Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути із ТОВ "Мін-Інвест" кошти, що належали йому до виплати в день звільнення в сумі 1500 грн. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 липня 2012 року згідно наказу № 51-к його було прийнято на роботу до ТОВ "Міт-Інвест" автослюсарем. Наказом від 22 липня 2013 року № 26 його було звільнено з роботи за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. При звільнені відповідач не виплатив всієї суми, що належала позивачу від підприємства в день звільнення. Заборгованість відповідача становить приблизно 1500 грн. Відповідач визнає наявність боргу перед позивачем та обіцяє погасити його, але нічого не виплачує, мотивуючи тяжким матеріальним становищем. Позивач вважає, що внаслідок грубого порушення вимог трудового законодавства відповідачем йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у тому, що у нього в сім'ї склалась напружена обстановка через відсутність коштів, він змушений був позичати гроші, неодноразово звертатись до відповідача з проханнями про виплати та затрачати час і кошти на звернення до суду. Під час судового розгляду позивач [PERSON] подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з ТОВ "Міт-Інвест" компенсацію за невикористану відпустку в сумі 974 грн. 58 коп., невиплачену йому при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 9355 грн. 73 коп., 2000 грн. моральної шкоди та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 1300 грн. Потім в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив стягнути компенсацію за невикористану відпустку в сумі 955 грн. 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8270 грн. 69 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та 1300 грн. витрат по оплаті правової допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач пояснив, що з 02 липня 2012 року почав працювати в ТОВ "Мін-Інвест" автослюсарем. В ніч з 21 на 22 липня 2013 року,як йому стало відомо вранці 22.07.2013 року від інших працівників було здійснено рейдерський напад на майновий комплекс,а потім він був звільнений саме 22 липня 2013 року за згодою сторін. Заборгованість по заробітній платі за липень 2013 року йому була виплачена в серпні 2013 року. Компенсацію за невикористану відпустку, тривалість якої в 21 календарний день була встановлена колективним договором, йому не виплатили. Довідку про розмір заборгованості на підприємстві не видають. На його неодноразові звернення щодо виплати йому заборгованості відповідач не реагує, що змусило звернутися до суду. Представник відповідача ТОВ "Міт-Інвест" в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Документів на запит суду щодо розміру заборгованості перед позивачем не надав. При цьому надіслав до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволені позову. Пояснив, що дійсно [PERSON] з 02.07.2012 року працював на ТОВ "Міт-Інвест" автослюсарем. В ніч з 21 на 22 липня 2013 року на майновий комплекс було здійснено рейдерський напад, внаслідок чого з 22 липня 2013 року ТОВ "Міт-Інвест" зупинило свою господарську діяльність. Вказав на те, що позивач не працював в день звільнення та не звертався до відповідача з вимогою про розрахунок, а тому кошти не були йому виплачені. В судове засідання 14.02.2014 року позивач та його представник [PERSON] не з»явилися звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їхньої участі,за ухвалою суду розгляд справи проводиться у відсутності вказаних осіб. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили про те, що вони працювали бухгалтерами в ТОВ "Міт-Інвест", підтвердили вказані позивачем обставини та пояснили, що 22 липня 2013 року підприємство працювало, не дивлячись на "рейдерський захват". [PERSON] працював в ніч з 21 на 22 липня 2013 року. ТОВ "Міт-Інвест" продовжувало працювати на території майнового комплексу, розташованого в смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області до 20 серпня 2013 року та на даний час працює в Києво-Святошинському районі. Розрахунок при звільненні не було проведено з усіма працівниками. На даний час підприємство ухиляється від проведення виплат та надання будь-яких документів про розмір заборгованості. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу № 51 к від 02.07.2012 року працював автослюсарем в ТОВ "Міт-Інвест" та наказом № 26 від 22.07.2013 року був звільнений за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 5-6). Позивач пояснив, що графік його роботи був з 08.00 год. ранку до 17.00 год., 21.07.2013 року він після закінченн робочого часу ,а саме після 17.00 год. вийшов із підприємства та пішов додому. Наступного дня,тобто 22.07.2013 року він о 08.00 год. ранку прийшов на роботу і йому стало відомо,що в ніч з 21.07.2013 року на 22.07.2013 року відбулось рейдерське захоплення підприємства. 22 липня 2013 року він відпрацював повний робочий день,а наступного дня за вказівкою керівництва написав заяву на звільнення та отримав трудову книжку. Розрахунків при звільненні з ним не проводили. Заборгованість по заробітній платі виплатили в серпні 2013 року. Компенсацію за невикористану відпустку не виплатили і на даний час. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які працювали бухгалтерами в ТОВ "Міт-Інвест", підтвердили вказані позивачем обставини. Відповідач в письмових запереченнях фактично визнав наявність заборгованості з виплати [PERSON] компенсації за невикористану відпустку. Довідок про розмір заборгованості на вимогу суду не надав. Послався на те, що позивач не звертався до нього з вимогою про виплату заборгованості, однак доказів на спростування доводів позивача не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] працював в день звільнення 22 липня 2013 року та при звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку. Із довідки ТОВ "Міт-Інвест" від 23.01.2014 року ,яка надіслана позивачу, зазначено,що на день звільнення [PERSON] було нараховано 955 грн.58 коп. компенсації за невикористану відпустку.(а.с.39). Враховуючи вказані дані та ненадання відповідачем на запит суду довідки про розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 955 грн.58 коп. за 21 день невикористаної відпустки,яка не була йому виплачена при звільненні,а середньомісячна заробітна плата становить 1372 грн.69 коп.( із розрахунку 955 грн.58 коп.: 21 дні відпустки х 181 день : 6 місяців =1372 грн.69 коп.). Оскільки з часу звільнення позивача до 31 січня 2014 року затримка розрахунку при звільненні становить 137 день, а середньоденний заробіток позивача, обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 становить: 1327 грн.69 коп. + 1327 грн.69 коп. : 41 робочий день = 60 грн. 37 коп., то середній заробіток за час затримки розрахунку становить: 137 днів затримки х 60 грн. 37 коп. = 8270 грн. 69 коп. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину моральних страждань позивача та вимоги розумності і справедливості. На думку суду, діями відповідача щодо тривалої невиплати розрахунку при звільненні позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в порушенні нормального способу життя, позбавлення його засобів існування. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України "Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" з відповідача ТОВ "Міт-Інвест" на користь [PERSON] необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1300 грн. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ТОВ "Міт-Інвест" в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, який не може бути меншим від розміру, встановленого Законом України "Про судовий збір" за подання позовної заяви майнового характеру в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі ст. ст. 47, 83, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23, 1167 ЦК України,

Outcome: partial