Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ(далі НАВС) звернулася до суду з позовом до відповідачки про відшкодування витрат за період навчання в розмірі 27793.08 грн.. Мотивуючи тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ( далі КНУВС) (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ) від 22.07.2006 року № 69 [PERSON](надалі - відповідачка) було зараховано до складу курсантів КНУВС. 29 листопада 2007 року між КНУВС та відповідачкою був укладений Договір № Жт-40 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Наказом ректора КНУВС від 18.06.2010 року № 463 присвоєно [PERSON] кваліфікацію юриста, та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору вона направлена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області, де наказом № 308 о/с від 18.06.2010 року призначена на посаду оперуповноваженим відділенням кримінальної міліції у справах дітей Бердичівського МВ. Згідно наказу УМВС України в Житомирській області № 224 о/с від 19 вересня 2011 року лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ України згідно п. 64 «ж» (за власним бажанням). Відповідно до п. 2.3.6. зазначеного Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 29 листопада 2007 року, відповідач зобов'язувався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно із затвердженим розрахунком. Сума витрат за даними позивача склала 27793,08 грн.. В добровільному порядку відшкодувати витрати, пов'язані з навчанням у КНУВС, відповідачка відмовляється. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об»ємі з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON]В в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, заяви про розгляд справи в її відсутності суду не надала. Представник відповідачки [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення витрат на речове майно в сумі 1101,19 грн., харчове забезпечення в сумі 6768,00 грн., та грошове забезпечення в загальній сумі 10530,30 грн., що стосується витрат пов'язаних із оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв в загальній сумі 9393,59 грн., то в цій частині позовних вимог просив відмовити оскільки, на його думку, позивачем не було доведено фактичне понесення даних витрат. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (правонаступинком якого є Національна академія внутрішніх справ) від 22.07.2006 року № 69 [PERSON](надалі - відповідачка) було зараховано до складу курсантів КНУВС, що підтверджується копією наказу(а.с. 6). 29 листопада 2007 року між КНУВС та відповідачкою був укладений договір № Жт-40 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України(а.с. 7-8). Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 18.06.2010 року № 463 присвоєно [PERSON] кваліфікацію юриста, та видано диплом спеціаліста(а.с. 9). Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] направлена для подальшого проходження служби до УМВС України в Житомирській області, де наказом № 308 о/с від 18.06.2010 року призначена на посаду оперуповноваженим відділенням кримінальної міліції у справах дітей Бердичівського МВ( а.с.20). Відповідно до наказу УМВС України в Житомирській області № 224 о/с від 19 вересня 2011 року лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ України, згідно п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ(а.с.9). Згідно п. 2.3.6. зазначеного Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 29 листопада 2007 року, відповідач зобов'язувався у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті згідно із затвердженим розрахунком. У відповідності до Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від 29.11.2007 року, укладеного між Київським національним університетом внутрішніх справ та відповідачкою, в обов'язки університету входить забезпечення [PERSON] безкоштовним житлом, харчуванням, медичним обслуговуванням, забезпечення грошовим утриманням відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 11 ЦПК України, підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Як передбачено п. 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року „Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", яка діяла на момент вступу відповідачки до Університету, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідачка звільнена зі служби за власним бажанням. Крім того, згідно п. 4. 4 зазначеного вище Договору, у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Позивачем суду надана копія письмової вимоги останнього від 05.15.2012 року щодо відшкодування відповідачкою фактичних витрат на навчання, однак даних щодо добровільного повного або часткового відшкодування витрат сторонами спору суду не надано(а.с. 22-23). Враховуючи наявність і доведеність позивачем невиконання відповідачкою наведених договірних зобов'язань, наявні підстави для задоволення позовних вимог Національної академії внутрішніх справ про стягнення з відповідачки витрат, пов'язаних з її навчанням. Проте суд не погоджується із розміром витрат, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, враховуючи наступне. Згідно п.п 1 п. 4 Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. За загальним принципом змагальності сторін у цивільному процесі, визначеного ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і одночасно передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні відповідачка визнала понесені позивачем на її утримання та документально підтверджені витрати на речове майно в сумі 1101,19 грн., харчове забезпечення в сумі 6768,00 грн. та грошове забезпечення в загальній сумі 10530,30 грн., що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Одночасно будучи допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що в період її навчання, крім першого та другого курсу, проживала поза межами університету, тобто позивач фактично не ніс витрат на її утримання та харчування. Дані обставини підтверджуються наданою позивачем копією довідки про фактичне перебування відповідачки на харчовому забезпеченні в період навчання останньої з 01.09.2006 по 19.06.2010 року, із змісту якої вбачається, що позивач ніс витрати на харчування відповідачки лише з 01.09.2006 року по певний період навчального 2008 року на протязі 555 календарних днів (285+270 сніданків, обідів та вечерь)( а.с.14-18). Із наданої позивачем на запит суду довідки про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв вбачається, що період навчання відповідачки на другому курсі КНУВС у 2008 році становив до 01 серпня 2008 року і складає 597 календарних днів, що є відмінним від вищезазначеної довідки позивача, що відповідачка за цей же навчальний період харчувалась 555 днів(а.с. 86-87). Судом, за клопотанням відповідачки та її представника, вживались заходи щодо витребування у позивача передбачених наведеним Договором(п. 2.1.6 та п. 2.1.8) витягів з відповідних щорічних Наказів Київської національної академії внутрішніх справ про переведення відповідачки на наступний курс навчання, із зазначенням позивачем розміру фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанту, та підписом курсанта про ознайомлення; рапорту відповідача про зняття останньої з казарменого утримання та обхідного листа відповідачки з питань припинення останньою користування гуртожитком КНУВС. Однак позивачем зазначені докази суду надані не були. Наявні в справі розрахунки не дають підстав стверджувати, що позивач фактично витратив на навчання та утримання курсанта [PERSON], саме таку суму коштів, оскільки, під час розгляду справи було встановлено, що у період навчання відповідачка, крім першого курсу та другого курсу, проживала поза межами університету, тобто позивач фактично не ніс витрат на її утримання, харчування. Наданий позивачем розрахунок оплати ним комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв за період навчання на 3- 4 курсі університету (2008-2010 навчальні роки) містить загальну кількість днів надання цих послуг, включає в себе не спожиті відповідачкою через некористування нею гуртожитком послуги по водопостачанню та водовідведенню, тепла та гарячої води, електроенергії. Крім зазначеного, позивачем не усунута наступна суперечність. Із наданого ним розрахунку фактичних витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв вбачається вартість 1-го куб.м води та водовідведення в сумі 4,88 грн.. В листі позивача № 46/2381 від 19.05.2014 року зазначається, що тарифи на комунальні послуги та спожиті енергоносії для бюджетних установ на час навчання відповідачки встановлювались на підставі відповідних розпоряджень Київської міської державної адміністрації. Натомість, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28.08.2007 року № 1127 «Про погодження тарифів на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води» «Тарифи на комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води, які виробляються ВАТ "АК "Київводоканал" погоджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 серпня 2007 року № 1127» для споживачів ІІ групи (бюджетні установи та організації) вартість 1 куб.м холодної води (з ПДВ) становило 1,62 грн., водовідведення (з ПДВ) - 1,20 грн., що в сукупності становить 2,82 грн., а не зазначених позивачем 4,88 грн.. Заходів по розмежуванню зазначених витрат позивач не вжив, пояснень щодо розбіжностей між наведеною ним кількістю днів навчання та харчування відповідачки на 1-му та 2-му курсах університету(597 та 555 днів) позивач не надав, а тому суд вважає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують розмір фактичних його витрат, пов'язаних з навчанням відповідачки, щодо наданих ним комунальних послуг в сумі 9393,59 грн., і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність позивачем. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача з відповідачки судовий збір пропорційно від задоволених вимог, оскільки його понесення підтверджено документально( а.с.1).

Outcome: partial