Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернулись [PERSON] та [PERSON] із вищевказаним позовом, вказуючи, що 20.02.2015 померла їхня мати [PERSON], яка за свого життя склала заповіт, яким заповідала позивачам, своєму синові [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS]та дочці [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Заповіт не змінювався і не скасовувався. Протягом шестимісячного строку позивачі звернулись \~до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] \~від 25.08.2015 позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що надані ними правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] свідоцтво про право власності на квартиру, видане органом приватизації в/о «Свема» 20.02.1995, не зареєстровано належним чином у відповідному реєстраційному органі, оскільки відсутня реєстрація в Шосткинському МРБТІ, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на квартиру з № 41 в буд.8-а по вул. Дзержинського в м.Шостка, Сумської області на імя [PERSON], померлої 20.02.2015, \~що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п.4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Посилаючись на норми ст. 16, 370, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України позивачі просять суд встановити факт володіння [PERSON] вищевказаною квартирою, а також визнати за позивачами право власності на дану квартиру в порядку спадкування за заповітом. \~ Позивачі в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач в особі свого повноважного представника в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що встановлення факту належності (володіння) обєкта нерухомого майна померлому спадкодавцю, який за свого життя не зареєстрував право власності згідно вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з подальшим визнанням за позивачами права власності в порядку спадкування за заповітом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову за даних умов не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved