Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням поданих уточнень зазначив, що 31 травня 2019 року працівник Управління соціального захисту населення по телефону повідомила про те, що йому відмовлено в призначенні субсидії для відшкодування витрат по сплаті житлово-комунальних послуг у зв`язку з існуванням заборгованості, як пізніше з`ясувалось, - за послуги централізованого водопостачання в розмірі 467 гривень 91копійка. Внаслідок повідомлення цієї інформації в нього підвищився тиск, що призвело до вживання додаткової кількості медичних препаратів. 03 червня 2019 року звернувся до відповідача по справі із письмовою заявою з приводу утворення зазначеної заборгованості. 04 червня 2019 року за місцем його проживання комісією Костянтинівського ВУВКГ було здійснено обстеження лічильника холодної води та відповідно до акту обстеження зафіксовано показання «00724» кубічних метри. Згідно квитанції від 04 червня 2019 року остання оплата вартості послуг центрального водопостачання здійснена ним на показання «00841», що свідчить про відсутність заборгованості, в тому числі, і станом на 22 травня 2019 року - на момент направлення представниками відповідача до Управління соціального захисту населення неправдивого повідомлення про наявність заборгованості в розмірі 467 гривень 91копійка. Зазначена обставина стала підставою для відмови в призначенні субсидії, що завдало моральної шкоди, яка знайшла прояв в приниженні честі та гідності, відвідуванні інстанцій, сплаті надуманої заборгованості або її реструктуризації. Протягом останніх десяти років він потерпає від третирування на грунті помсти, за вказівкою директора Костянтинівського ВУВКГ, яке полягає в умисному, безпідставному нарахуванню заборгованості за водопостачання в різноманітних сумах без попередньої перевірки показань лічильника холодної води та квитанцій про сплату вартості послуг водопостачання. Крім того, моральна шкода полягає у відвідуванні 3,14,18 червня 2019 року Управління соціального захисту населення та «вибивання» письмових відомостей про порушення відповідачем закону, що має наслідком приниження честі та гідності людини та громадянина. Після неодноразово перенесених інфарктів перебуває на обліку у лікаря-кардіолога, а повідомлення про існування заборгованості за водопостачання та застосування санкцій мало наслідком душевні страждання, серцеву аритмію, підвищення тиску та вживання додаткової кількості медикаментів. Крім того, сам факт звернення до суду є елементом заподіяння моральної шкоди: фізичні страждання при слідуванні до суду, матеріальні затрати під час підготовки матеріалів. З метою заподіяння йому моральної шкоди відповідач направив на адресу Управління соціального захисту населення неправдиві відомості про існування заборгованості в розмірі 467 гривень 91 копійка, що стало підставою для відмови в призначенні субсидії, а згодом і відвідування інстанцій з хворим серцем, погіршення самопочуття. За наслідками комісійної перевірки приладу обліку 04 червня 2019 року встановлено переплату за послуги центрального водопостачання за 117 кубічних метрів води, що дорівнює 1539 гривень 188 копійок. Того ж дня член комісії Костянтинівського ВУВКГ Якубовська здійснила запис на його квитанції про існування станом на 04 червня 2019 року переплати на показання «00724» кубічних метри в розмірі 983 гривні 43 копійки. 16 листопада 2018 року відповідачем по справі вже було зафіксовано факт його переплати за послуги водопостачання і 24 листопада 2018 року він отримав письмове повідомлення № Ф-287 від 22 листопада 2018 року про існування переплати в розмірі 969 гривень 28 копійок, отже йому не зрозумілий механізм нарахування заборгованості в розмірі 467 гривень 91 копійка. Позивач просить: -визнати дії Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» по нарахуванню заборгованості за водопостачання в розмірі 467 гривень 91 копійка та повідомленню про зазначену заборгованість Управління соціального захисту населення протизаконними; -зобов`язати Костянтинівське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» направити до Управління соціального захисту населення виконкому міської ради письмове клопотання про відкликання повідомлення від 22 травня 2019 року про існування заборгованості за водопостачання в розмірі 467 гривень 91 копійка як безпідставно направленого; копію клопотання направити на його адресу як споживачу послуг водопостачання; -зобов`язати відповідача здійснити перерахунок оплати за послуги водопостачання з урахуванням акту обстеження лічильника холодної води від 04 червня 2019 року; -оскільки нарахування заборгованості здійснюється без попередньої перевірки показань лічильника, з урахуванням показань лічильника холодної води станом на 04 червня 2019 року «00724» куб.м. та сплати 04 червня 2019 року за водопостачання в розмірі «00841» куб.м. визнати переплату за послуги водопостачання станом на 04 червня 2019 року в сумі 1540 гривень 188 копійок (13грн 164коп *117 куб.м.= 1540 грн 188коп); -стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень; -направити до Донецької обласної державної адміністрації окрему ухвалу стосовно причин та умов умисного, такого, що не припиняється обману споживача послуг; -зобов`язати відповідача протягом одного місяця після набранням рішення суду законної сили надати суду письмовий звіт про виконання рішення суду. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 червня 2019 року позову заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі № 233/3764/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.34). Відповідач - Комунальне підприємство «Компанія « Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства направило відзив на позову заяву (а.с.53), зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись в обґрунтування своєї позиції на наступні обставини. Згідно витягу з особового рахунку станом на травень, червень, липень 2019 року заборгованість за послуги водопостачання за адресою: [ADDRESS] відсутня. За вказаним особовим рахунком станом на липень 2019 року значиться переплата у сумі 1036 гривень 08 копійок на показання лічильника «00841» кубічний метр. Споживачем [PERSON] порушуються вимоги п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в частині внесення споживачем плати за надані послуги відповідно до показань засобів обліку води. [PERSON] здійснює оплату наданих послуг не за фактичними показаннями лічильника, а за завищеними показаннями, у зв`язку з чим утворилась переплата. 07 червня 2019 року Костянтинівським ВУВКГ направлений на адресу Управління соціального захисту населення лист № 918/11 про те, що станом на 01 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] заборгованість відсутня. Позивачу неодноразово пропонувалось укласти договір про надання послуг з питного водопостачання та централізованого водовідведення, проте договір укладений не був. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції). Діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] є споживачем послуг з централізованого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надає відповідач по справі. Як вбачається із відзиву відповідача, письмовий договір про надання послуг водопостачання між сторонами по справі не укладався. Із роздруківки КП «»Компанія «Вода Донбасу»» по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] вбачається наявність переплати на послуги водопостачання в наступному розмірі: -станом на січень 2019 року у розмірі 930грн 52 коп, -станом на лютий 2019 року у розмірі 846грн 23 коп, -станом на березень 2019 року у розмірі 844 грн 54коп, -станом на квітень 2019 року у розмірі 920 грн 89коп, -станом на травень 2019 року у розмірі 985грн 40 коп, -станом на червень 2019 року у розмірі 1036грн 08коп, -станом на липень 2019 року у розмірі 1036 грн 08 коп (а.с.54). Згідно наданих позивачем [PERSON] квитанцій про сплату вартості послуг водопостачання за квітень та травень 2019 року, ним сплачена вартість спожитих послуг водопостачання на показання 00833-00825 та 00841-00833 відповідно, в той час як з акту обстеження приладу обліку холодної води за заявою споживача (а.с.10) за адресою: [ADDRESS] встановлено, що фактичні показання становлять 00742 куб.м (а.с.20), що свідчить про відсутність заборгованість та наявність переплати за послуги водопостачання. Крім того, із відзиву відповідача по справі вбачається, що станом на травень, червень, липень 2019 року заборгованість за надані послуги водопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] відсутня, натомість станом на 01 липня 2019 року наявна переплата на показання лічильника 00841 куб.м. у розмірі 1036 гривень 08 копійок (а.с.53). Відповідно до повідомлення від 24 травня 2019 року по особовій справі № 656099 Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради [PERSON] було відмовлено в призначенні житлової субсидії з 01 травня 2019 року через наявність боргу за послуги водопостачання в розмірі 467 гривень 91 копійка, інформація про наявність якого надійшла 22 травня 2019 року (а.с.12). Листом від 07 червня 2019 року № 918/11 Костянтинівське ВУВКГ повідомило Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про те, що станом на 01 травня 2019 року споживач [PERSON] заборгованості не має; раніше видану довідку вважати недійсною (а.с.28). Як вбачається з листа Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради від 10 червня 2019 року № Ф-156-5.1-6.2 на звернення позивача по справі (а.с.11), Костянтинівським ВУВКГ в електронному вигляді (а.с.31) було надано інформацію про наявність у [PERSON] заборгованості за послуги з водопостачання у сумі 467 гривень 91 копійка. Згодом листом від 07 червня 2019 року № 918/11 Костянтинівським ВУВКГ було повідомлено про відсутність станом на 01 травня 2019 року заборгованості у вказаного споживача. 07 червня 2019 року субсидію [PERSON] було розраховано, але не призначено вже з інших підстав - у зв`язку з перевищенням обов`язкової частки платежу домогосподарства розміру плати за житлово-комунальні послуги у межах соціальних норм (а.с.27). З аналізу наведених доказів, зокрема, повідомлення Управління соціального захисту населення від 24 травня 2019 року, суд дійшов висновку про те, що підставою для відмови призначенні субсидії 24 травня 2019 року стала саме інформація Костянтинівського ВУВКГ про існування у [PERSON] заборгованості в розмірі 467 гривень 91 копійка, яка фактично була відсутня, що визнається самим відповідачем та вбачається з роздруківки по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.54). Листом від 30 червня 2011 року № Ф-111 КП «Компанія «Вода Донбасу» повідомляло споживача [PERSON] про наявність заборгованості за послуги водопостачання станом на 01 червня 2011 року в розмірі 33 грн 10 коп (а.с.13), проте з роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] вбачається, що станом на 01 січня 2000 року споживач [PERSON] мав переплату за послуги водопостачання в розмірі 15 гривень 08 копійок. З наданого позивачем по справі акту інвентаризації від 10 вересня 2018 року вбачається, що станом на 01 вересня 2018 року переплата за послуги водопостачання за адресою: [ADDRESS] становила за 103 куб.м. (а.с.6). Відповідно до листа Костянтинівського ВУВКГ від 22 листопада 2018 року № Ф-287 у зв`язку з невірним зазначенням споживачем [PERSON] показань у квитанції на оплату (а.с.00785 куб.м.) під час комісійного обстеження приладу обліку води 16 листопада 2018 року було здійснено коригування фактичних показань лічильника та встановлено переплату на фактичні показання 00684 куб.м. в розмірі 969 грн 28коп (а.с.21). Листом від 14 червня 2019 року № Ф-65 Костянтинівське ВУВКГ повідомляло [PERSON] про наявність станом на 04 червня 2019 року на показання «00724» куб.м. переплати в розмірі 983 грн 43коп (а.с.43). Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача незаконними суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] (а.с.54), з січня по липень 2019 року [PERSON] не нараховувалась заборгованість за спожиті послуги водопостачання, тому числі, і в розмірі 467 гривень 91 копійка у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню заборгованості в розмірі 467 гривень 91 копійка. Натомість, з січня по липень 2019 року по особовому рахунку № [NUMBER] значиться переплата, що визнається відповідачем по справі, зважаючи на що дії останнього, які полягали у повідомленні Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про наявність у споживача [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання в розмірі 467 грн 91коп, що мало наслідком відмову позивачу в призначенні субсидії згідно повідомлення від 24 травня 2019 року є незаконними, зважаючи на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача направити до Управління соціального захисту населення клопотання про відкликання повідомлення. Оскільки листом від 07 червня 2019 року № 918/11 (а.с.28) КП «Компанія «Вода Донбасу» повідомило Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про недійсність раніше направленої довідки та відсутність станом на 01 травня 2019 року у споживача [PERSON] заборгованості за послуги водопостачання, позовні вимоги про зобов`язання відповідача направити на адресу УСЗН відповідного клопотання задоволенню не підлягають. Вимоги про направлення такого повідомлення на адресу [PERSON] , як споживача послуг, не ґрунтуються за законі; до того ж, копія листа від 07 червня 2019 року № 918/11 наявна у позивача по справі та була долучена ним до матеріалів даної справи. Щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок переплати за послуги водопостачання. Оскільки позивач не звертався до суду із заявою про залишення без розгляду або про відмову від позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок, не зважаючи на заяву від 03 липня 2019 року (а.с.42), суд вважає за доцільне розглянути цю позовну вимогу по суті. Відповідно до п.п.1,3,5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, має право : - одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; - на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); - на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Пунктом 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Із змісту п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вбачається, що оплата послуг водопостачання здійснюється за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 18 зазначених Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Відповідно до п.20 зазначених Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Частиною 2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Як вбачається із відзиву на позовну заяву, договір між сторонами по справі у письмовій формі не укладено і сторони не узгоджували авансову систему оплати послуг водопостачання. Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на споживача, зокрема, покладено обов`язок дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі, і щодо строків та порядку оплати спожитих послуг. Частиною 2 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 16 п.32 вказаних Правил на виконавця покладено обов`язок проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором. Крім того, пунктом 19 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на виконавця покладено обов`язок у разі застосування авансової системи оплати послуг, періодично, раз на 6 місяців, здійснювати перерахунок плати за фактично надані послуги, та повідомляти про це споживача. Отже, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено обов`язок виконавця здійснювати перерахунок у двох випадках, а саме - передбачених підпунктом 16 п.32 (ненадання послуг або надання не в повному обсязі) та п.19 (у разі застосування авансової системи оплати послуг) вказаних Правил. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Суд зауважує, що договір між сторонами по справі не укладений і відповідно до п.18 зазначених Правил умову про авансову систему оплати послуг сторони не узгоджували, а споживач на власний розсуд здійснює авансову сплату вартості послуг водопостачання, зважаючи на що та приймаючи до уваги те, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу, законодавчо передбачені підстави для зобов`язання виконавця послуг здійснити перерахунок переплати, в даному випадку відсутні, отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про визнання переплати. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Вимога про визнання переплати в певному розмірі не передбачена чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів» як спосіб захисту прав, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визнання переплати за послуги водопостачання станом на 04 червня 2019 року в розмірі 1540 гривень 188 копійок не підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, в порядку цивільного судочинства захисту підлягає саме порушене право. Підстави стверджувати, що в даному випадку (існуванням переплати в певному обсязі) порушене право позивача відсутні. Суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що в особовому рахунку № [NUMBER] міститься позначка про наявність пільги у [PERSON] як ветерана органів внутрішніх справ на оплату вартості спожитих послуг водопостачання в розмірі 50% (а.с.54) і з поданих позивачем квитанцій (а.с.7-8) вбачається, що сплата здійснюється ним з урахуванням цієї пільги. В той же час, обчислюючи розмір переплати, який на його думку становить 1540 грн 188 коп, позивач виходить із повного тарифу (13 грн 16 коп), без урахування пільги в розмірі 50%. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов наступних висновків. Відповідно до довідки ЛКК № 509/3 від 15 квітня 2015 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку та потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.29). Відповідно до частини 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Задоволення такої вимоги можливе з урахуванням положень п. 5 частини 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Визначення понять "шкода" і "дефектна продукція" міститься у Законі України від 19 травня 2011 року № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", згідно ст.1 якого шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст.5 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Приймаючи до уваги наведене, та зважаючи на те, що не встановлено обставин, з якими закон пов`язує право позивача як споживача на відшкодування моральної шкоди, підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди відсутні. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Костянтинівського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про захист прав споживачів - визнання незаконними дій відповідача щодо повідомлення Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про наявність у споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ) заборгованості за послуги водопостачання в розмірі 467 грн 91коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача по справі. Суд не бере до уваги надану позивачем посадову інструкцію контролера водопровідного господарства третього розряду, оскільки підстави стверджувати, що її зміст визначає посадові інструкції контролерів КП «Компанія «Вода Донбасу» та стосується предмету доказування по даній цивільній справі, відсутні. Стосовно порушеного позивачем питання про зобов`язання відповідача надати протягом одного місяця письмовий звіт про виконання рішення, суд зауважує, що діючим цивільно-процесуальним законодавством, зокрема, розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільно-процесуального кодексу України, на відміну від Кодексу адміністративного судочинства України, подання звіту про виконання судового рішення не передбачено.

Outcome: partial