Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором (заявою) № б/н від 23.09.2013, обґрунтовуючи підставність позову тим, що між АТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено вищевказаний кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утім в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 02.10.2018 допустив заборгованість за договором, в розмірі 23456,99грн., з яких: 3896,61грн. заборгованість за тілом кредиту; 5521,66грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 12445,53грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 1093,19грн. - штраф (процентна складова), які у добровільному порядку не погашає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд присудити із відповідача. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19.12.2018 року матеріали вказаної справи передано за підсудністю до Любарського районного суду Житомирської області. 14.07.2020 року матеріали вказаної справи надійшли до Любарського районного суду Житомирської області. Ухвалою Любарського районного суду від 17.06.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Із оглянутої судом анкети-заяви від 23.09.2013, [PERSON] ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Кредитка Універсальна, однак, у графі бажаний кредитний ліміт сума не вказана. Вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, якими він обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 02.10.2018 відповідач допустив заборгованість за договором, в розмірі 23456,99грн., з яких: 3896,61грн. заборгованість за тілом кредиту; 5521,66грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 12445,53грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 1093,19грн. - штраф (процентна складова), який підписаний представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (а.с.4-6). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг визначено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, її вид і строк дії визначається в заяві та Пам`ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Дата укладення договору є дата відкриття рахунку та отримання картки. Документи, які додано до матеріалів цивільної справи не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику [PERSON] мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання ним кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі та відкриття рахунку, оскільки наданий позивачем з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8), не є належним та допустимим доказом, оскільки він підписаний представником Приватбанку самостійно без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують та не є доказом передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Також позивачем не було надано оригіналу розписки про отримання відповідачем платіжної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених Договором №б/н від 23.09.2013, оскільки їх надання не передбачено цією банківською установою. Отож підстав вважати, що у відповідача виникли будь - які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват-Банку, відсутні Як убачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, останній не визначив ліміт по платіжній картці, у той час як у позовній заяві позивач зазначає його розмір 5000,00грн. (станом на 23.09.2013р.). У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу конкретного кредитного ліміту. Крім того, позивач не надав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», отож не доведено, що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту (правова позиція Верховного Суду від 03.07.2019, у справі № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати). При цьому, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2020 справа № 703/3063/18, провадження № 61-11260св19. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність і необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed