 2020 року заявник звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Проте їй було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень через те, що в свідоцтві про право власності на житло, було зроблено орфографічну помилку в написанні по - батькові [PERSON] , російською мовою - « [PERSON] », хоча від дня народження вона « [PERSON] »(а.с.7). У відповідності із ч.2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст. У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Для того щоб використовувати квартиру на свій розсуд, заявнику необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа - Свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 грудня 1997 року органом приватизації - Одеської залізничної дороги та зареєстрованого Роздільнянським державним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі за № 27 на сторінці 23,(а.с.28). Факт про встановлення якого просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить право на розпорядження майном. Крім того, суд приймає до уваги доводи заявника, що встановлення юридичного факту має для заявниці суттєве юридичне значення і необхідне для усунення перешкод в реєстрації житла. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (п. 45), "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.78 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". Таким чином, наданими по справі доказами доведено, що свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , загальною площею 47,60кв.м, виданого 30.12.1997 органом приватизації - Одеської залізничної дороги та зареєстрованого Роздільнянським державним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі за № 27-23 належить [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] . За таких обставин, суд вважає за необхідне постановити рішення, яким встановити, факт належності правовстановлюючого документу. На підставі викладеного та

Outcome: approved