Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в обслуговуванні господарської споруди та встановлення земельного сервітуту на право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту господарської будівлі, де просила зобов'язати відповідачку по справі [PERSON], демонтувати дерев'яний навіс приєднаний до стіни належного їй на праві власності сараю літ. «Б», розташованого на належній їй земельній ділянці в м. Заліщики, Тернопільської області, по вул. С. Крушельницької, 19. Встановити на користь [PERSON] земельний сервітут, який полягає у праві встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд та право проходу до них, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 61220101000..02..005..0127, по вул. С. Крушельницької,21,яка належить на праві власності відповідачці по справі [PERSON]. Встановити, що земельний сервітут має поширюватись на частину земельної ділянки, зазначеної у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту. В обґрунтування позовних вимог позивачка та її представник зазначили, що [PERSON], згідно договору дарування, посвідченого 08.08.2006 року приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2957, є власником квартири [ADDRESS], а також сараю літ. «Б», загальною площею 21.6 кв. м. згідно ж цього договору дарування та рішення Заліщицького районного суду від 13.02.2015 року. Не житлове приміщення (сарай літ. «Б») розташований на земельній ділянці площею 0,0239 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить позивачці на праві власності згідно договору дарування від 16.07.2014 року та зареєстрована на позивачку 16.07.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №408673161220 Належна позивачці на праві власності земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідачки по справі [PERSON], площею,0,0259 га, розташованою в м. Заліщики, по вул. С. Крушельницької,21, кадастровий номер 61220101000..02..005..0127, яка належить їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №335341, виданого 11.03.2009 року. Північна стіна належної позивачці на праві власності сараю проходить по межі між позивачки та відповідачки земельними ділянками. Відповідачка до її стіни сараю зі своєї сторони та на своїй земельній ділянці приладнала дерев'яний навіс чим чинить позивачці перешкоди в обслуговуванні та ремонті згаданої господарської споруди не надає доступу для встановлення будівельних риштувань з метою проведення ремонту північної стіни сараю. З урахуванням місця розташування обох земельних ділянок та згаданої вище господарської споруди, доступ до стіни сараю позивачки можливий виключно, через земельну ділянку відповідачів. Проте, відповідачка створює перешкоди у проході до стіни сараю з метою проведення її поточного ремонту, не погоджується на знесення дерев'яного навісу, який вона самочинно приладнала то стіни сараю позивачки. З метою вирішення даної проблеми позивачка зверталася до відповідачки з відповідним листом, проте остання своїм листом відмовила їй у вирішенні даного питання в досудовому порядку. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Щодо зустрічного позову заперечили та просили в позові відмовити, посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не подано доказів, які б підтверджували, що позивачка створює перешкоди у користуванні господарськими будівлями, які належать [PERSON] та [PERSON] Співвідповідач по справі в судовому засіданні та відповідачка [PERSON] в запереченнях, які надійшли до суду просили в позові відмовити, оскільки, у [PERSON] відсутнє право звернення до суду із даним позовом, тому що [PERSON] із усною чи письмовою заявами-пропозиціями про встановлення сервітуту не зверталася та в добровільному порядку його не вирішувала. Встановлення такого сервітуту буде перешкоджати використанню [PERSON] земельної ділянки за її цільовим призначенням- будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд. Посилання [PERSON] на те, що вона не може обслуговувати стіну, яка належить сторонам є безпідставними, оскільки [PERSON] зобовязується обслуговувати дану стіну, також, оскільки з його сторони вона належить йому. Також, вимога щодо демонтажу деревнного навісу теж до задоволення не підлягає, оскільки, на земельній ділянці належній [PERSON] відсутня така споруда, а всі господарські споруди, які знаходяться на земельній ділянці [PERSON] є постійними спорудами а не тимчасовими. [PERSON] предявив зустрічну позовну заяву до [PERSON] , в якій просив зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні господарськими будівлями - сараями, що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер 6122010100020050127, що в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької 21, та входять до складу даного будинковолодіння під літерами "Б", "В" та "Г". Зобов'язати [PERSON] демонтувати ринву підвісного типу, що знаходиться з північно-західної сторони під дахом її сараю-гаражу, що в [ADDRESS] та входить до складу даного будинковолодіння під літерами "Б", "В". Зобов'язати [PERSON] забезпечити повне відведення атмосферних опадів та талого снігу з даху належного їй сараю-гаражу, що в [ADDRESS], та входять до складу даного будинковолодіння під літерами "Б", "В" на свою земельну ділянку кадастровий номер 6122010100020050132. Зобов'язати [PERSON] встановити з північно-західної сторони на даху свого сараю-гаражу, що в [ADDRESS], та входять до складу даного будинковолодіння під літерами "Б", "В" ринву навісного типу. Зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у заповненні відповідними будівельними ізолюючими матеріалами простору між дахами сараю-гаражу [PERSON] та сараю належного [PERSON]. Стягнути з [PERSON] [INFO], РНОКПП [NUMBER], жительки [ADDRESS] в користь [PERSON] [INFO], РНОКПП [NUMBER], жителя [INFO] судові витрати по справі, пов'язані із сплатою судового збору при поданні позову до суду в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок. В обґрунтування первісного та зустрічного позову зазначив, що він згідно договору довічного утримання від 30.10.2004 року та реєстраційного посвідчення виданого Заліщицьким РКГБТІ 12.01.2005 року за р.№488 є власником 1/3 частини будинковолодіння, розташованого в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької 21, до складу якого входять 1/3 частина сараю літ."Б", 1/3 частина сараю літ."В", 1/3 частина сараю літ.'Г". Дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0259 га., кадастровий номер 6122010100020050127, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №335341 зареєстрованого та виданого за р. №010964700220 11.03.2009 року належить [PERSON]. По сусідству з даною земельною ділянкою, з південного-сходу, а саме; в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької, 19 розташована земельна ділянка площею 0,0239 га., кадастровий номер 6122010100020050132, що згідно договору дарування земельної ділянки №774 від 16.07.2014 року належить [PERSON]. По межовій лінії їх з відповідачкою господарств проходить стіна, яка є їхньою спільною власністю, так як являється стіною для сараю-гаражу відповідачки та його сараїв. Задовго до того як відповідачка [PERSON] стала власницею сусіднього з ними господарства дана стіна зводилась на межі в складі єдиної будівлі сараю, який був спроектований таким чином, що одна його половина знаходилась на земельній ділянці, якою користуєтьсь відповідач-позивач, а друга на сусідній земельній ділянці, власницею якої наразі являється відповідачка. Відповідно і дах даного сараю був двоскатним, та спроектований належним чином, з гребенем на межі, ухили даху забезпечували відведення атмосферних опадів з половини даху відповідачів-позивачів сараю на їхнє господарство, а з сусідської половини на сусіднє господарство. Згодом, відповідачка [PERSON] провела незаконну реконструкцію вищевказаного сараю-гаражу, зробивши його вищим ніж він був до цього і виконала конструкцію даху таким чином, що ухил він тепер має в сторону господарства відповідачів [PERSON] та [PERSON], відповідно і атмосферні опади з даху її сараю-гаражу відводяться на земельну ділянку, якою користуються відповідачі- позивачі. Крім цього відповідачка виконала конструкцію даху таким чином, що між ним та дахом сараїв [PERSON] утворився простір, який вони не в змозі заповнити відповідними ізолюючими матеріалами, оскільки відповідачка чинить в цьому перешкоди, постійно демонтуючи елементи покрівлі, які [PERSON] встановлює, мотивуючи це тим, що таким чином він закриває її ринву, яка чомусь міститься під дахом його сараїв, не виконуючи при цьому, перебуваючи там своєї прямої функції відведення дощових вод з даху її сараю-гаражу на її земельну ділянку. Дане є суттєвим порушенням норм Земельного, Цивільного кодексів України, Державних будівельних норм України та Санітарно-епідеміологічних правил. Встановлена відповідачкою під дахом її сараю-гаражу з північно-західної сторони ринва, яка знаходиться фактично в середині сараю [PERSON] не в змозі в повній мірі відвести атмосферні опади на земельну ділянку відповідачки і під час дощу вода з її даху потрапляє в сарай, чим йому завдаються суттєві незручності у вигляді неможливості використовувати належну йому господарську будівлю за її цільовим призначенням, оскільки речі які там будуть знаходитись піддаватимуться впливу атмосферних опадів та відповідно псування. Крім цього, вода з даху відповідачки також потрапляє на спільну стіну, що знаходиться на межі, що також призводить до її псування. Даний факт визнає відповідачка, однак нічого не робить, з метою його усунення. Вказана стіна дійсно потребує догляду, з сторони [PERSON], з сторони відповідачки її, оскільки являється спільною. В нього є бажання поштукатурити дану стіну, однак відповідачка перешкоджає йому в цьому спрямовуючи на неї дощові води з даху свого сараю. Вважаючи, що покривати стіну штукатурним шаром до того часу поки вона не висохла та не убезпечена від подальшого замокання немає сенсу, він поки що даних робіт не виконував. З огляду на вищевказане, вважає свої права порушеними, тому доцільним за їх захистом є звернення до суду з даним зустрічним позовом, оскільки його різного роду намагання врегулювати дане спірне питання з відповідачкою не дали позитивного результату. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст [PERSON], суду пояснив, що він виготовляв технічний паспорт на будинковолодіння [PERSON], і всі відомості, які внесені в даний технічний паспорт відповідають дійсності і ніякої тимчасової господарської споруди, яка б примикала до спільної стіни сторін немає. А спірні господарські будівлі [PERSON] є постійними спорудами, і [PERSON] має на них правовстановлюючі документи. Допитаний в судовому засіданні спеціаліст [PERSON], суду пояснив, що він виготовляв технічний паспорт на будинковолодіння [PERSON], і ним при огляді будинковолодіння [PERSON] було встановлено, що примикаючі будівлі до стіни [PERSON], які належать [PERSON] є тимчасовими спорудами, проте, огляду тих господарських споруд спеціаліст не здійснював. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він був в складі комісії Заліщицької міської ради і виходив на місце за зверненням [PERSON], щодо спільної стіни, яка обслуговує господарські будівлі сторін. Оглядав дані будівлі, однак дослідити чи у [PERSON] тимчасова чи капітальна споруда не змогли, оскільки даний сарай був закладений і доступу до нього не було, тому прийшли до висновку, що це тимчасова споруда. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Матеріалами справи встановлено що [PERSON], згідно договору дарування, посвідченого 08.08.2006 року приватним нотаріусом Заліщицького районного нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2957, є власником квартири [ADDRESS], а також сараю літ. «Б», загальною площею 21.6 кв. м. згідно ж цього договору дарування та рішення Заліщицького районного суду від 13.02.2015 року. Не житлове приміщення (сарай літ. «Б») розташований на земельній ділянці площею 0,0239 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить [PERSON] на праві власності згідно договору дарування від 16.07.2014 року та зареєстрована 16.07.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №408673161220. [PERSON], згідно договору довічного утримання від 30.10.2004 року та реєстраційного посвідчення виданого Заліщицьким РКГБТІ 12.01.2005 року за р.№488 є власником 1/3 частини будинковолодіння, розташованого в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької 21, до складу якого входять 1/3 частина сараю літ."Б", 1/3 частина сараю літ."В", 1/3 частина сараю літ.'Т". Вищезазначене також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок за адресою м.Заліщики вул.С.Крушельницької 21 виконаний станом на 08.02.2016 року, згідно якого будівлі та споруди вказаного будинковолодіння мають наступні характеристики: -житловий будинок "А", матеріал побудови стін - камінь; -сарай "Б" - цегла, камінь; сарай "В" - цегла, камінь; -підвал "ПдВ" - камінь; сарай "Г" - цегла, камінь. Дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0259 га., кадастровий номер 6122010100020050127, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №335341 зареєстрованого та виданого за р. №010964700220 11.03.2009 року належить [PERSON]. По сусідству з даною земельною ділянкою, з південного-сходу, а саме; в м.Заліщики по вул.С.Крушельницької 19 розташована земельна ділянка площею 0,0239 га., кадастровий номер 6122010100020050132, що згідно договору дарування земельної ділянки №774 від 16.07.2014 року належить [PERSON]. Згідно акту Заліщицької міської ради від 11.10.2011 року вбачається, що при обстеженні будинковолодінь №21 та 19, що знаходяться на вул. С. Крушильницької в м. Заліщики, встановлено, що власником земельної ділянки по вул. С. Крушельницької, 21 в м. Заліщики є [PERSON] Конструкція даху господарської споруди [PERSON] має нахил на ділянку [PERSON] стоки атмосферних опадів стікають з даху в ринву по якій вода відводиться на подвіря [PERSON] дах сараїв, що розміщенні на земельній ділянці [PERSON] мають нахил на її власне подвіря. самі сараї ветхі, задня стіна відсутня, замість неї служить стіна господарської споруди [PERSON] для здійснення обслуговування стіни [PERSON] доступу немає, земельні сервітути не встановлені. В повідомленні Заліщицької міської ради від 17.11.2014 року згідно звернення [PERSON] зазначена анлогічна інформація, що і в акті. Згідно повідомлення [PERSON] що адресована [PERSON] вбачається, що [PERSON] просила добровільно знести прибудовані тимчасові споруди до 01.07.2015 року. Згідно довідки-характеристики виданої [PERSON] Заліщицьким районним БТІ 27 вересня 2004 року для предявлення її в Заліщицьку нотаріальну контору в цілях відчуження будинковолодіння, вбачається, що характеристика будівель і споруд, які належали [PERSON] та характеристика будівель і споруд, будинковолодіння яке на даний час згідно договору довічного утримання належить [PERSON] яке знаходиться за адресою м. Заліщики, вул. С. Крушельницької, 21 однакові. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно статті 319 ЦК (Цивільного кодексу) України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно статті 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до статті 403 ЦК України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Згідно статті 98 ЗК (Земельного кодексу) України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до п. «ж» ч. 1 статті 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть, зокрема, вимагати встановлення такого земельного сервітуту, як право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд. Згідно ч. 1 статті 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки. Таким чином, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки ні позивачем ні відповідачами не надано достатніх та безспірних доказів для обгрунтування своїх позовних вимог. Сторони наполягаючи в судовому засіданні на задоволенні предявлених ними позовних вимог відмовилися від призначення будівельно- технічної експертизи, а докази на які вони посилалися в судовому засіданні не були достатніми та безспірними для обгрунтування їхніх позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні їхньою власністю, тоді як згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, судом було встановлено та [PERSON] не було підтверджено доказами ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, що з вимогою про встановлення земельного сервітуту [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] не зверталася та у добровільному порядку його не вирішувала. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed