Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] 07.06.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами визнання порушення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" з боку Сербинівської сільської ради Жмеринського району та зобовязання відповідача зняти з реєстрації [PERSON]; стягнення з Сербинівської сільської ради на його користь 1000 грн. моральної шкоди за тяганину при вирішенні його звернення. Надалі [PERSON] збільшив позовні вимоги та змінив предмет позову, вимагаючи визнання незаконним невиконання відповідачем вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування" в частині відмови позивачу в його заяві про зняття реєстрації [PERSON]; зобовязання відповідача зняти з реєстрації [PERSON]; визнання незаконними відповідей відповідача на звернення [PERSON] у порядку Закону України "Про звернення громадян"; зобовязання відповідача надати [PERSON] довідку про зняття з реєстрації [PERSON] за цією адресою та на інші звернення [PERSON]; визнання назаконною відповіді відповідача від 08.11.2016 року №2-10-20 на заяву позивача в порядку Закону України "Про місцеве самоврядування" щодо присвоєння поштової адреси на будівлю та земельну ділянку на імя позивача та припинення цього права за [PERSON]; визнання таким, що втратило силу рішення відповідача від 21.04.2016 року про присвоєння поштової адреси за [PERSON] за цією адресою; стягнення з Сербинівської сільської ради Жмеринського району через Державну казначейську службу України 3000 грн. моральної шкоди на користь позивача. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 23.11.2016 року закрито провадження в справі в частині позовних вимог [PERSON] щодо визнання незаконним невиконання Сербинівською сільською радою Жмеринського району вимог ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та зобовязання останньої зняти з реєстрації [PERSON]; щодо визнання незаконними відповідей та зобовязання Сербинівської сільської ради Жмеринського району надати позивачу довідку про зняття з реєстрації [PERSON]; стосовно визнання неправомірною бездіяльності Сербинівської сільської ради Жмеринського району за зверненням [PERSON] в порядку ст.37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо присвоєння поштової адреси будинковолодіння та земельної ділянки на його імя та припинення цього права за [PERSON], щодо визнання таким, що втратило силу, рішення Сербинівської сільської ради Жмеринського району від 21.04.2016 року про присвоєння поштової адреси за імям [PERSON] з підстав неможливості їх розгляду в порядку цивільного судочинства. В судовому засіданні позивач [PERSON] в обгрунтування решти своїх змінених позовних вимоги вказав, що у зв'язку із виниклим спором з колишньою дружиною [PERSON] щодо права власності на будинковолодіння, і якому він мешкає, він з метою надання до суду відповідних доказів звернувся 03.02.2016 року до Сербинівської сільської ради в порядку Закону України "Про звернення громадян" із заявою, якою просив до вирішення питання про реєстрацію будинку та набуття ним права власності на новозбудований будинок вважати його найсачем цього будинку або укласти з ним договір найму цього будинку, а також надати йому дозвіл на проживання в цьому будинку та використання земельної ділянки. За отриманої відповіді, що датована 06.05.2016 року, відповідачем йому повідомлено про відсутність компетенції сільської ради не входить надання дозволу на проживання у новозбудованому будинку, що не містить відповіді на його вимогу щодо укладення договору найму житла, вчинення якого на його думку належить до повноважень Сербинівської сільської ради згідно положень ст.27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якій належить новозбудований будинок до набуття ким-небудь права власності на нього. Також зазначив про неотримання ним належної відповіді на своє звернення до відповідача щодо обстеження матеріально побутових умов відповідальною комісією та складання акту про те, що у його домоволодінні знаходиться другий новозбудований будинок у якому проживала їх сім'я, оскільки Сербинівською сільською радою щодо цієї вимоги йому повідомлено, що акт обстеження матеріально-побутових умов його проживання був наданий 10.08.2015 року. Вимогу щодо відшкодування моральної шкоди обгрунтував власним віком та вимушеністю відстоювати свої права через бездіяльність відповідача. Просив задоволити позов. Представник відповідача та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явились, подавши заяви щодо розгляду справи у їх відсутність. Про визнання позову відповідачем не вказано. Третя особа [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи його безпідставним за неправомірним наміром позивача зняти його з реєстрації, не будучи власником житлового будинку. Представника третьої особи - Державної казначейської служби України причин неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім визначчених законом випадків звільнення від обов'язку доказування. Згідно ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. За змістом ч.1,.2 ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, що укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ч.1 ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет, зокрема, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Згідно п.п.2 п."а" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать серед іншого облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Відповідно до положень ст.158 ЖК Украни договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюються. Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Так, в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] встановлено, що в межах ініційованого ним цивільного спору оскаржується неналежність відповіді Сербинівської сільської ради на звернення позивача стосовно визнання його наймачем новозбудованого житлового будинку чи укладення договору найму щодо нього, а також надання йому дозволу на проживання у цьому будинку та використання земельної ділянки, що додатково вбачається за змістом заяви [PERSON] від 03.02.2016 року (а.с.84). Судом не вбачається ознак неправомірності оспорюваного письмового повідомлення виконкому Сербинівської сільської ради від 06.05.2016 року №257 (а.с.85) щодо відсутності компетенції місцевої ради для надання дозволу на проживання у новозбудованому житловому будинку, оскільки таких повноважень відповідача не встановлено діючим законодавством. Визначене наведеним п.п.2 п."а" ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження виконкому місцевої ради щодо розподлу і надання житла у встановленому законом порядку передбачає певну процедуру, а не довільний дозвіл на проживання, який просив надати позивач. Позивачем не доведено правомірність вказаного його звернення в цілому, оскільки не представлено документальних підтверджень щодо приналежності заявленого ним житлового будинку до об'єктів комунальної власності Сербинівської сільської ради, лише за визначеної законом умови чого стосовно нього може укладатись договір найму житла. З представленої третьою особою [PERSON] копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2016 року (а.с.108-109) також не вбачається належності фізичній або юридичній особі за будь-якою формою власності житлового будинку по вул. Центральній, 55, в с.Сербинівці Жмеринського району, відповідну вимогу щодо якого заявляв позивач до відповідача. Натомість застережена за змістом даної довідки належність одноособово [PERSON] на праві приватної власності земельних ділянок за вказаною адресою, площею 0,4346 га та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно, додатково визначає безпідставність заяви [PERSON] щодо надання йому дозволу на користування даними земельними ділянками від Сербинівської сільської ради, як таких, що не належать останній. Судом визначається також недоведеною позивачем вимога щодо неправомірності відповіді Сербинівської сільської ради на його заяву від 08.06.2016 року (а.с.86) в частині вимог про обстеження та фіксування актом відповідальної комісії матеріально побутових умов та обставин того, що у його будинковолодінні перебуває другий новозбудований будинок, у якому проживала їхсім'я, оскільки стосовно повідомлення відповідача від 13.06.2016 року (а.с.87) про те, що акт обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] надавався 10.08.2015 року позивачем не представлено власне згадуваного акту, чим не доведено відсутність у ньому запитуваної інформації. З огляду на невстановлення судом в ході судового розгляду ознак неправомірної бездіяльності відповідача, у зв'язку із якою позивачем пред'явлено вимогу відшкодування моральної шкоди, така вимога є безпідставною за відсутності вини та причинного зв'язку між заявленою бездіяльністю відповідача та заявленою моральною шкодою. До визначеного законом виключного переліку підстав відшкодування моральної шкоди незалежно від вини органу місцевого самоврядування заявлені вимоги не належать. За таких обставин, вказані позовні вимоги [PERSON] щодо оспорювання порушених і невизнаних прав, що виникають з житлових та цивільних відносин, задоволенню не підлягають. З урахуванням винесення судового рішення не в інтересах позивача, стягненню з нього на користь держави підлягають судові витрати щодо судового збору, сплату якого йому попередньо було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. З урахуванням обмеженого майнового стану позивача [PERSON] сума стягнення судового збору за сукупністю трьох позовних вимог немайнового характеру визначається у зменшеному розмірі за єдиною ставкою судового збору щодо вимог немайнового характеру, а саме - у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved