Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю « Фірма «[PERSON]» про визнання права власності на майно, стягнення інфляційних витрат, за позовними заявами [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю « Фірма «[PERSON]», [PERSON] про звільнення майна з під арешту, визнання права власності, зняття арешту. Ухвалою суду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю « Фірма «[PERSON]» про визнання права власності на майно залишені без розгляду. Також , цією ухвалою, залишені без розгляду позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «[PERSON]», [PERSON] про звільнення майна з під арешту, визнання права власності, зняття арешту . Предметом розгляду вказаної цивільної справи залишились позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю « Фірма «[PERSON]» про стягнення коштів. Звернувшись до суду із вказаним позовом [PERSON] просить стягнути з ТОВ « Фірма Сава» на його користь 357080 грн. інфляційного збільшення вартості його частки майна у ТОВ « Фірма «[PERSON]». Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року стягнуто з ТОВ « Фірма «[PERSON]» на його користь 711250 грн. вартості частки майна у вказаному товаристві Висновком судової додаткової комплексної економічної будівельно-технічної та товарознавчої експертизи № 2370/2371/5912 від 14.11.2016 року, яка проведена Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора [PERSON] визначений розмір інфляційного збільшення його частки за період з 31.12.2013 року по 15.04.2017 року, що становить 357080 грн. Вказаною постановою йому відмовлено у стягненні цих коштів у зв»язку з тим, що ним такі позовні вимоги не були пред»явлені у суді першої інстанції. З часу його виходу із товариства та до часу звернення до суду із вказаним позовом відповідач не провів з ним розрахунок, грошове зобов»язання перед ним не виконав, а тому вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити йому інфляційне збільшення належної йому частки майна у товаристві у розмірі 357080 грн. У судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON], адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідачі, та їхні представники у судове засідання не з»явились, надали заперечення на вказаний позов, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на тре, що ТОВ « Фірма «[PERSON]» не є відповідачем по справі, а також і тому, що позивачеві відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року . Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків. Позовні вимоги про стягнення вказаних коштів заявлені [PERSON] до ТОВ « Фірма «[PERSON]» ( том 5 а.с.14-16). Судом установлено, що [PERSON], звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення вартості належної частки майна ТОВ "Фірма САВА" та частини прибутків, одержаних ТОВ "Фірма САВА" з урахуванням ринкової вартості основних засобів пропорційно частці в розмірі 50% у статутному фонді товариства. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року стягнуто з ТОВ « Фірма «[PERSON]» на користь [PERSON] 711\~250.00грн. вартості частки майна ТОВ « Фірма «[PERSON]». В ході розгляду справи Харківським апеляційним господарським судом призначена судова додаткова комплексна економічна будівельно-технічна та товарознавча експертиза, яка проведена Харківським науково дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора [PERSON] Висновком цієї експертизи № 2370/2371/5912 від 14.11.2016 року , визначений розмір інфляційного збільшення частки позивача за період з 31.12.2013 року по 15.04.2017 року, що становить 357080 грн. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ "Фірма САВА" інфляційного збільшення з 31,12.201З р. по 15 квітня 2015 року у розмірі 357 080, 00 грн. з тих підстав, що [PERSON] не звертався з такими вимогами до суду першої інстанції. Тобто, на дату подання первинного позову вартість майна товариства, з якого підлягала обчисленню сума, пропорційна частці позивача у статутному капіталі, визначена товариством не була. При цьому, вимога про стягнення суми інфляційних нарахувань в суді першої інстанції позивачем не заявлялись Оскільки приписами ч. З ст. 101 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, вимоги [PERSON] в цій частині не були задоволені. Отже посилання відповідача на те, що вказані позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки йому вже було відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог господарським судом не приймаються судом до уваги, так як постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року встановлений розмір інфляційного збільшення вартості належної [PERSON] частки майна ТОВ "Фірма САВА та частини прибутків, одержаних ТОВ "Фірма САВА" у розмірі 357080 грн., але відмовлено у їх стягненні не з причин безпідставності зазначеного позову, а тому, що вказані позовні вимоги не були розглядом у суді першої інстанції. Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року встановлено, що 03.07.2003р. виконавчим комітетом Полтавської міської ради зареєстровано установчий договір Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма САВА (нова редакція), згідно якого засновниками Товариства є [PERSON], [PERSON], [PERSON], в подальшому - сторони або учасники. Згідно пункту 9 вказаного договору Товариство здійснює свою діяльність на основі розробленого і затвердженого учасниками Статуту. Для учасників, що підписали цей договір, обов'язкове дотримання як Статуту Товариства, так і умов цього договору. 03.07.2003р. виконавчим комітетом Полтавської міської ради зареєстровано статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма САВА" (нова редакція), який - затверджено протоколом зборів засновників товариства № 12 від 25.08.2003р 26.12 2006р. проведена державну реєстрацію змін та доповнень до статуту. Згідно пункту 4,1 статуту (зі змінами та доповненнями) засновниками (учасниками) товариства є сторони згідно установчого договору. Відношення засновників будуються на основі установчого договору та цього Статуту. Пунктом 4.2 Статуту передбачено, що засновники Товариства мають право, зокрема, вийти у встановленому порядку з Товариства. Для забезпечення початкової діяльності Товариства за рахунок вкладів учасників створюється Статутний Фонд у розмірі 10 (десять) гривень (пункт 5.3 статуту) Про свій вихід із Товариства, уступку долі (паю) учасник зобов'язаний сповістити інших учасників у письмовій формі не пізніше 6 (шести) місяців до моменту вибуття (абз. 4 пункт 8.1 статуту). Відповідно до пункту 8.2 Статуту при виході учасника з Товариства йому виплачується вартість частини майна, пропорційно долі у статутному фонді Товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов, в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою Товариства вклад може бути повернуто в натуральній формі або частково в натуральній та частково в грошовій формі Згідно нотаріально посвідченої заяви від 26.12.2012р. [PERSON] заявив про вихід зі складу учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма САВА" (т. 1, а.с. 22). Вказана заява направлена відповідачу 27.12.2012р., а також учасникам товариства 21.01.2013р. та 22.01.2013р. Рішенням загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма САВА, оформлених протоколом № 8 від 23.01.2013р., задоволено заяву [PERSON] про вихід зі складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма САВА". Отже ТОВ « Фірма «[PERSON]» зобов»язано виплатити [PERSON] вартість його частки майна ТОВ "Фірма САВА" та частини прибутків, одержаних ТОВ "Фірма САВА", пропорційно його частці у статутному фонді товариства після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов, в строк до 12 місяців з дня виходу. Однак у вказаний строк така виплата проведена не була, а отже слді дійти до висновку, що відповідач порушив грошове зобов»язання, а отже повинен нести відповідальність за невиконання зобов»язання , передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України, суд вважає доказаним розмір інфляційного збільшення вартості належної [PERSON] частки майна ТОВ "Фірма САВА та частини прибутків, одержаних ТОВ "Фірма САВА" - 357080 грн. При зверненні до суду із вказаним позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 640 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Також з ТОВ « Фірма «[PERSON]» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2930 грн., сплата яких була відстрочена до розгляду справи у суді.

Outcome: approved