Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

06.01.2014 року Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП [PERSON], яка діяла на підставі довіреності №10122201 від 22.12.2010 року) та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач ) уклали Договір № 120277536 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Ноутбук Lenovo IdeaPad G505 S (59-383521) (далі за текстом - Договір). Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (далі за текстом - Позивач). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Згідно п. 1.1. Договору Клієнт (Відповідач 1)бере участь в системі LeaseAT зокрема отримує ІТ - обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseAT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseAT (надалі - Пакет LeaseAT), а Оператор LeaseAT (Позивач), зобов'язується підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ - обладнання (ІТ- обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseAT. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseAT, які є невід'ємною частиною цього Договору (Правила додаються). Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг ІТ" від 01.02.2006 року . Правила офіційно опубліковані на сайті і є незмінним з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseAT. Правила є доступними для всіх Клієнтів на сайті . Пунктом 8.7. Договору Відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. Правил, Позивач надав Відповідачу 1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання-передачі майна №120277536 від 06.01.2014 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6133.33 грн. Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ- обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseAT Відповідачем 1 обрано Пакет LeaseAT Десятка+. Умовами пакету LeaseAT є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 10%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseAT строку. Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 6133.33 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто, Відповідач 1 мав сплатити 10 платежів по 613.33 грн. Таким чином, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2, Договору, у Відповідача перед Позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів. Отже, Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань. Структура грошових нарахувань на надходжень №2016080903 від 09.08.2016 (що додається до даної Позовної заяви) (далі за текстом - Структура) відображає належні до виплати Відповідачем суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами Відповідачем . Останній стовпчик Структури є різницею між належними до сплати і фактично сплаченими сумами та відображає заборгованість Відповідача щомісяця наростаючим підсумком. Згідно Структури Відповідач сплатив лише 3015.51 грн., (в Структурі колонка "Оплата всього"), з яких на підставі ст. 534 ЦК України та п. 6.8. Правил зараховано. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач здійснив розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Відповідні індекси інфляції розраховуються Державною службою статистики України (раніше - Державний комітет статистики України, Міністерство статистики України), починаючи з серпня 1991 року щомісяця і публікуються, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Опубліковані друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники відповідно до статей 19,21 і 22 Закону України "Про інформацію" є офіційними. Індекси інфляції за період прострочення, які беруть участь у розрахунку вказані у таблиці позовної заяви. При розрахунку індексу інфляції Позивач використовував методику нарахувань, яка відображена в листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 року Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ (далі - Лист) Розрахунок суми сукупного індексу інфляції здійснюється за наступною формулою: Сума сукупного індексу інфляції = (сума боргу) х (індекс інфляції) (сума боргу) Розрахунок суми сукупного індексу інфляції додається у таблиці і сума складає 2396.24 грн. Передбачені ст. 625 ЦК України, 3% річних слід розраховувати за наступною формулою: Сума санкції = (сума заборгованості) х 3 х (кількість днів прострочення) - 365 - 100 Розрахунок суми 3% річних додається у таблиці. Всього сума 3% річних, грн.:222.20 грн. 3% річних можуть нараховуватися на суму заборгованості за весь період прострочення, незалежно від того чи нараховувалася за цей час неустойка, а також незалежно від нарахування індексу інфляції. Відповідно до повного детального розрахунку збитків від інфляції та 3% річних, заборгованість по цим двом показникам складає 2618.44 грн., з яких: 2396.24 грн. - вся сума сукупного індексу інфляції; 222.20 грн. - сума 3% річних. В результаті розрахунку заборгованість Відповідача станом на день подання цієї заяви не погашена і становить 37093.14 грн.. що складається з: 3679.10 грн., компенсації вартості наданого обладнання; 30795.60 грн, плата за прострочення щомісячних платежів, 2396.24 грн. суми сукупного індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми у розмірі 222.20 грн. Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань Відповідач не погоджується. Відповідач станом на дату написання даної позовної заяви не погасив вказану суму заборгованості, тому не виконав договірних обов'язків, хоча згідно умов Договору на отримання обладнання , гарантував оплату зі свого боку, тому позивач звернувся до суду. У судове засідання позивач не прибув, але представник [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача за дорученням адвокат [PERSON] позов визнала частково та в обґрунтування надала наступне: Щодо заборгованості в розмірі 30795.60 гри, (плата за прострочення щомісячних платежів), то відповідач [PERSON] не визнає їх в повному обсязі, виходячи з наступного: Так, нараховуючи плату за прострочення щомісячних платежів, позивач посилався, зокрема, на п. 14.2 Правил отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseAT. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Надані ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» Правила не містять підпису відповідачів. При цьому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розуміли відповідачі, укладаючи Договори від 06.01.2014 року, а також те, що Правила містили положення про зобов'язання відповідачів, у разі прострочення оплати платежів, сплатити плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених Правилами, а також не надано доказів на підтвердження ознайомлення відповідачів із порядком та розмірами плати за прострочення платежів Відповідачам не було відомо про умови фінансування LeaseAT. та про штрафні санкції, які ними передбачені. Хоча в підписаній частині договору зазначено, що відповідач ознайомлений і згодний із умовами фінансування LeaseAT., однак, як вже зазначалося вище, вказані Правила не містять, підпису відповідачів. Таким чином, дані Правила не можна вважати складовими частинами Договору про отримання обладнання № 120277536 від 06.01.2014 року. Крім. того, аналізуючи зміст п. 14.2 Правил, які додано до позову, зазначаю наступне: Пунктом 14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів в системі LeaseAT. встановлено, що у разі несвоєчасної сплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь Оператора LeaseAT. плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченої о платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором: в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду на який припадає дата оплати за договором. У жодному іншому пункті Правил про спосіб обчислення неустойки за прострочення терміну сплати щомісячних платежів не йдеться. Відповідно до п. З ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Статтею 550 ЦК України встановлено, що проценти на неустойку не нараховуються. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач розрахунок штрафних санкцій на суму 30795.60 грн., здійснював шляхом додавання до суми щомісячного платежу суми штрафних санкцій нарахованих в попередньому місяці, і вже на загальну суму проводив нарахування штрафних санкцій за поточний місяць, що суперечить приписам ст. 550 ЦК України. Просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача плати за прострочення щомісячних платежів в розмірі 30795.60 грн. за договором № 120277536 від 06.01.2014 р. В іншій частині позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали надані до позовної заяви , виходить з наступного: Як вбачається з матеріалів справи 06.01.2014 року Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП [PERSON], яка діяла на підставі довіреності №10122201 від 22.12.2010 року) та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач ) уклали Договір № 120277536 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Ноутбук Lenovo IdeaPad G505 S (59-383521) (далі за текстом - Договір). На виконання умов договору постачальник ФОП [PERSON] передала [PERSON]. майно., про передачу майна свідчить АКТИ приймання-передачі майна № 120277536 від 06.01.2014 року на загальну суму 6133.33 гри. з наступними умовами сплати: пакет фінансування LeaseAT Десятка + платіж при отриманні обладнання 10% від загальної суми 613.33 гри., кількість місячних платежів (крім першого) 9, розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами. В зазначеному договорі (на першій його сторінці) містяться підписи постачальника та клієнта [PERSON]. До 20.01.2014 р. [PERSON] сплатила за майно 10% його вартості, а саме 613.33 грн., а потім було сплачено: до 20.02.2014 року -613.33 грн.; до 20.04.2014 року - 1287.42 грн.; до 20.09.2014 року-500 грн. Наступні місячні платежі не були сплачені, що Відповідачем не заперечується. Щодо заборгованості в розмірі 30795.60 гри, (плата за прострочення щомісячних платежів), то нараховуючи плату за прострочення щомісячних платежів, позивач посилався, зокрема, на п. 14.2 Правил отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseAT. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Надані ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» Правила не містять підпису відповідачів. При ньому, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розуміли відповідачі, укладаючи Договір, а також те, що Правила містили положення про зобов'язання відповідачів, у разі прострочення оплати платежів, сплатити плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених Правилами, а також не надано доказів на підтвердження ознайомлення відповідачів із порядком та розмірами плати за прострочення платежів Відповідачу не було відомо про умови фінансування LeaseAT. та про штрафні санкції, які ними передбачені. Хоча в підписаній частині договору зазначено, що відповідач ознайомлений і згодний із умовами фінансування LeaseAT., однак, як вже зазначалося вище, вказані Правила не містять, підпису відповідачів. Таким чином, дані Правила не можна вважати складовими частинами Договору про отримання обладнання № 120277536 від 06.01.2014 року. Саме до цього зводяться правові висновки, що викладені в постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 11.03.2015 року (справа № 6- І6цс15\ і є обов'язковими для судів при розгляді подібних справ. Згідно з Пунктом 14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та носієм в системі LeaseAT. встановлено, що у разі несвоєчасної сплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь Оператора LeaseAT. плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченої о платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором: в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду на який припадає дата оплати за договором. У інших пунктах Правил про спосіб обчислення неустойки за прострочення терміну сплати щомісячних платежів не йдеться. Відповідно до п. З ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Статтею 550 ЦК України встановлено, що проценти на неустойку не нараховуються. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач розрахунок штрафних санкцій на суму 30795.60 грн., здійснював шляхом додавання до суми щомісячного платежу суми штрафних санкцій нарахованих в попередньому місяці, і вже на загальну суму проводив нарахування штрафних санкцій за поточний місяць, що суперечить приписам ст. 550 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Аналізуючи зміст п. 14.2 Правил суд вважає, що тривалість прострочення щомісячних платежів на розмір неустойки не впливає. Тобто, за своєю юридичної природою, відповідальність, передбачена п. 14.2 Правил - є штрафом. Таким чином, сума простроченого платежу повинна була скласти 344.10 грн. (3679.10х10% = 367.91 грн., де 3679.10 - це сума прострочених платежів за Договором). Крім того слід зазначити, що оскільки на спірні правовідносини поширюються норми законодавчих актів України про захист прав споживачів, тому для вирішення цієї справи слід застосовувати роз'яснення, викладене у Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 року по справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». У мотивувальній частині цього Рішення зазначається, що споживач (в даному спорі [PERSON]О.) є слабкою стороною у договорі і тому він підлягає особливому правовому захисту, що у свою чергу звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободу договору. Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання,що неустойка обчислена за п.14.2 Правил є незаконною(оскільки, відповідача не було ознайомлено з Правилами), не вірно обчислена( тобто обчислена у спосіб, що суперечить п.14.2 Правил), обчисленою із порушенням строків позовної давності в один рік. З наведеного суд робить висновок, що відповідачем порушено договір , а позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial