Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб вони з відповідачем зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 30. За час спільного життя у сторін народилась одна дитина, донька, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після реєстрації шлюбу сторони стали проживати в с. Глинсько у її господарстві. Крім цього зазначає, що спочатку подружнє і сімейне життя проходило взаємній любові та повазі, але так тривало більше одного року. За деякий час відповідач почав зловживати алкоголем, вчняти сварки та дебоші, не появлятися додому по декілька днів, а згодом залишив сім"ю та перейшов проживати до своїх батьків у село Зіболки, де й проживає в даний час . Вказує, що відповідач також ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дитини і не надає жодної допомоги на його утримання. Крім цього вказує, що терпіла таке відношення до себе, тому, що намагалася зберегти сім"ю, але більше не може перености такої поведінки відповідача до себе, оскільки така принижує її гідність. Наголошує, що дитина проживає з нею і є виключно на її утриманні в чому їй допомагають батьки, так, як батько ухиляється добровільно утримувати дитину позивач змушена звернутися за судовим захистом. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що від подружнього життя у сторін народилась одна дитина, донька, [PERSON], [INFO]. Батьком дитини являється відповідач, про що записано у свідоцтві про його народження. Позивач стверджує, що дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на її утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обов'язків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд враховує при визначенні розміру аліментів, той факт, що відповідач офіційно не працює, на своєму утриманні інших дітей, непрацездатних осіб немає. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що дитина знаходиться на утриманні позивача, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини, а саме, доньки, [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 23.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби дитини. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач зверталася в суд із позовом 29.11.2017 року, коли судовий збір розраховувався виходячи із прожиткового мінімуму у розмірі 1600,00 грн., тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved