Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ "ПриватБанк" (позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 21.04.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31.05.2018 року в неї перед банком утворилася заборгованість в розмірі 111\~369,39 грн., з них: 6\~029,25 грн. заборгованість за кредитом, 105\~340,14 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21.04.2011 року по 31.10.2017 року, яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача. Відповідач відзив до суду не подала. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 21.04.2011 року (а.с. 9), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобовязалося надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Зі змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти №4149437746371622 слідує, що кредитний ліміт періодично змінювався (а.с. 8). Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим станом на 31.05.2018 року в неї\~виникла заборгованість,\~яка за\~розрахунками АТ\~КБ "ПриватБанк"\~становить 111\~369,39 грн., з них: 6\~029,25 грн. заборгованість за кредитом, 105\~340,14 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21.04.2011 року по 31.10.2017 року. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6\~029,25 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с. 6-7 ), процентна ставка за користування кредитом була змінена в порядку визначеному Умовами та Правилами банківського обслуговування (пункт 1.1.3.2.3), а саме: 01.09.2014 року до 34,80 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Також суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом. Оскільки зміна банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, відповідно до пункту 1.1.3.2.3 Умов та Правилами банківського обслуговування, який згідно частини третьої статті 10561 ЦК України слід вважати нікчемним, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 %. Враховуючи положення статті 1048 ЦК України, встановлений строк повернення процентів до 30.11.2016 року та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, слід дійти висновку про визначення в період з 01.12.2016 року по 31.10.2017 року розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що узгоджується з висновком Верховного Суду України у справі за № 6-1412цс16. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з відповідача станом на 31.05.2018 року підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 7\~869,87 грн. (3\~015,68 грн. + 4\~125,01 грн. + 729,18 грн.), з них: 3\~015,68\~грн. \~розмір процентів\~нарахованих банком\~з моменту\~укладення договору\~по 31.08.2014\~року, 4\~125,01\~грн. розмір процентів, що підлягають стягненню за період з 01.09.2014 року по 30.11.2016 року (821 день прострочення) * 6\~029,25 грн. (заборгованість) * 30 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за погодженням сторін), а також 729,18\~грн. розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають стягненню за період з 01.12.2016 року по 31.10.2017 року: \~ \~ \~ \~ Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУПроценти 01.12.201613.04.20171346 029.0014309.87 14.04.201725.05.2017426 029.001390.19 26.05.201726.10.20171546 029.0012.5317.97 27.10.201731.10.201756 029.0013.511.15 Всього: 729.18 Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 13\~899,12 грн.,\~з них:\~6\~029,25 грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом,\~7\~869,87 грн. заборгованість за процентами за період з 21.04.2011 року по 31.10.2017 року. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України. При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1\~762 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі\~219,90\~грн. (1\~762\~грн.\~*\~13\~899,12\~грн.\~/\~111\~369,39 грн.).

Outcome: partial