Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20.04.2015 року розірвано (справа № 444/465/15-ц). Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Стверджує, що відповідач матеріально забезпечувати дітей не допомагає, а також не працює. А тому враховуючи вищенаведене, позивачка звернулася до суду і просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду, а саме з 22.02.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач повторно в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому, суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено , що між позивачкою та відповідачем, був зареєстрований шлюб, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20.04.2015 року - розірвано. Рішення суду набрало законної сили 06.05.2015 року, що стверджується копією рішення Жовківського районного суду Львівської області (а.с.4) . Із копії свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що у сторін у шлюбі народилося троє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із позовної заяви та довідки, виданої Сопошинською сільською радою Жовківського району Львівської області від 19.02.2019 року №02-19/168, позивачка [PERSON] дійсно зареєстрована і проживає в [ADDRESS] та має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Із копії посвідчення [NUMBER] , виданого Жовківською РДА 29.11.2013 року матері [PERSON] , батькові [PERSON] вбачається, що пред"явник цього посвідчення має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2013 року народження , [PERSON] , 2013 року народження . Строк дії посвідчення до 09 червня 2019 року. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що діти є здоровими, проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Місце праці відповідача судом не встановлено, однак він є працездатним, інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає. Відповідно до копії довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 390817, позивачка [PERSON] є інвалідом дитинства, а саме має друга група інвалідності. Інвалідність встановлена безтерміново. Залишкову працездатність може використовувати при роботі в спеціально створених умовах. Враховуючи вищенаведене, а також те, що доказів про те, що відповідач на сьогодні добровільно надає кошти на утримання неповнолітніх дітей немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач має можливість виконувати обов`язки по утриманню дітей, як це передбачено чинним законодавством, ґрунтується на матеріалах справи, оскільки останній є працездатною особою молодого віку. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р.» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173 гривні, обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що діти перебувають на утриманні позивачки,суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей певного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду, а саме з 22.02.2019 р. і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved