Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що [INFO] приблизно о 22:45, у нічний час доби, водій [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] і напівпричепа KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , на ділянці автодороги 387 км + 10 м "Київ-Одеса", яка відноситься до Ширяївського району Одеської області, не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення передньою частиною кабіни керованого ним сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] з передньою частиною кабіни зустрічного сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом MAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди смертельно травмовано водіїв [PERSON] та [PERSON] , а також пасажира сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . [PERSON] понесені витрати на поховання [PERSON] в розмірі 45 730,00 гривень. Цивільно-правова відповідальність водія автопоїзду у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", поліс № 174111337. Позивач [PERSON] звернулась до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування витрат на поховання. Відповідач прийняв рішення про виплату позивачу 26000 грн. витрат на поховання, посилаючись на те, що не підлягають відшкодуванню товарні чеки в яких не вказано платника та виплатив 50% відшкодування витрат на поховання в розмірі 13000 гривень, посилаючись на ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у відшкодуванні витрат на поховання в повному обсязі, вона вимушена звернутись з позовом до суду. Представник позивача надав заяву в якій підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу просить розглянути в спрощеному провадженні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] приблизно о 22:45, у нічний час доби, водій [PERSON] , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] і напівпричепа KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , на ділянці автодороги 387 км + 10 м "Київ-Одеса", яка відноситься до Ширяївського району Одеської області, не впорався з керуванням свого автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив його виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення передньою частиною кабіни керованого ним сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] з передньою частиною кабіни зустрічного сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом MAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди смертельно травмовано водіїв [PERSON] та [PERSON] , а також пасажира сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . Кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 12019160000000682 від 09.07.2019 року відносно підозрюваного [PERSON] , [INFO] за ч. 3 ст. 286 КК України закрито у зв`язку із смертю підозрюваного, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. [PERSON] понесені витрати на поховання [PERSON] в розмірі 45 730 грн., що підтверджуються товарним чеком від 09.07.2019 року на суму 4890 грн., товарним чеком від 09.07.2019 року на суму 10040 грн., товарним чеком від 10.07.2019 року на суму 4800 грн., квитанцією від 10.07.2019 року на суму 10000 грн., рахунком-фактурою та квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 11.07.2019 року на суму 16000 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автопоїзду у складі сідлового тягача МAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", поліс № 174111337. Позивач [PERSON] звернулась до відповідача ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" з заявою на виплату страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 45730,00 гривень. Листом від 27.02.2020 року за вих. № 1792, ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" повідомило позивача про прийняття рішення про виплату 26 000,00 гривень витрат на поховання, посилаючись на те, що не підлягають відшкодуванню товарні чеки в яких не вказано платника та виплатив 50% відшкодування витрат на поховання в розмірі 13000 грн. посилаючись на ч. 2 ст. 1188 ЦК України та п. 36.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, дорожньо-транспортна пригода, що відбулася [INFO] на ділянці автодороги 387 км + 10м "Київ-Одеса", яка відноситься до Ширяївського району Одеської області за участі автопоїзда у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] і напівпричепа KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом NLAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] в результаті якої загинув пасажир сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , є страховим випадком. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку життя особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або з повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.10.2018 року у справі №501/3000/15-ц, вказано, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 16.12.2019 року, у діях водія автопоїзду у складі сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом MAFA-CONT.SAL40.27E, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , з технічної точки зору, не вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 "Правил дорожнього руху" України, яка знаходиться у причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди. Натомість, в діях водія автопоїзду у складі сідлового тягача MAN-19.422. реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом KAISER, реєстраційний номер - [NUMBER] , [PERSON] вбачаються порушення вимог п. 12.1 "Правил порожнього руху" України, які перебувають в причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди. Отже, дії водія сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водія автопоїзду у складі сідлового тягача MAN-TGX-18.360, реєстраційний номер [NUMBER] не носили спільного характеру, саме діями водія сідлового тягача MAN-19.422. реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] +заподіяно шкоду життю [PERSON] . Відповідальним за заподіяну шкоду є водій сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , так як лише його дії перебувають в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинув [PERSON] . Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автопоїзду у складі сідлового тягача MAN-19.422, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом KAISER, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", то відповідач, як страховик, зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди заподіяної при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Оскільки, дії водіїв не були взаємопов`язаними та сукупними, то відповідач безпідставно поділив навпіл відшкодування витрат на поховання. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що затверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На дату страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" становив у місячному розмірі з 1 січня - 4173 гривні, отже, ліміт відповідальності страховика для відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника становить 50 076,00 гривень. Оскільки відповідач відшкодував 13000,00 гривен витрат на поховання, проте позивач понесла таких витрат на 45730,00 гривень, то стягненню з відповідача підлягає (45730 - 13000) 32730,00 гривень, в рахунок відшкодування витрат на поховання [PERSON] , понесених [PERSON] . Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованому у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16, позивач (потерпілий), хоча і не с стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 року, справа № 308/3162/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Враховуючи те, що рішення про відмову у здійсненні 32 730,00 гривень витрат на поховання відповідач прийняв 27.02.2020 року, то за період з 28.02.2020 року по 16.06.2020 року відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 1775,49 гривень; інфляційні втрати в розмірі 625,54 гривень та три відсотки річних в розмірі 293,00 гривень. Вказаний розрахунок не спростований, ґрунтується на законі, а тому вказані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно детального опису про надані послуги адвокатом, розмір наданих послуг становить 4800 грн. (юридична консультація, підготовка до написання позовної заяви та написання позовної заяви). Вказані витраті обґрунтовані, документально підтверджені, а тому підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави, на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір та на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved