Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

ОП "Кримтеплокомуненерго" звернулося з позовною заявою до [PERSON], третя особа Комунальне підприємство „ЖЕК № 5", про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 3480,36 грн. за період з листопада 2003 року по грудень 2012 року, а також судових витрат по справі. Заяву обґрунтували тим, що позивачем відповідачу надані послуги з теплопостачання. Згідно ст.ст.510,526, 610,614 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належно. Відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та зобов'язаний проводити оплату по рахункам абонентської книжки по тарифам, затвердженим у встановленому порядку. Не дивлячись на повідомлення позивача на адресу відповідача про борг в сумі 3480,36 грн., заборгованість відповідачем добровільно не погашена, у зв'язку з чим позивач несе значні збитки, що стало підставою для звернення із заявою до суду. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Відповідач вимоги позову не визнала, вважає їх необгрунтованими. Пояснила, що є власником квартири з березня 2008 року, що підтверджується договором купівлі-продажу. Вже на дату придбання квартири їй було відомо про відсутність опалення в квартирі, тому й договір з позивачем укладати не стала, а звернулася з листами до ОП "Кримтеплокомуненерго" та КП „ЖЕК №5" з проханням призначити комісію з представниками для з'ясування обставин та прийняття конструктивного рішення для забезпечення належного рівня наданих послуг. Відповіді не отримала. Таким чином, договір не укладений, бо сторони не досягли згоди відносно його суттєвих умов. Вважає, що й зобов'язань відповідних не виникло. Аналогічні акти-претензії та заяви направлялися постійно до 2013 року включно. Представниками КП „ЖЕК № 5" було обстежено внутрішньобудинкову систему опалення, комісією було підтверджено, що система опалення фактично не функціонує. Листом КП „ЖЕК № 5" позивача було повідомлено з цього питання з проханням не проводити нарахування оплати за послуги до відновлення системи опалення в квартирі. Листом від 03.02.2011 року вона знову звернулася до позивача з приводу неробочої системи опалення, були направлені акти-претензії. Просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, сповіщені належно. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно ст.67,68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, що беруться крім квартирної плати згідно встановленим тарифам. Відповідач є власником квартири в [ADDRESS] (а.с.43-46), свої зобов'язання виконує неналежно, послуги за користування тепловою енергією не сплачує, в результаті чого склалася заборгованість в сумі 3302,82 грн. з жовтня 2010 року та станом на 01.01.2013 року (а.с.4,5-9). Доказів протилежного відповідачем суду не представлено. Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005, № 630 (далі - Правила), централізованим опаленням визначена послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, зокрема й щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина 2 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством (частина 3 статті 20 Закону України «Про теплопостачання» у редакції від 09 липня 2010 року). При цьому до повноважень вказаної комісії належить регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоелектроцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках і установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії (стаття 17 Закону України «Про теплопостачання»). Тариф на теплову енергію для споживача визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, до відання виконавчих органів міських рад, відноситься встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво; при встановленні тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями (частина 4 статті 20 Закону України «Про теплопостачання», підпункт 2 пункту «а» частини 1 статті 28 закону України «Про місцеве самоврядування», пункт 2 частини 1 статті 7 та частина 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Обов'язок особи з належного виконання зобов'язань відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства встановлено статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. У даному випадку, права позивача, який виконав зобов'язання по наданню послуг, порушені, а тому він має право на судовий захист шляхом стягнення з відповідача оплати за надані послуги, виходячи з розміру встановлених тарифів. Враховуючі обставини справи та положення закону, суд дійшов до висновку про те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання щодо сплати отриманих послуг. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування заперечень. Право споживача на вибір теплопостачальної організації, якщо це можливо за існуючими технічними умовами, передбачено статтею 24 Закону України «Про теплопостачання»; одночасно споживач зобов'язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Теплопостачальна організація, у свою чергу, має право та несе обов'язок з укладення договору купівлі-продажу теплової енергії із споживачами (стаття 25 вказаного Закону). Враховуючи, що Законом України «Про теплопостачання» передбачена можливість прямих відносин між виробником та споживачем, та відсутність договору не звільняє споживача від оплати наданих послуг, оскільки пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону встановлені обов'язки по оплаті за надані послуги, незалежно від відсутності письмового договору сторін, суд дійшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню частково. В обґрунтування причин виникнення спірної заборгованості відповідачем надані: заява від 19.01.2010 року (а.с.21), типовий акт-претензія від 19.01.2010 року (а.с.22), заява від 14.03.2010 року (а.с.23), типовий акт-претензія від 12.03.2010 року (а.с.24), заява від 18.08.2010 року (а.с.25), заява від 10.10.2010 року (а.с.26), акт обстеження від 28.10.2010 року (а.с.27), типовий акт-претензія від 28.10.2010 року (а.с.28), акт від 15.12.2010 року (а.с.29), лист КП „ЖЕК № 5" від 02.12.2010 року (а.с.30), лист КП „ЖЕК № 5" від 03.02.2011 року (а.с.31), типовий акт-претензія від 02.02.2011 року (а.с.32), заява від 27.11.2012 року (а.с.33), типовий акт-претензія від 30.11.2011 року (а.с.34), заява від 09.02.2012 року (а.с.35), типовий акт-претензія від 25.01.2012 року (а.с.36), заява від 30.01.2013 року (а.с.37), типовий акт-претензія від 30.01.2013 року (а.с.38), лист КП „ЖЕК № 5" від 11.02.2013 року (а.с.39), акт-претензія від 31.01.2013 року (а.с.40), акт-претензія від 31.01.2013 року (а.с.41), акт від 23.01.2013 року (а.с.42). Представлені суду заяви та акти не містять відомостей про те, що вони отримані ОП "Кримтеплокомуненерго", що не узгоджується з положеннями п.п.33-39 Постанови КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Договору про постачання теплової енергії № 144 від 23.06.2003 року (а.с.5-9). З довідки КП „ЖЕК № 5" від 30.01.2014 року (а.с.74) судом встановлено, що акт-претензія від 31.01.2013 року направлений на адресу ОП "Кримтеплокомуненерго" 18.02.2013 року, в той же час доказів отримання позивачем зазначеного акту-претензії суду також не представлено. З Журналу ОП "Кримтеплокомуненерго" реєстрації вхідної кореспонденції від населення (а.с.70-73) вбачається, що зареєстровані звернення відповідача з приводу перерахунку в січні 2010 року та березні 2010 року, що поза періоду і заборгованості, що є предметом спору. Діючим законодавством не передбачена можливість звільнення споживача від оплати комунальних послуг у зв'язку з неналежним станом обладнання або з виходом його з ладу. Навпаки, частиною 2 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача на укладення договорів на профілактику, заміну, ремонт, тощо пошкоджених санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання, засобів обліку. Докази щодо намагання привести в належний стан систему централізованого опалення квартири відповідачами не надані. Тому, беручи до уваги всі зазначені обставини, аналізуючи докази у справі, подання позивачем позову 26.09.2013 року, заяви про видачу судового наказу 23.04.2013 року із заборгованості, що виникла в період з 01.11.2003 року по 01.01.2013 року, з урахуванням дати набуття відповідачем права власності на квартиру [ADDRESS] з відповідача підлягає стягненню заборгованість за період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року в сумі 3302,82 грн. (а.с.4). Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілені судом згідно вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial