Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 31 грудня 1999 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Стрибізької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Починаючи з жовтня 2020 року і по даний час вони проживають окремо один від одного. Неповнолітні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Діти навчаються у шкільних навчальних закладах та вказане потребує значних матеріальних витрат, пов"язаних з придбанням навчального приладдя, одягу, продуктів харчування, ліків та інших необхідних речей для виховання і навчання дітей. За період окремого проживання відповідач відмовляється надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Добровільної угоди про сплату аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Наразі між нею та відповідачем є спір щодо розміру сплати ним аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач за станом здоров"я - працездатний, може сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, так як займається приватними заробітками та має нерегулярний, мінливий дохід. Враховуючи вище наведене, просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду 01.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 13 жовтня 2021 року на 08:30 год., яке було відкладено на 03.11.2021 на 10:00 год. та 19.11, 26.11.2021 та на 8-30 год. 13.12.2021. У судовому засіданні 03.11 та 19.11.2021 відповідач заперечував позов, зазначивши що після припинення подружнього життя з позивачкою, остання проживає окремо, а діти залишились проживати у їх спільному будинку та ними опікується його матір. У судовому засіданні 26.11.2021 позивачка та її представник- адвокат Риданов С.В. позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав викладених у позові. Позивачка у порядку доповнень суду зазначила, що відповідач матеріально дітей не утримує та діти перебувають на її повному матеріальному утриманні. Старші діти час від часу мешкають у матері відповідача, допомогають їй по господарству. Відповідач та його матір проживають у одному будинку, про те господарство ведуть порізнь. 13.12. 2021 у судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, надіслали до суду письмові заяви про подальший розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримали. Належним чином повідомлений відповідач у судові засідання: 26.11 та 13.12.2021 не з"явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено і це вбачається з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 31 грудня 1999 року, виданого виконкомом Стрибізької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, учасники справи уклали шлюб 31 грудня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 14. (а.с.5). Із копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 12.08.2005, серії [NUMBER] від 25.02.2011, серії [NUMBER] від 25.12.2013, вбачається, що учасники справи являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.6-8). Відповідно до довідки №944 від 14.09.2021, виданої Стрибізьким старостинським округом №1 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] проживає по [ADDRESS] та до складу її сім"ї входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Неповнолітні діти: [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. сторін проживають разом з матір та перебувають на її утриманні, що стверджується відповідною довідкою за №945 від 14.09.2021 року, виданою Стрибізьким старостинським округом №1 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області. (а.с. 9). Згідно довідок №145, №146, №147 від 21.09.2021, виданих Стрибізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, [PERSON] , навчається в 11 класі, [PERSON] , навчається в 5 класі та [PERSON] навчається в 2 класі ОЗЗСО Стрибізької ЗОШ І-ІІІ ступенів Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області (а.с.11-13). Докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Подана відповідачем на підтвердження заперечень на позов довідка Стрибіжського старостинського округу № 1280 від 02.11.2021, (а.с.30), про те, що його неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та періодично проживають за місцем його проживання, за адресою: [ADDRESS] , до уваги судом не приймається, оскільки вказаний доказ не свідчить про факт перебування дітей на утриманні відповідача та наведене відповідачем у його запереченнях на позов спростовується комісійним актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 24.11.2021, (а.с.40). Згідно вказаного Акту [PERSON] та [PERSON] проживають з матір та перебувають на її утриманні. [PERSON] проживає біля бабусі - [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи і встановлено у судовому засіданні, відповідач за станом здоров"я є працездатною особою молодого віку, офіційно не працює інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд зазаявою одержувачавизначає розміраліментів утвердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3 ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» підлягають задоволенню. На момент ухвалення судом рішення неповнолітнім дітям сторін - [PERSON] , [INFO] виповнилось 16 років, [PERSON] , [INFO] виповнилося 10 років, [PERSON] , [INFO] виповнилося 7 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2021 року становить - 2510,0 грн.. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, позов підлягає до задоволення та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. Крім того, суд роз`яснює сторонам по справі , що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітніх дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 908 грн. на користь держави.

Outcome: approved