Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2009 року розірвано. Під час перебування у шлюбі у неї із відповідачем народилася донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає, але у зв`язку з погіршенням матеріального стану вона потребує матеріальної допомоги. Договору про сплату аліментів на дитину між нею та відповідачем не укладалося. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі в додаткових витратах на дитину. Посилаючись на норми законодавства, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2018р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - ухвалено задовольнити; стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року, але не менше ніж 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення [PERSON] , [INFO] - повноліття та допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах сум платежів за один місяць, стягнути судові витрати Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.05.2019 р. скасовано ухвалене заочне рішення Шевченківського районного сду м. Чернівці від 22.12. 2018 року. Відповідач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Бігуняк Т.М. подали до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги відповідач визнав частково, вважав, що його річний дохід не перевищує 50000,00 грн., а тому просив стягувати з нього аліменти на користь дитини, у розмірі 1100,00 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] подала відповідь на відзив на позовну заяву 09.07.2019 року, відповідно до якого зазначає, що позивач наділений правом вибирати спосіб стягнення аліментів, а відповідач вказаною нормою не наділений. Зазначає, що стягувані аліменти не можуть бути менші ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки запропонований спосіб стягнення аліментів позивачем буде порушувати права дитини на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач [PERSON] подав в суд заперечення на відповідь на відзив, яким повторно просив змінити спосіб стягнення аліментів та сплачувати їх у твердій грошовій сумі, так як не взмозі сплачувати ј доходу від свого середньомісячного доходу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись у вступному слові на обставини зазначені в позовній заяві просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, у вступному слові зазначав про те, що він перебуває у цивільному шлюбі із громадянкою [PERSON] , під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Крім того, цивільна дружина [PERSON] на даний час вагітна, вони очікують на народження другої дитини. Його річний дохід не перевищує 50000,00 грн. За 2018 рік його річний дохід становив 44700,00 грн. За 1 квартал 2019 року він отримав 12600,00 грн. доходу. Оскільки ј доходу є менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просить визначити аліменти в твердій грошовій сумі 1100,00 грн. щомісячно. Він завжди піклувався про дитину [PERSON] , у добровільному порядку сплачував кошти на утримання дитини. Просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з нього, [PERSON] на користь позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет», починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Позицію відповідача в засіданні було підтримано його представником, адвокатом Бігуняк.Т.М. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема те, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2009 року розірвано (а.с.10), що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.11). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження зазначено відповідача [PERSON] (а.с.9). У відповідності до довідки ПП «Санітарія» №1785 від 10.09.2018 року, позивач [PERSON] із донькою [PERSON] , [INFO] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Дитина [PERSON] , [INFO] , хворіла з 16.10.2018 року по 10.12.2018 року, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.41). Згідно довідки Головного управління ДФС у Чернівецькій області Державної Фіскальної служби України, на підставі поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ( для першої та другої груп - річна) за 2017 рік обсяг доходу за звітний (податковий) період склав 698390 грн. За 2018 рік інформація про обсяг доходу відсутня, оскільки ще не настав граничний термін подання звітності (а.с.39); доходи за 2018 рік склали 44700,00 грн, а за І квартал 2019 року 12600,00 грн. (а.с.77). У відповідності до повідомлення №Б-501 від 22.05.2019 року Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, [PERSON] , мешканець [ADDRESS] на обліку в управлінні соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення міської ради як отримувач державних соціальних допомог, субчидій та пільг не перебуває (а.с.80). З повідомлення Чернівецького обласного центру зайнятості №1021/24.13-19 від 23.05.2019 року вбачається, що [PERSON] , мешканець [ADDRESS] до Чернівецької обласної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні не звертався та допомогу по безробіттю не отримував. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Вашківці Вижницького району Чернівецької області, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] З довідки ЛКК №513 від 07.05.2019 року [PERSON] , 1985 року народження, мешканка [ADDRESS] встановлено вагітність 9-10 тижнів (а.с.76). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Передбачено вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем, позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] саме у ј частці від усіх доходів відповідача, у відповідності до ст.181 ч.3 СК України, саме за вибором позивача, з якою проживає дитина, суд визначає стягнення аліментів у у ј частці від усіх доходів відповідача, а тому законних підстав зміни способу стягнення аліментів у ј частці від усіх доходів відповідача на тверду грошову суму в сумі 1100,00 грн. про яку просить відповідач у суду не має. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Визначено ст.182 ч.2 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Передбачено ст. 183 ч.1 СК України, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітнядитина перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; стягнення з відповідача по інших виконавчих листах на інших осіб не ведуться; на утриманні відповідача перебуває крім того його цивільна дружина [PERSON] та син [PERSON] , [INFO] ; суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 5,6ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України) суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved