Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

23.02.2015 р. ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 160757 грн. 32 коп. заборгованості за кредитним договором від 10.03.2004 року № ІFN0А000313001. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ КБ "Приватбанк"та [PERSON] укладено 10.03.2004 р. кредитний договір № ІFN0А000313001, згідно якого ПАТ КБ "Приват Банк" зобов"язався надати [PERSON] кредит у розмірі 26 654,00 грн. на термін до 08.10.2006 року. За умовами договору відповідач зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак він свої зобов"язання за вказаним договором не виконував, не сплачуючи грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.12.2014 року має заборгованість - 160 757,32 грн.: 17 955 грн. - заборгованість за кредитом; 39 641,48 грн. - заборгованість за процентами; 103 160,69 - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10.03.2004 року на загальну суму 160 757,32 грн., а також судові витрати по справі. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не прибув. Натомість на адресу суду подав заяву в якій просить суд розглянути справу у свою відсутність. Заявлені вимоги підтримує з підстав, наведених в позовній заяві. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення, розміщене в газеті "Галичина" від 26.03.2015 року за №45-46(4998-4999), яка зберігається в матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд прийшов до висновку про вирішення справи по суті на підставі наявних в ній даних та можливість постановлення заочного рішення. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 56, 60 ЦПК України і, які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, та, з'ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 10.03.2004 року, згідно кредитного договору № ІFN0А000313001 отримав кредит у розмірі 26 654,00 грн. на термін до 08.10.2006 року. Однак залишок заборгованості за кредитним договором від 10.03.2004 року № ІFN0А000313001 відповідач [PERSON] не погашав, в результаті чого станом на 25.12.2014 року утворилась заборгованість в сумі 160 757,32 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач не сплачує щомісячних внесків на погашення заборгованості, крім того не платить відсотки за користування кредитом, заборгованість по комісії та штрафи за несвоєчасність виконання зобов'язань, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 10.03.2004 року № ІFN0А000313001, який є в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору. Ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. В даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, а саме не проводить погашення заборгованості за кредитом, по відсотках, комісії, штрафах, що свідчить про ухилення [PERSON] від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. Тому, суд, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сплачені судові витрати на користь позивача підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved