Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL47889 від 10 червня 2008 року в розмірі 57144,03 грн. та 1762 грн. витрат судового збору. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 10 червня 2002 року між ПАТ «Універсал-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL47889. Відповідно до умов договору Банк надав Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 7400 дол. США (Сім тисяч чотириста дол. США 0 цент.), а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 06 квітня 2015 року, процентна ставка становить 30 % річних. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Кредитного договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання - припинив вносити платежі, передбачені умовами Кредитного договору як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором на 14 листопада 2016 року в сумі 57144,03 грн. (П`ятдесят сім тисяч сто сорок чотири грн. 3 коп.), а саме: заборгованість по тілу кредиту 0 грн. (Нуль грн. 0 коп.); заборгованість по відсоткам - 45052,34 грн. (Сорок п`ять тисяч п`ятдесят дві грн. 34 коп.); заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції 12091,69 грн. (Дванадцять тисяч дев`яносто одна грн. 69 коп.), заборгованість по комісії 0 грн. (Нуль грн. 0 коп.). 14 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" уклали Договір про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132. Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", включно і до позовом [PERSON] . Представник позивача просить позов задоволити. Відповідач подав відзив на позов, в якому позов заперечив, з огляду на те, що позивач не надав обгрунтованого розрахунку нарахованої суми пені із посиланням на умови Кредитного договору, якими передбачено право на нарахування пені, не роз`яснив періоду її нарахування та з якої суми боргу було нараховано пеню, а також відповідач не надав обгрунтованого розрахунку відсотків. Стягнення відсотків та пені відповідач вважає безпідставним. Крім того, відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача, оскільки в порядку примусового виконання судового наказу № 2-н/53/10 від 26 лютого 2010 року в сумі 72019,02 грн., виконавче провадження було повністю закінчено, про що державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 13 жовтня 2010 ВП № 20056565. Кошти з боржника згідно платіжного доручення № 541 від 05 жовтня 2010 року стягнуто та перераховано стягувачу в повному обсязі. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову в разі визнання вимог позивача необгрунтованими з підстав його необгрунтованості, в разі визнання судом вимог позивача про стягнення боргу обгрунтованими - у зв`язку із спливом позовної давності. Представник позивача 20 липня 2018 року подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що аргументи відповідача, наведені у відзиві, є безпідставними та спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за Кредитним договором та наявність заборгованості за пенею та відсотками підтверджується випискою по рахунку. Крім того,представник позивача звертає увагу суду на Постанову Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року п. 17. Відповідач 30 липня 2018 року подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до квитанції № 702910007 від 29 вересня 2010 року на суму 79\~238,04 грн. відповідач погасив борг за кредитом та іншими виконавчими платежами, на підставі чого була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження від ВП № 20056565 від 13 жовтня 2010 року. Відповідач вважає, що повернення кредиту та відсотків є припиненим ще 05 жовтня 2010 року шляхом його належного виконання, а вимагати стягнення відсотків та неустойки, щодо стягнення відсотків та неустойки щодо зобов`язання, яке виконане належним чином та відповідно припинено, не передбачено жодним нормативно-правовим актом. Щодо пропущеного строку позовної давності зазначає, що відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому твердження представника позивача щодо строку позовної давності в три роки, не заслуговують на увагу суду. В судове засідання, призначене на 30 червня 2020 року о 16 год. 00 хв., сторони не з`явилися представник позивача та представник відповідача подали заяви про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено фактичні обставини справи. 10 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL47889. Відповідно до умов договору Банк надав Відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 7400 доларів США, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення не пізніше 06 квітня 2015 року, процентна ставка становить 30 % річних. Розмір щомісячного платежу визначено у сумі 212,89 доларів США. У додатку № 1 до Кредитного договору № CL47889 від 10 червня 2008 року визначено Індивідуальні умови надання - графік щомісячних платежі щодо погашення Кредиту з 05.07.2008р. по 05.05.2015р. Дату сплати останнього платежу погоджено сторонами - 05 червня 2015 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами Кредитного договору. Відповідно до п. 9.1 Договору, кредитор може призупинити надання кредиту та/або достроково витребувати погашення всієї суми кредиту за цим договором у разі настання будь - якого з випадків, зокрема, прострочення позичальником сплати щомісячного платежу та/або його частини (чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом) та/або сплати інших грошових зобов`язань позичальника за цим договором строком 90 календарних днів та більше. У зв`язку із несвоєчасним погашенням кредиту Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося 02.02.2010р. до Франківського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу, в якому просило, посилаючись на ст.1050 ЦК України, достроково стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за Кредитним договором № CL47889 від 10 червня 2008 року, а саме: 8 961,70 доларів США, з яких заборгованість по кредиту, в тому числі прострочена - 7179,77 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 57387,90грн., та 1783,93 доларів США за відсотками, що еквівалентно за курсом НБУ 14 242,97грн., разом на загальну суму 71630,97грн. (а.с.58). Відповідно до судового наказу від 26 лютого 2010 року № 2н-53/10 заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за Кредитним договором № CL47889 від 10 червня 2008 року задоволено та вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного\~товариства «Універсал\~банк»71630,87 грн., судовий збір в сумі 358,15 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн. Згідно з постановою від 13 жовтня 2010 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 20056565 виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-53/10, виданого 26 лютого 2010 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» 72019,02 грн. закінчено, оскільки кошти з боржника згідно з платіжним дорученням № 541 від 05 жовтня 2010 року стягнуто та перераховано стягувачу в повному обсязі. Відповідно до квитанції № 702910007 від 29 вересня 2010 року платник: [PERSON] сплатив на користь Франківського ВДВС Львівського міського управління юстиції 79238 (сімдесят дев`ять тисяч двісті тридцять вісім ) грн. 04 коп., призначення платежу погашення по кредиту. 14 листопада 2016 року ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № UB-OP/16-132, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Універсал Банк», в тому числі й до [PERSON] . Згідно з витягом з акту приймання-передачі реєстру боргових зобов`язань від 14 листопада 2016 року до Договору відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» отримало право вимоги до [PERSON] 57144,03 грн., що складається з заборгованості за відсотками в розмірі 45052,34 грн. та пені в розмірі 12091,69 грн. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, подані сторонами, в ії сукупності, а також аргументи та доводи сторін, представників сторін, суд доходить такого висновку. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~ст.514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов`язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки тощо. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 1050\~ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього\~Кодексу. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата ВС у постанові у справі N 444/9519/12 від 28 березня 2018 року зазначила , що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Як вбачається із матеріалів справи відповідачем 29 вересня 2010 року повністю погашено заборгованість за основним боргом (кредитом) та за відсотками на суму 79\~238,04 грн., про дострокове погашення якої первісний кредитор подав заяву про видачу судового наказу (а.с.58). Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з вимогами ст. ст.\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги щодо стягнення процентів з відповідача за вищевказаним кредитним договором такими доказами - договором відступлення прав вимоги №UB-OP|16-132 від 14.11.2016р., укладеним між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "КУА "Прімоколект-Капітал", витягом з акту приймання передачі реєстру боргових зобов`язань від 11.11.2016р. до договору відступлення прав вимоги, відповідно до якого цедент передав, а цесіонарій прийняв згідно з вимогами п.3.1. Договору реєстр боргових зобов`язань від 11.11.2016р., в тому числі за кредитним Договором CL47889 від 11.11.2016р., відповідно до якого заборгованість відповідача - [PERSON] складає в сумі 57144,03грн., в тому числі 45052,34 грн. - заборгованість за відсотками та 12091,69грн. - заборгованість за пенею. Також представник позивача посилається на те, що згідно з додатком №1 до кредитного договору сплата останнього платежу припадає 05.06.2015р., а оскільки позовну заяву подану в межах строку до 05.06.2018р., то на думку позивача строк позовної давності є дотриманим. Крім цього, в обгрунтування позовних вимог та наявності боргу позивач надав виписку з особового рахунку з 10.06.2008р. по 10.07.2018р. за договором, укладеним з відповідачем та первісним кредитором. У виписці по особовому рахунку відповідача (позичальника) відображено суму по дебету та кредиту рахунку, в тому числі зазначено погашення кредиту (основного боргу) станом на 12.10.2010р., нарахування відсотків, підвищених відсотків, пені за період з 10.06.2008р. по 12.10.2010р., списання безнадійної заборгованості згідно з рішенням Правління №56 від 29.12.2011р. У виписці з рахунку відсутній розмір відсоткової ставки за процентами, в тому числі підвищеної, не зазначено розмір пені, за який період вона нараховується та на підставі яого документу. З огляду на подані докази позивачем, суд доходить висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог, заявлених позивачем, щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 45052,34 грн. та пені в розмірі 12091,69 грн., оскільки позивач не надав суду обгрунтованого розрахунку суми процентів та нарахованої суми пені із посиланням на умови Кредитного договору, якими передбачено право на їх нарахування, не роз`яснив періоду її нарахування та з якої суми боргу було нараховано пеню та проценти. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідач повністю погасив заборгованість за кредитом 29 вересня 2010 року, кошти надійшли на рахунок первісного кредитора 12.10.2010р., про що також свідчить виписка з особового рахунку позичальника. Кошти погашені за заявою первісного кредитора (ПАТ "Універсалбанк" ) про видачу судового наказу, в якому заявлена вимога про дострокове повернення кредиту та процентів відповідачем, а тому суд відкидає твердження відповідача, що перебіг позовної давності слід рахувати з 05.06.2015р. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося у зв`язку із поверненням кредиту в повному обсязі ( 12.10.2010р.). А отже, останнім днем пред`явлення вимоги щодо стягнення процентів є щопізніше - 12.10.2013р. Позов до суду поданий 05 лютого 2018 року, що підтверджується конвертом відправки поштової кореспонденції, який знаходиться в матеріалах справи. Таким чином, встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5\~ст. 267 ЦК України\~якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом. Частиною 3\~статті 267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак враховуючи висновок суду про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог, в задоволені позову слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати у виді судового збору залишити за позивачем. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed