Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням до відповідача [PERSON] Посилається на те, що ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» визнано потерпілим у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №42014260060000009 від 11.06.2014 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року [PERSON], визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст. 197 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850,00 грн. Досудовим розслідуванням було встановлено, що [PERSON] з 01 грудня 2011 року працюючи на посаді майстра лісу Карапчівського лісництва ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК», будучи матеріально-відповідальною особою, з яким адміністрація державного підприємства уклала договір про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2012 року недбало віднісся до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони лісу, через неналежне їх виконання, внаслідок чого, невстановленими особами вчинено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 98450,76 грн. Згідно наказу директора ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» №149 від 01.12.2012 року [PERSON] призначено на посаду майстра лісу Карапчівського лісництва. Згідно цього ж наказу, за ним закріплено квартали лісу вказаного лісництва за № 35, 36(2), 37, 38, 39. З метою, належної охорони та збереження лісу на ввірених [PERSON] кварталах Карапчівського лісництва, з ним укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 04 січня 2012 року. Відповідно до п.2.8 посадової інструкції майстра лісу затвердженої директором ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» від 01 грудня 2011 року, вбачається що майстер лісу зобов'язаний охороняти ліс від самовільних рубок та інших видів лісопорушень. Цього ж дня, [PERSON] був ознайомлений із посадовою інструкцією, про що особисто розписався. Однак, [PERSON] в порушення вимог п.2.8 посадової інструкції майстра лісу затвердженої директором ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» від 01 грудня 2011 року, неналежно віднісся до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Карапчівського лісництва, внаслідок чого відбулися незаконні самовільні рубки лісу, чим завдано ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» матеріальну шкоду в сумі 98450,76 грн. Зокрема,у кварталі №37 виділ 28, 29, 30 невстановлені особи здійснили самовільну рубку - 7 сироростучих дерев породи ялиця та 2 сухостійних дерев породи ялиця на суму 52853,77 грн.; у кварталі №38 виділ 31, 16, 41 невстановлені особи здійснили самовільну рубку - 14 сироростучих дерев породи бук, граб, ялиця, ялини та 3 сухостійних дерев породи ялиця на суму 34868,56 грн.; у кварталі №38 виділ 1 невстановлені особи здійснили самовільну рубку сироростучих дерев породи бук, та ялиця на суму 10728,43 грн. Просять стягнути із відповідача [PERSON] завдані збитки в сумі 98450,76грн. В судовому засіданні представник ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» пропустив строк звернення до суду, передбачений ст.233 КЗпП України. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.197 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 850,00 грн., що підтверджується копією вироку. З копії вироку вбачається, що [PERSON] з 01 грудня 2011 року по теперішній час працюючи на посаді майстра лісу Карапчівського лісництва Вижницького держспецлісгоспу АПК, будучи матеріально-відповідальною особою, з яким адміністрація державного підприємства уклала договір про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2012 року недбало віднісся до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони лісу, через неналежне їх виконання, внаслідок чого, не встановленими особами вчинено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 98450,76 грн. Упродовж 2012-2013 років [PERSON] в порушення вимог п.2.8 посадової інструкції майстра лісу затвердженої директором Вижницького держспецлісгоспу АПК від 01 грудня 2011 року, неналежно віднісся до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Карапчівського лісництва, внаслідок чого відбулися незаконні самовільні рубки лісу. Зокрема, упродовж 2012-2013 років у кварталі №37 виділ 28, 29, 30 не встановлені особи здійснили самовільну рубку - 7 сироростучих дерев породи ялиця та 2 сухостійних дерев породи ялиця на суму 52853,77 грн. У кварталі № 38 виділ 31, 16, 41 не встановлені особи здійснили самовільну рубку - 14 сироростучих дерев породи бук, граб, ялиця, ялини та 3 сухостійних дерев породи ялиця на суму 34868,56 грн. У кварталі № 38 виділ 1 не встановлені особи здійснили самовільну рубку - 2 сироростучих дерева породи бук, та ялиця на суму 10728,43 грн. Всього, внаслідок неналежного ставлення [PERSON] до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Карапчівського лісництва, невстановленими особами здійснено самовільну рубку (розкрадання) лісу на загальну суму 98450,76 грн., що спричинило тяжкі наслідки для власника майна - лісу. Дані обставини встановлені актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів Вижницький держспецлісгосп АПК від 31.10.2013 року. З акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 31.10.2013 року вбачається, що у кварталі №37 виділ 28, 29, 30 - виявлено незаконну порубку 7 сироростучих дерев породи ялиця та 2 сухостійних дерев породи ялиця (перелікова відомість №2). Дана незаконна порубка скоєна в період 2012-2013 року. Осіб, що здійснили незаконну порубку під час перевірки не встановлено. У кварталі № 38 виділ 31, 16, 41 - виявлено самовільну рубку - 14 сироростучих дерев породи бук, граб, ялиця, ялини та 3 сухостійних дерев породи ялиця (перелікова відомість №2). Дана незаконна порубка скоєна в період 2012-2013 року. Осіб, що здійснили незаконну порубку під час перевірки не встановлено. У кварталі № 38 виділ 1 виявлено самовільну рубку - 2 сироростучих дерева породи бук, та ялиця (перелікова відомість №3). Дана незаконна порубка скоєна в період 2012-2013 року. Осіб, що здійснили незаконну порубку під час перевірки не встановлено. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної лісу, внаслідок незаконних порубок лісу скоєних невідомими особами на території лісового фонду Карапчівського лісництва «Вижницьке ДСЛ АПК», порушення виявлені в ході проведення позапланової перевірки Державної екологічної інспекції у Чернівецькій області 31.10.2013 року вбачається, що у кварталі 38 виділ 31,16,41 розмір заподіяної шкоди становить 34868,56 грн.; у кварталі 38 виділ 1 розмір заподіяної шкоди становить 10728,43 грн.; у кварталі №37 виділ 28, 29, 30 розмір заподіяної шкоди становить 52853,77 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України про підстави звільнення від доказування передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов'язані берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, а також компенсувати шкоду, заподіяну негативним впливом на природне середовище. Відповідно до ст.68 ч.1, ч.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ст.69 ч.1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст.105 ч.1, ч.2 п.1 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою цивільно-правову відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Відповідно до ст. 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 42 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів. З цією метою відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди. Пунктом 4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належить 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, у тому числі до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Враховуючи зазначені вище вимоги закону суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача [PERSON] належить стягнути шкоду, завдану незаконною порубкою дерев в сумі 98450,76 грн., яка підлягає зарахуванню, 50 % від загальної суми завданої шкоди перераховується до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища Карапчівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, що становить 49225,38 грн.; до спеціального фонду Чернівецького обласного бюджету - 20 % від загальної суми, що становить 19690,15 грн.; 30% - до спеціального фонду Державного бюджету України, що становить 29535,23 грн. Також з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 984,50 грн. Що стосується посилання відповідача [PERSON] про застосування вимог ст.233 ч.5 КЗпП України, оскільки, ДП «Вижницький держспецлісгосп АПК» пропустив річний строк звернення до суду, судом встановлено наступне. Відповідно до наказу Вижницького Держспецлісгоспу АПК №149 від 01.12.2011 року лісника [PERSON] переведено на посаду майстра лісу та закріплено за ним квартал лісу №35, 36 (2), 37, 38, 39. З копії договору про повну матеріальну відповідальність від 04.01.2012 року укладеного між Вижницький ДСПТ АПК в особі директора Марчука Ю.В. та [PERSON] вбачається, що останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт товарно-матеріальні цінності, як прийняті ним по інвентаризаційному опису. Відповідно до посадової інструкції майстра лісу, з положеннями якої ознайомлено [PERSON], останній несе безпосередньо відповідальність за охорону лісу і дорученого йому майна, товаро-матеріальних цінностей у ввіреному йому дільниці. Також несе дисциплінарну, матеріальну та кримінальну відповідальність. Невиконання обов'язків викладених в другому розділі даної інструкції, нанесення моральної і матеріальної шкоди лісництва Держспецлісгоспу за виробничий травматизм, смертельні випадки на виробництві, що сталися по його вині, п'янство, хуліганство, прогули, невідповідність в облікові та звітності. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Пунктом 3 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Як визначено в п.3, 16 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП (322-08) залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. У порядку цивільного судочинства суд вправі зобов'язати цих осіб відшкодувати шкоду солідарно, якщо при постановленні обвинувального вироку цивільний позов був залишений без розгляду або коли вирок в частині цивільного позову скасовано і справа в цій частині направлена на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (із відповідними змінами) звернена увага судів на те, що до конкретної обстановки, за якої було заподіяно шкоду, слід відносити обставини, що перешкоджали працівникові виконувати належним чином покладені на нього обов'язки, зокрема, відсутність нормальних умов зберігання матеріальних цінностей, неналежна організація праці. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", з подальшими змінами та доповненнями, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд із позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року встановлено, що незаконні порубки лісу у кварталі №37 виділ 28, 29, 30, у кварталі № 38 виділ 31, 16, 41; у кварталі № 38 виділ 1 здійснено невідомими особами, майстер лісу [PERSON] в порушення вимог п.2.8 посадової інструкції майстра лісу затвердженої директором Вижницького Держспецлісгоспу АПК від 01.12.2011 року, неналежно віднісся до виконання покладених на нього обов'язків щодо охорони ввірених йому кварталів лісу Карапчівського лісництва, внаслідок чого відбулися незаконні самовільні рубки лісу. Суд вважає, що відносно даного випадку не підлягає застосуванню положень ст.233 КЗпП України, оскільки актом ревізії від 31.10.1014 року виявлені та зафіксовані самовільні порубки лісу у кварталі №37 виділ 28, 29, 30, у кварталі № 38 виділ 31, 16, 41; у кварталі № 38 виділ 1, разом з тим зазначено, що особи, які здійснили дані порушення не встановлені. Оскільки, відповідальним за збереження майна був [PERSON], якого вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.07.2014 року притягнуто до кримінальної відповідальності за ст.197 КК України, то і перебіг позовної давності необхідно рахувати з дня набрання вироком Вижницького районного суду Чернівецької області законної сили, а саме, з 08.08.2014 року, оскільки позивач звернувся до суду 26.03.2015 року а тому позивачем строк звернення до суду не пропущено. На підставі викладеного, ст.ст.3, 16, 1166 ЦК України, ст.ст.105, 107 Лісового Кодексу України, ст.12, 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,

Outcome: approved