Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У жовтні 2020 [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив усунути йому перешкоди у користування квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя його батько набув у право власності квартиру [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина на його майно. Єдиним спадкоємцем покійного є його син - позивач [PERSON] . На підставі свідоцвта про право на спадщину за законом, виданого 03.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савельєвим А.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 960, спадкова справа № 32/2019, [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Як виявилося після смерті батька, в його квартирі проживає [PERSON] , яка у добровільному порядку відмовилася звільнити квартиру. Не дивлячись на те, що спірна квартира належить позивачеві на праві власності, відповідачка чинить йому перешкоди у її використанні для власного проживання та проживання членів його сім"ї. Будь-яких угод щодо користування спірною квартирою з відповідачкою він не укладав, відповідач проживає у квартирі без будь-якої правової підстави, чим порушує його право власності. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. 27.01.2021 до суду поданий відзив представником відповідача, в якому зазначено, що з позовними вимогами відповідач не погоджується. Відповідач стверджує, що з початку 2000 року вона познайомилася з [PERSON] і вони з жовтня 2000 року почали проживати разом однією сім"єю у його квартирі. Вони мали спільний побут, утримували разом змайно, відповідач сплачувала за комунальні послуги. Похованням покійного [PERSON] також займалася відповідач. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала жити в квартирі. Іншого житла вона немає. Таким чином, оскільки відповідачка проживає в спірній квартирі з жовтня 2000 року по теперішній час, а це більше ніж 20 років, таке проживання є тривалим і виселення її з цієї квартири буде неправомірним втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. У задоволенні позову просив відмовити. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач та її представник просили у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] проживала разом з померлим [PERSON] однією сім"єю з кінця 2000 року, сплачувала за комунальні послуги, тому у неї виникло право користувнаня вказаною квартирою. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.08.2020 йому як сину покійного [PERSON] (а. с. 11, 14). Також судом встановлено, що у вказаній квартирі проживає відповідач [PERSON] , що не заперечувалося відповідачем. Факт проживання [PERSON] у вказаній квартирі підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Вони пояснили, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] до дня його смерті як чоловік та жінка, вони разом виходили зранку на роботу, разом поверталися. [PERSON] також вказала про те, що кілька разів була у них в квартирі, навіть допомагал робити їм ремонт. Відповідно до матеріалів ЄО № 70960 від 13.10.2020 Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, встановлено, що [PERSON] проживаючи у вказаній квартирі, чинить позивачеві, як власнику, перешкоди у користуванні його власністю. Відповідно до інформації, наданої Комунальним підприємством Київськоїміської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації", [PERSON] належить на праві власності 1/5 частина квартири [ADDRESS] . Також відповідач має зареєстроване місце проживання за вказаною адерсою, про що свідчить відповідний штамп в її паспорті. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Разом із цим, згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Враховуючи те, що [PERSON] не являється членом сім"ї власника квартири [PERSON] , має зареєстроване місце проживання за іншою адресою, тобто має право користування іншим житлом, у її власності перебуває частина квартири по [ADDRESS] , а її проживання у вказаній квартирі порушує права власника на користування вказаним житлом, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо виселення [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки це не буде становити порушення її права на житло. Доводи відповідача про те, що вона тривалий час проживала у спірній квартирі з покійним [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати стягуються з відповідача.

Outcome: approved