Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Рівненської міської ради, в якому просить визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 47.4 кв.м., житловою площею 29.1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] становила 3/4 частки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на частину двокімнатної квартири загальною площею 47.4 кв.м., житловою площею 29.1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем за законом є він. Вказана квартира належала йому, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності (по 1/4 частки кожному, оскільки в праві спільної сумісної власності частки є рівними) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.07.1993 року. 29 серпня 2000 року було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січовою Тамарою Іларіївною, зареєстрований в реєстрі за №4633, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] подарували всю належну їм частку (1/2 частки) квартири [ADDRESS] , [PERSON] . Отже, на момент смерті [PERSON] являється власницею 3/4 вищевказаної квартири, інша 1/4 частки належить йому. 18 лютого 2021 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Пуховою Неоліною Юріївною на підставі заяви про прийняття спадщини за законом, поданої ним, на майно померлої [PERSON] , відкрито спадкову справу за № 54/2021. В подальшому він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та на частку двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, листом від 25 травня 2021 року нотаріус відмовила йому у вчинені нотаріальної дії у зв"язку з тим, що за відсутності домовленості між співвласниками щодо поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який перебуває у спільній сумісній власності, у випадку смерті одного із співвласників, нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки з такого нерухомого майна, оскільки при цьому припиняється право одного із співвласників на це майно, дане питання належить до компетенції суду. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 червня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подачі відзиву, відповіді, заперечень. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача подала заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що після реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , останній присвоєно прізвище " [PERSON] ", що стверджується свідоцтом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №1573. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1043. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , померла [INFO] у віці 59 років, про що складено відповідний актовий запис №1775. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого фондом державно-комунального майна міської Ради народних депутатів згідно розпорядження №395 від 08.07.1993, квартира яка розташована за адресою: [ADDRESS] дісно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім"ї, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 29 серпня 2000 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Січовою Тамарою Іларіївною, зареєстрований в реєстрі за №4633, відповідно до якого, [PERSON] та [PERSON] подарували всю належну їм частку квартири [ADDRESS] , [PERSON] . Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18 лютого 2021 року, після смерті [PERSON] , Першою рівненською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №54/2021. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до Першої рівненської державної нотаріальної контори із заявою, щодо оформлення права на спадщину на частку у спільній сумісній власності. Проте, листом №539/02-14 від 25 травня 2021 року, державним нотаріусом Пуховою Н.Ю. відмовлено [PERSON] у вчинені нотаріальної дії у зв"язку з тим, що за відсутності домовленості між співвласниками щодо поділу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який перебуває у спільній сумісній власності, у випадку смерті одного із співвласників, нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити питання щодо поділу чи визначення частки з такого нерухомого майна, оскільки при цьому припиняється право одного із співвласників на це майно, дане питання належить до компетенції суду. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. В силу ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду Українивід 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Відповідно до роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб"єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на вищевикладене, є всі достатні підстави вважати, що частка [PERSON] , померлої [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 47,4 кв. м, житловою площею 29.1 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , становила 3/4 частки. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved