Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, а також судові витрати по справі, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодувати, завдану йому шкоду. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 24 січня 2017 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст.125 КК України. Вироком встановлено, що [PERSON] 9 вересня 2014 року приблизно о 17-00 год., перебуваючи на подвір"ї поблизу будинку № 15 по вул. Пушкіна в с.м.т. Млинів Рівненської області, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] три удари шматком металевої труби в різні частини тіла та три удари рукою в обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубця по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, крововиливів на лівій нозі, рубця, слідів від саден і синця на шиї і потиличній ділянці зліва, сліду від садна на рівні зовнішнього кінця лівої ключиці, синця по зовнішній поверхні лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров"я. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, він, [PERSON], лікувався у Млинівській ЦРЛ в період з 10 по 25 вересня 2014 року, у зв"язку з чим, поніс матеріальні затрати в сумі 1540 грн.54 коп. на придбання ліків. Крім цього, під час конфлікту було пошкоджено його мобільний телефон, вартість ремонту якого становить 370 гривень. Моральну шкоду оцінює в 10 000 гривень, яка полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, яких він зазнав, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, а також у душевних переживаннях з приводу вказаної події. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану йому матеріальну і моральну шкоду, а тому просить стягнути її в судовому порядку. В судовому засіданні відповідач та його представник - адвокат [PERSON], не заперечуючи факту спричинення позивачу тілесних ушкоджень, позов визнали частково, покликаючись на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, якими обгрунтовується зазначений у позовній заяві розмір матеріальної шкоди в сумі 1540 грн. 54 коп. на придбання ліків, а також на ремонт телефону в розмірі 370 гривень. Також вважають безпідставним розмір моральної шкоди, оцінений позивачем у 10 000 гривень. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників та дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у часть у справі, не підлягають доказуванню. За правилом ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій осіб стосовно яких ухвалено вирок, з питань, чимали місце ції дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому, серед іншого, в тому числі, витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 24 січня 2017 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області [PERSON] засуджено за ч. 2 ст.125 КК України, за те, що 9 вересня 2014 року [PERSON] приблизно о 17-00 год., на подвір"ї поблизу будинку № 15 по вул. Пушкіна в с.м.т. Млинів Рівненської області, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс [PERSON] три удари шматком металевої труби в різні частини тіла та три удари рукою в обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубця по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, крововиливів на лівій нозі, рубця, слідів від саден і синця на шиї і потиличній ділянці зліва, сліду від садна на рівні зовнішнього кінця лівої ключиці, синця по зовнішній поверхні лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров"я. Отже, враховуючи, що вироком суду встановелно факт вчинення [PERSON]Є злочину відносно [PERSON], внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я, у зв"язку з чим потерпілий поніс матеріальні затрати на лікування, суд вважає необхідним заявлений у справі цивільний позов задовольнити, однак, частково з наступних підстав. Так, в ході з"ясування обставин у справі знайшов своє підтвердження факт стаціонарного лікування потерпілого [PERSON] внаслідок заподіяних йому [PERSON] тілесних ушкоджень у неврологічному відділенні Млинівської ЦРЛ в період з 10.09.2014 року по 25 вересня 2014 року, що підтверджується дослідженими в суді матеріалами кримінальної справи ( к/с 566/553/16-к, а.с.69-70,78-79). У зв"язку з лікуванням, потерпілий поніс витрати на придбання ліків, загальна вартість яких, згідно поданих позивачем фіскальних чеків, становить - 1540 грн. 54 коп.. Проте, як видно з досліджених в суді фіскальних чеків, лише частина з них стосується події злочину та лікування позивача на стаціонарі в Млинівській ЦРЛ у період з 10.09.2014 року по 25 вересня 2014 року. Представлені позивачем частина фіскальних чеків за період 2015, 2017 років, не має відношення до події, що є предметом позову у даній цивільній справі, оскільки причинно-наслідкового зв"язку між проходженням лікування за вказаний період часу та спричиненими [PERSON] [PERSON] тілесними ушкодженнями, не доведено. При цьому, документально є підтвердженою сума придбаних [PERSON] медикаментів за час лікування в період з 10.09.2014 року по 25 вересня 2014 року в розмірі 981 грн.56 коп., на що вказує довідка-розрахунок Млинівської ЦРЛ від 23.06.2017 року. А тому, знаходження фіскальних чеків в розпорядженні потерпілого, свідчить про здійснення ним, [PERSON], операцій з купівлі продажу медикаментів, оскільки згідно Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", розрахунковий документ це - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. А тому, факт знаходженням цих чеків у [PERSON], як покупця, в сукупності з довідкою -розрахунком Млинівської ЦРЛ, підтверджує, що останній поніс витрати на лікування в сумі 981 грн.56 коп., які підлягають стягненню з відповідача на його користь. В іншій частині розрахунок майнової шкоди, що не пов"язаний з лікуванням потерпілого в період з 10.09.2014 року по 25 вересня 2014 року, свого підтвердження не знайшов, оскільки, як зазначено вище, не має відношення до справи, так-як не доведено причинно-наслідкового зв"язку між спричиненими позивачу [PERSON] тілесними ушкодженнями і витратами на лікування за період 2015-2017 роки. Поряд з цим, в ході судового розгляду доказів пошкодження під час вчинення злочину належного позивачу мобільного телефону, не здобуто. Так, зі змісту вироку Млинівського районного суду від 24 січня 2017 року відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України не вбачається, що під час побиття [PERSON] [PERSON], діями винного було пошкоджено будь-яке інше майно позивача. Тобто вироком суду не було встановлено вказаного факту. Самим [PERSON] в судовому засіданні будь-яких доказів пошкодження належного йому телефону, внаслідок протиправних дій [PERSON] під час конфлікту, що мав місце між ними 09 вересня 2014 року, не представлено. А тому, позов в цій частині є необгрунтованим і безпідставним, у зв"язку з чим, вартість ремонту мобільного телефону в сумі 370 гривень до стягнення не підлягає. На цій підставі, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди, пов"язаної з придбанням ліків за період 2015-2017 років та витрат на ремонт телефону, є недоведеними та безпідставними, а тому, до задоволення не підлягають. Вирішуючи питання про розмір цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд, відповідно до ст.23 ЦК України, враховує обставини справи, особу винного, його матеріальний стан, час лікування потерпілого, негативні наслідки від отриманих ним травм та його моральні страждання внаслідок вчиненого злочину. Так, суд приймає до уваги, що внаслідок злочину, позивачу завдано тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров»я, які відносяться до категорії легких. У зв»язку з цим, він зазнав фізичного болю та душевних страждань, перебував на стаціонарному лікуванні. Проте, загальна тривалість його лікування обчислюється в 15 ліжко-днів ( к/с № 566/553/16-к а.с.78), а тому перенесені ним страждання та незручності у спілкуванні з близькими, суд оцінює як недовготривалі і, отже, незначні. Отже, такі зміни в житті потерпілого, як видно з матеріалів справи, мають тимчасовий характер, що також враховується при визначенні розміру моральної шкоди. При цьому, в житті потерпілого значних змін, внаслідок згаданої події, не сталося. Разом з тим, суд також приймає до уваги душевні переживання потерпілого, що мали місце внаслідок спричинення йому відповідачем тілесних ушкоджень, лікуванням та відсутністю з боку відповідача впродовж тривалого часу, в тому числі, і на час розгляду справи, будь-якого відшкодування, як моральної, так і матеріальної шкоди. Разом з тим, суд при визначенні розміру моральної шкоди, враховує матеріальний стан відповідача, який є працездатним, утриманців не має, на що вказують дані про його особу з вироку Млинівського районного суду від 24.01.2017 року. На підставі наведеного, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково. Враховуючи обставини справи, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] в сумі 5 000 / п»ять тисяч/ гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] поніс витрати на оплату судового збору в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 640 грн. та 960 грн., на загальну суму 1600 гривень. А тому, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також, за правилом ч.3 ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в частині стягнення відшкодування за завдану позивачу майнову шкоду. На підставі наведеного,

Outcome: partial