Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Борзнянська районна державна адміністрація Чернігівської області, як орган опіки і піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка не проявляла батьківського піклування щодо свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], за її заявою дитина 24 вересня 2013 року влаштована в комунальний заклад медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». За час перебування дитини в закладі мати, [PERSON], дитину жодного разу не відвідувала, не телефонувала, листів не надсилала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася, жодної участі, з часу поміщення дитини до дитячого закладу, у вихованні та утриманні сина не приймала. Вважають, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина, а тому просять суд позбавити її батьківських прав, так як це буде відповідати інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав відповідачки не звільняє її від обов'язку по утриманню дитини, а тому також просять стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідачка після народження сина [PERSON], [INFO], виховувала його сама. Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. В зв'язку зі скрутним матеріальним становищем за заявою відповідачки син [PERSON] був тимчасово, строком на шість місяців, поміщений в КЗ МЗС «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». За час перебування дитини в закладі мати дитину жодного разу не відвідувала, не телефонувала, листів не надсилала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася, жодної участі, з часу поміщення дитини до дитячого закладу, у вихованні та утриманні сина не приймала. Після закінчення шестимісячного терміну взагалі написала заяву про відмову забирати дитину з обласного будинку дитини. Крім того, зазначають, що судом вже надавалася можливість відповідачці змінити своє ставлення до виховання і утримання сина, але вона належних висновків не зробила. Вважають, що дії [PERSON] свідчать про ухилення її від виконання батьківських обов'язків, а тому вважають за доцільне позбавити її батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від відповідальності про утримання дитини, то просять стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] з відповідачки в розмірі 1/3 частини всього її доходу. Аліменти просять стягувати з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття на особовий рахунок в ощадбанку. Аналогічні показання дає по справі і представник служби в справах дітей Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Вимоги, викладені в заяві, визнає, від утримання і виховання сина [PERSON] відмовляється. Суд вважає неможливим та недоцільним з'ясування думки дитини щодо заявлених вимог, оскільки через свій малолітній вік вона не в змозі чітко і ясно висловити свою думку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши висновок органу опіки і піклування, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] має сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини відповідно до ст.135 СК України записані зі слів матері. Згідно довідки Прачівської сільської ради Борзнянського району відповідачка зареєстрована в с.Адамівка Борзнянського району Чернігівської області, але не проживає з липня 2013 року. На території сільської ради не працювала, ніякого господарства не вела, була помічена у вживанні спиртних напоїв. Крім сина [PERSON], який поміщений до дитячого будинку через неналежне виконання матір'ю своїх батьківських обов'язків, має ще доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації №294 від 23 серпня 2013 року [PERSON] було влаштовано до Прилуцького обласного будинку дитини «Надія», де дитина знаходиться і по даний час (довідка КЗ МСЗ « Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» № 02-11/1185 від 12.11.2014 року). Відповідно до ст.11-12 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім'ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.14 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Пунктом 2 частини 1 даної статті як підставу позбавлення батьківських прав встановлено і ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення і т.д.. Як на обставину, яка свідчить про ухилення відповідачки від виконання обов'язків по вихованню дитини, позивач посилається на те, що малолітній з часу поміщення його до дитячого закладу знаходиться на повному державному утриманні. [PERSON] дитину жодного разу не відвідувала, не телефонувала, листів не надсилала, життям та здоров'ям дитини не цікавилася, жодної участі, з часу поміщення дитини до дитячого закладу, у вихованні та утриманні сина не приймала. Крім того, написала заяву про відмову забрати сина з дитячого будинку. Зазначене повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» №02-11/1185 від 12.11.2014 року, актом, складеним комісійно, в якому зазначені дані, що відповідачка дитину не провідувала, не писала, не телефонувала, взагалі ніколи не цікавилася життям і здоров'ям дитини. Аналізуючи всі зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON], свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів, то суд приходить до слідуючого висновку. Згідно з "Конвенцією про права дитини", яка ратифікована Верховною Радою України 27.11.1991 року, та "Декларацією прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] знаходиться в КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» та перебуває на повному державному забезпеченні. Відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Оскільки [PERSON] не сплачує коштів на утримання дитини і дитина знаходиться на повному державному забезпеченні в дитячому закладі, то, виходячи з положень ст.ст.181 - 184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивача про стягнення аліментів задовольнити й стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього [PERSON] Щодо розміру стягуваних аліментів, то,

Outcome: approved