Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати недійсним пункт 9 договору оренди земельної ділянки за №303 від 03 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Агроконтракт-Н", зареєстрованого у відділі Держкомзему у Олександрівському районі за №352050004002647 20 квітня 2012 року в частині "починаючи з дати його державної реєстрації". Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що позивач, після смерті батька, успадкувала земельну ділянку. В 2007 році між її батьком та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, і термін його дії вважали з 2007 року. В 2016 році, від людей, вона дізналася, що перший аркуш договору був замінений і строк дії договору було збільшено. Батько позивача помер в 2011 році. Вона звернулася до відділу Держгеокадастру з приводу отримання договору, так як у батька та у неї його не було. Оглянувши договір виявила, що друк першого листа договору було здійснено в 2009 році. Батько позивача не міг підписати договір в 2009 році. Вважає, що відповідач замінив аркуш договору. Також аркуші договору заповнені різними почерками. Відповідач зареєстрував договір пізніше, не в 2007 році, і таким чином продовжив строк його дії. Просить визнати недійсним пункт 9 договору в частині перебігу строку дії договору, а саме «починаючи з дати його державної реєстрації». Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Пояснив, що в 2004 році між [PERSON] та ними було укладено договір оренди землі строком на 5 років - до 2009 року. Даний договір був зареєстрований в грудні 2004 року. На протязі дії даного договору було укладено новий договір, який було зареєстровано після закінчення строку дії договору від 2004 року. Пунктом 43 оспорюваного договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Позивач з батьком не спілкувалася, а тому їй невідомо на які умови він погодився. Дійсно в 2009 році вони здійснювали друк документів, але не вказано які саме документи вони друкували. Позивач пропустила строк позовної давності. Зі сторони [PERSON] не було будь-яких претензій. Договір був переданий до відділу Держкомзему на реєстрацію в 2009 році без відмітки про отримання. Чому його зареєстрували в 2012 році йому не відомо. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений. Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача з наступних підстав. Позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0069, площею 5,27 га, розташованої на території Родниківської сільської ради, яку вона успадкувала після смерті батька - [PERSON], що підтверджується рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року (а.с. 6), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 7), Державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 №430886 від 25.05.2003 року (а.с.18). 03.12.2007 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір №303 оренди земельної ділянки, який зареєстрований відділом Держкомзему у Олександрівському районі за №352050004002647 від 20.04.2012 року (а.с.12-13). Згідно п.п.9, 43 вказаного договору - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами (а.с. 12-13). На звороті 1-го аркуша договору внизу є текст з інформацією щодо їх друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул.Декабристів,29, тел.(0522)32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» (а.с. 12). Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передає, а орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора, приймає земельну ділянку, розташовану на території Родниківської сільської ради терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договору оренди №303 від 03.12.2007 року ( на звороті а.с.13). Згідно довідки ТОВ «Імекс-ЛТД» відповідно до заказу наряду №6331-09 від 09.12.2009 року було віддруковано бланк формату А4 на газетному папері (а.с.14). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м. Кіровограді по вул.Декабристів,29; засновники та бенефіціарні власники - [PERSON] та [PERSON]; види діяльності - поліграфічні послуги ( а.с.8-10). Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає у договорі оренди землі, довідці ТОВ "Імекс-ЛТД" і витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно вказаної юридичної особи - м. Кіровоград, вул.Декабристів,29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідці ТОВ «Імекс-ЛТД» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно вказаної юридичної особи - № 13768524. Згідно договору №205/р оренди земельної ділянки від 23.11.2004 року, зареєстрованого в Олександрівському відділенні КФЦДЗК від 01.12.2004 року за №1264 [PERSON] раніше надавав відповідачу в оренду земельну ділянку, площею 5,27 га., згідно державного акту Р3№430886, зі строком дії 5 років з моменту державної реєстрації договору (а.с.37-38). Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин, що виникають внаслідок укладання правочинів, у тому числі договору оренди земельної ділянки, та земельних правовідносин щодо захисту прав на землю, та вважає за необхідне керуватися ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно ч.1 ст.16 Закону "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6, ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ч.ч.1,2 ст.207 цього ж Кодексу (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначено в ст.203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним із підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України. Представник позивача зазначає підставою визнання вказаного договору недійсним відсутність волевиявлення [PERSON], оскільки відповідач самовільно змінив його умови, замінивши 1-у сторінку договору. В судовому засіданні було доведено, що відповідачем, після підписання оспорюваного договору позивачем, було замінено 1-й аркуш, без повідомлення та згоди [PERSON], що підтверджується тим, що роздруківка 1 аркушу оспорюваного договору здійснювалася у 2009 році саме ТОВ «Імекс-ЛТД». Отже, доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідачем ці доводи не спростовано та не доведено, що саме такий текст пункт 9 договору містився у момент його підписання [PERSON] Докази того, що сторони уклали договір, в частині обрахунку строку договору, на вказаних в п.9 умовах відсутні. Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Оскільки судом достовірно встановлено, що текст пункту 9 договору оренди земельної ділянки має підміну сторінок, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення [PERSON] на укладення спірного договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі. Заміна частини тексту договору без взаємної згоди сторін, вказує на порушення права [PERSON] щодо вільного визначення умов договору та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Так, як сторони на час укладення договору дійшли згоди про те, що він укладається на десять років, і спір з цього питання відсутній, суд приходить до висновку, що він був би укладений без включення до пункту 9 додаткової умови «починаючи з дати його державної реєстрації». У зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Щодо доводів представника відповідача про пред'явлення позивачем позову після спливу позовної давності та застосування його наслідків, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти. З матеріалів справи вбачається, що позивач про обставини, які є предметом спору і викладені в п.9 договору оренди землі №303 від 03.12.2007 року, дізналася після отримання, через адвоката, з Відділу в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області копії договору 22.03.2017 року (а.с.11). Зазначені обставини відповідачем не спростовані. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності необхідно рахувати з часу отримання позивачем примірника оспорюваного договору, тобто з 22.03.2017 року (а.с.11). А тому, позивачем не пропущено строк звернення до суду з заявленими вимогами. Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved