Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У жовтні 2014 року прокурор Краснопільського району звернувся до суду в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Сумського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з цивільним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - зернозбирального комбайну марки СК-5 «Нива», 1992 року випуску, в рахунок погашення заборгованості за договором №393 від 11 вересня 2009 року про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству «Миропілля» у сумі 54036 грн. 77 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що 11 вересня 2009 року між Сумським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та фермерським господарством «Миропілля» укладено договір про надання фінансової підтримки №393, згідно якого Українським державним фондом підтримки фермерських господарств фермерському господарству «Миропілля» на поворотній основі було надано 100 000 (сто тисяч) гривень фінансової допомоги з датою остаточного повернення фінансової підтримки 01 грудня 2013 року. Однак фермерським господарством «Миропілля» свої зобов'язання за договором в повному обсязі не виконано, в зв'язку з чим рішеннями господарського суду Сумської області від 28.02.2012 року, 01.04.2013 року та 27.02.2014 року стягнуто з ФГ «Миропілля» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств 75 000 грн. 00 коп. основного боргу, виконавчі листи направлено до ВДВС Краснопільського РУЮ, однак боржником рішення господарського суду належним чином не виконуються, станом на 24.09.2014 року залишається заборгованість у розмірі 54 036 грн. 77 коп. Водночас у забезпечення виконання зобов'язань, передбачених договором №393 від 11 вересня 2009 року, поручителем ФГ «Миропілля» згідно договору застави, посвідченого нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1844, виступив громадянин [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], та передав у заставу Українському державному фонду підтримки фермерських господарств в особі Сумського відділення належне йому майно, а саме: зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», 1992 року випуску, загальною вартістю 136154,85 грн, заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], виданий 05.08.2008 року Інспекцією державного технічного нагляду Сумської обласної державно адміністрації. Тому виникла необхідність у зверненні Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Сумського відділення до суду з даним позовом. Право на звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено ст. 121 Конституції України, ст. 36 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики України. Даний позов заявлений прокурором Краснопільського району Сумської області на захист економічних інтересів держави, оскільки неповернення коштів фінансової допомоги тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету. В судовому засіданні прокурор Андреєва К.К. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Позивач в судове засідання явку представника не забезпечив, до суду надійшла заява за підписом представника за довіреністю [PERSON] про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника /ас. 56/. Відповідач проти задоволення позову заперечував, обставини, викладені у позовній заяві, визнав, але пояснив, що зі свого боку вживає заходів до погашення заборгованості по мірі можливості, тому необхідності звертати стягнення на заставне майно немає. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Судом встановлено, що 11 вересня 2009 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі директора Сумського відділення Укрдержфонду та фермерським господарством "Миропілля" було укладено договір №393 про надання фінансової підтримки фермерському господарству /а.с.25-26/. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фермерське господарство» та п. 5 Постанови КМУ від 25.08.04 № 1102 «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для надання підтримки новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими садибами» фінансова підтримка на поворотній основі надається строком від трьох до п'яти років на конкурсних засадах для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції та для провадження виробничої діяльності. Відповідно до умов вищезазначеного договору фермерське господарство "Миропілля" отримало фінансову підтримку на поворотній основі в сумі 100 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №15 від 11 вересня 2009 року /а.с.20/. Відповідно до п. 3.4.3 Договору ФГ «Миропілля» зобов'язане було повернути кошти наданої йому фінансової допомоги за наступним графіком: - до 01.12.2010 р. - двадцять п'ять тисяч гривень; - до 01.12.2011 р. - двадцять п'ять тисяч гривень; - до 01.12.2012 р. - двадцять п'ять тисяч гривень; - до 01.12.2013 р. - двадцять п'ять тисяч гривень. При цьому остаточне повернення коштів фінансової підтримки Сумському відділенню Укрдержфонду ФГ "Миропілля" зобов'язувалось здійснити до 01 грудня 2013 року /п.п.3.4.3, 4.1 договору, а.с.25 - зворот/. Свої зобов'язання щодо повернення коштів наданої фінансової допомоги фермерське господарство «Миропілля» не виконало. Як вбачається з заяви Сумського відділення Укрдержфонду від 24.09.2014 року та 03.10.2014 року, рішеннями господарського суду Сумської області №5021/111/12 від 28.02.2012 року, №920/396/13-г від 01.04.2013 року та №920/233/14 від 27.02.2014 року з ФГ «Миропілля» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Сумського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств стягнуто заборгованість на загальну суму 75 000 грн. 00 коп. Видані господарським судом Сумської області накази про примусове виконання зазначених рішень було направлено до ВДВС Краснопільського РУЮ, однак боржником рішення господарського суду належним чином не виконуються, станом на 24.09.2014 року залишається заборгованість у розмірі 54036 грн. 77 коп./ас. 6-8/. Водночас з метою забезпечення виконання зобов'язань, передбачених договором №393 від 11 вересня 2009 року, поручителем ФГ «Миропілля» згідно договору поруки від 11 вересня 2009 року виступив громадянин [PERSON], який проживає за адресою: c. Миропілля, [ADDRESS], та поручився за зобов'язання «Позичальника» ФГ «Миропілля», які витікають з Договору №393 від 11 вересня 2009 року про надання фінансової підтримки /ас. 22/. Згідно п.1.1.1 договору застави від 11 вересня 2009 року, посвідченого нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1844, [PERSON] передав у заставу Українському державному фонду підтримки фермерських господарств в особі Сумського відділення належне йому майно, а саме: зернозбиральний комбайн СК-5 «Нива», 1992 року випуску, загальною вартістю 136154,85 грн., заводський номер [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], виданий 05.08.2008 року Інспекцією державного технічного нагляду Сумської обласної державно адміністрації /ас. 23/. В зв'язку із наявною заборгованістю Сумським відділенням Укрдержфонду відповідачеві, як майновому поручителю, направлялась вимога щодо погашення заборгованості, проте у добровільному порядку вказану суму не сплачено /ас. 21/. Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦКУ чи договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», що кореспондується з положеннями ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майн переважно перед іншими кредиторами, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 589 ЦК України передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ч.2 статті 590 Цивільного кодексу України та ч.1 статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати .на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлено майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Зазначеним нормам відповідають і умови договору застави, укладеного між сторонами. Так, згідно п. 2.2.1 договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави за виконавчим написом або за рішенням суду у разі невиконання боржником умов Основного договору. Відповідно до п.3.4 договору застави, до заставодержателя переходить право власності на предмет застави, який він вправі по власному розсуду реалізувати або залишити в своїй власності. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 525, 526, 530, 572, 589-590, 612 ЦК України, статтями 1, 19, 20 Закону України «Про заставу». Встановлені факти суд вважає доведеними, погоджується з доводами позивача і вважає за можливе покласти їх в основу судового рішення. Заперечення відповідача проти пред'явленого позову суд визнає спробою уникнути цивільної відповідальності. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», і стягує з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 540 грн. 37 коп.

Outcome: approved