Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

24.09.2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4119,31 грн., сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 23.02.2016 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7085076, у відповідності до умов якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого т/з марки ГАЗ 33022, д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 13.06.2016 року о 07:40 год. поблизу будинку № [ADDRESS] по вул. Салтівське шосе у м. Харків мала місце ДТП за участю автомобіля ГАЗ 33022, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого т/з Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріального збитку. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АЕ/7085076. На підставі страхового акту №ОЦ/091/000/16/0214 від 05.10.2016 року власнику пошкодженого транспортного засобу ПрАТ «УПСК» виплачено страхове відшкодування в розмірі 4119,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням №956 від 05.10.2016 року, проте відповідачем взагалі не було письмово повідомлено ПрАТ «УПСК», як страховика, про зазначену ДТП. Посилаючись на пп.«Ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38, ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4119,31 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу направлено вимогу про відшкодування збитків з порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. 02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено Договір №02/08/2019 про право відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АЕ/7085076 від 23.02.2016 року. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 04.10.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу 18.10.2019 року рекомендованим повідомленням. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст.ст.279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Судом встановлено, що 23.02.2016 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу № АЕ/7085076/ - забезпечений транспортний засіб марки ГАЗ 33022, д.н.з. [NUMBER] . 13.06.2016 року о 07:40 год. поблизу будинку № [ADDRESS] по вул. Салтівське шосе у м. Харків мала місце ДТП за участю автомобіля ГАЗ 33022, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого т/з Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень, а власнику матеріального збитку. Згідно постанови Московського районного суду м. Харкова від 20.07.2016 року у справі №643/7834/16-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Як вбачається із протоколу огляду т/з від 15.06.2016 року представником ПрАТ «УПСК» [PERSON] здійснено огляд автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , рік випуску 2010, VIN-код [NUMBER] . Відповідно до страхового акту №ОЦ/091/000/16/0214 від 05.10.2016 року вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей, без ПДВ, автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , становить 4119,31 грн. [PERSON] , як володільцю пошкодженого автомобіля Ford Fiesta, д.н.з. [NUMBER] , на підставі заяви про страхове відшкодування від 11.08.2016 року по страховому акту №ОЦ/091/000/16/0214 від 05.10.2016 перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 4119,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 956 від 05.10.2016 року. 17.02.2017року на адресу відповідача направлено вимогу про відшкодування завданих матеріальних збитків в порядку регресу в розмірі 4119,31 грн. 02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено Договір №02/08/2019 про право відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АЕ/7085076 від 23.02.2016 року. Відповідно до п.1.1. ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. П.1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. П.1.4 ст.1 особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Ч.1 ст.1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст.5 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Слід зазначити, що згідно ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає, зокрема, у разі якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В позовній заяві вказано, що [PERSON] письмово не повідомив страховика про настання страхової події в строки, встановлені ст.ст.33,38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", унаслідок чого виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «УПСК» сплатила на користь потерпілої особи страхове відшкодування на підставі страхового акту, страховий випадок мав місце і ніким не оспорювався, винна особа притягнута до адміністративної відповідальності. У страховика була можливість самостійно встановити всі обставини страхового випадку. Сам по собі факт письмового неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення судового рішення, яке має базуватися на загальних положеннях та підставах про відшкодування збитків. Обмеження набуття права зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди у разі неповідомлення страховика протягом трьох днів з моменту ДТП про вказану подію за умови встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, які визначені у с.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування ним страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.10.2018 (справа №371/6159/16-ц). Правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 16.09.2015 року (справа №6 -284цс15), не містить в собі висновок про те, що лише факт необґрунтованої страхової виплати надає право страховику звертатись до винної особи з позовом в порядку регресу. Верховний Суд України у вказаній справі дійшов висновку, що за умови встановлення факту настання страхового випадку та визнання його страховиком, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Таким чином, відсутність письмового повідомлення саме відповідачем про ДТП не позбавила позивача можливості перевірити обставини ДТП, встановити та виплатити страхове відшкодування в межах обумовленого договором страхування ліміту. Здійснення безпідставних (необґрунтованих) виплат, що не охоплені умовами договору страхування з цієї підстави не вбачається. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 522/24655/16-ц, від 03.05.2018 у справі 210/3852/15-ц, від 27.06.2018 року у справі № 755/82/18. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП, тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed