Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачі 10 березня 2017 року \~звернулися до суду із \~позовом до [PERSON] сільської ради\~ Білозерського району Херсонської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Четверта Запорізька\~ державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В ході судового засідання, судом було замінено неналеженого відповідача [PERSON] сільську раду\~ Білозерського району Херсонської області на [PERSON] (спадкоємця першої черги за законом). Позивачі просили суд, визначити їм додатковий строк тривалістю два місяці, після набрання рішенням законної сили, для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], мотивуючи позов тим, що 27 та 28 лютого 2017 року кожній окремо, їм стало відомо про те, що 15 жовтня 2015 року відкрилася спадщина після смерті [PERSON], який на випадок свої смерті заповів їм квартиру № 5, розташовану в будинку № 126 Б по вул. Жовтнева в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області. Зазначили, що з [PERSON] вони тривалий час перебували в дружніх стосунках, працювали на одному підприємстві та мешкали у гуртожитку. Однак, останні роки життя [PERSON] припинив з ними спілкування ймовірно із-за невиліковної хвороби, на яку останній страждав та не бажав , щоб вони його бачили у безпорадному стані. Про факт смерті [PERSON] та про існування на їхнє імя заповіту, складеного від його імені, вони дізналися лише з повідомлення нотаріуса, а тому вважають, що пропустили строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом з поважних причин. Позивачі в судовому засіданні 4 липня 2017 року позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В наступні судові засідання позивачка [PERSON] не прибула, подала до суду заяву, в якій просила продовжити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представники відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивачі знали про наявність заповіту, складеного [PERSON] на їх користь та про його смерть їм було відомо ще в жовтні 2015 року. Представник третьої особи Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без присутності представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть (серія І-ЖС № 340439), [PERSON] помер 15 жовтня 2015 року в м. Запоріжжі. 21 березня 2016 року, Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 93/2016 до майна померлого 15 жовтня 2015 року [PERSON], із матеріалів якої вбачається, що 21 березня 2016 року до нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] від 14 березня 2016 року, відповідно до якої, вона як спадкоємець по закону, приймає спадщину після смерті сина [PERSON]. В зв"язку з відкриттям спадщини, нотаріусом 7 грудня 2016 року була отримана Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46058462, відповідно до якої, було знайдено інформацію про наявність заповіту [PERSON], [INFO] та в подальшому від приватного нотаріуса [PERSON] витребувано заповіт, складений [PERSON] 9 вересня 2008 року. За вказаним заповітом, [PERSON] всю належну йому на праві власності квартиру № 5, розташовану в будинку № 126 Б по вул. Жовтнева в с. Дарївка Білозерського району Херсонської області заповідав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в рівних частках кожній. 20 лютого 2017 року нотаріус повідомив [PERSON], а 28 лютого - [PERSON] про те, що 15 жовтня 2015 року відкрилась спадщина після смерті [PERSON], спадкоємцями якого вони є за заповітом. Відповідно \~до \~ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини відповідно до ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов"язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~\~\~\~ Відповідно до абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основопожних свобод \~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. \~\~\~\~\~\~\~\~ Вобґрунтування позовних вимог позивачі послалися на те, що в останні роки життя [PERSON], вони з ним не спілкувалися, думали, що він переїхав проживати із м. Запоріжжя до Херсонської області. Про наявність заповіту, їм нічого відомо не було, крім того, жодних повідомлень від рідних померлого або інших осіб про його смерть не отримували, а тому вважать, що строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вони пропустили з поважних причин. Однак, дані посилання позивачів спростовуються показами свідків, які були допитані в ході судового засідання. Так, свідок [PERSON], суду пояснив, що він є рідним братом [PERSON], який проживав в м. Запоріжжі. В 2008 році брат продав квартиру в м. Запоріжжі, та купив квартиру в с. Дар"ївка Білозерського району Херсонської області, однак за станом здоров"я проживати в с. Дар"ївка не хотів, так як постійно проходив лікування в м. Запоріжжя, а тому повернувся проживати до м. Запоріжжя. Влітку 2009 року брат приїхав в гості до матері та остання говорила йому, що потрібно робити ремонт в квартирі, яку він купив в с. Дар"ївка. Однак брат відповів, що ремонт робити не потрібно, так як він уже її заповів своїм подругам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині, так як думає, що вони будуть за ним доглядати, а потім, можливо змінить заповіт на когось одного, хто буде з ним. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є родичкою [PERSON], та їй відомо, що останній постійно жив в м. Запоріжжі, мав там квартиру, а згодом її продав та купив квартиру в с. Дар"ївка Білозерського району Херсонської області. В 2009 році [PERSON] приїздив до матері в гості, говорив, що жити в Херсоні, за станом здоров"я він не може. Родичі пропонували [PERSON] квартиру, розташовану в с. Дар"ївка залишити брату, але той відмовився та повідомив, що квартиру він вже "переписав на коханок [PERSON] і [PERSON]". Свідок [PERSON] суду пояснила, що була знайома з [PERSON] з 1979 року, а також їй відомо, що [PERSON] підтримував відносини з [PERSON], він кохав її та зберігав у себе її портрет. Про те, що [PERSON] склав заповіт на позивачів, їй нічого не відомо. Свідок [PERSON], суду пояснив, що з [PERSON] він був знайомий з 2000 року та останні десять років свого життя [PERSON] проживав у нього в будинку, як член сім"ї. Так як [PERSON] хворів, то він радився з ним, хто буде його доглядати, на кого скласти заповіт. Спочатку він хотів переписати належну йому в Херсонській області квартиру йому, а згодом сказав, що перепише її по 1/2 частині на [PERSON] та [PERSON], щоб вони за ним доглядали. Коли [PERSON] вже був "лежачим", то просив його покликати нотаріуса, так як він хоче переписати заповіт з [PERSON] та [PERSON] на нього. Позивачі знали, що [PERSON] склав на них заповіт, так як вони йому "навмисно" дали свої документи. Людмила приходила до нього в будинок, щоб провідати [PERSON] за два-три місяці до його смерті. На похорони [PERSON], позивачі не приходили, хоча знали про його смерть. Після поховання [PERSON] йому телефонувала [PERSON] та "піднімала питання" про квартиру [PERSON], розташовану в Херсонській області, так як їй було відомо, що [PERSON] заповів їй та [PERSON] по 1/2 частині зазначеної квартири. Крім того, на запитання учасників процесу, свідок [PERSON] відповів, що дійсно, у нього якись час працювала [PERSON], однак з нею він ніяких угод не укладав, її особистих документів (паспорт, ідентифікаційний код) не бачив. Копій вказаних документів у нього також не було. Його хатня робітниця [PERSON], розповідала йому, що бачила, як [PERSON] приносила [PERSON] документи для складання заповіту. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2004 році в будинку [PERSON] вона познайомилась із [PERSON] Їй також відомо, що [PERSON] спілкувався із [PERSON] та що він склав заповіт на [PERSON] та [PERSON], останні приходили до нього, коли від нього можна було щось "отримати", тобто з корисливих мотивів. Юрій перед складанням заповіту брав у [PERSON] та [PERSON] документи (паспорта, ідентифікаційні коди). Людмила приходила до [PERSON] незадовго до його смерті, говорила, що "їй нічого не потрібно" та після її відвідин [PERSON] був дуже засмучений. На третій, або на четвертий день після смерті [PERSON] їй телефонувала [PERSON], та сказала що їй "нічого не потрібно". В ході судового засідання, позивачка [PERSON] на спростування показів свідків пояснила, що дійсно давала [PERSON] свій паспорт, так як останній хотів зробити подарунок її доньці, а саме купити фотоапарат, а для цього йому був потрібний паспорт, тому вона передала йому паспорт, в обкладинці якого також знаходився ідентифікаційний код. Крім того, позивачка [PERSON] в одному із судових засідань, повідомляла, що розмовляла із [PERSON] по телефону, коли в тої був день народження (згідно паспортних даних [PERSON] народилася 16 жовтня 1969 року) та їй стало відомо про смерть [PERSON] А також вона дійсно звонила до [PERSON], щоб забрати свою фотографію, яка знаходилась у [PERSON] Позивачка ж [PERSON], пояснювала, що її паспорт знаходився у [PERSON], так як вона в нього деякий час працювала, а тому ним міг скористатися [PERSON] Крім того, позивачка в судовому засіданні зазначила, що була у [PERSON] за два тижні до його смерті, біля нього була доглядальниця, яку для нього найняв [PERSON] а також, їй 16 жовтня 2015 року стало відомо, що [PERSON] помер. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачі були обізнані з тим, що спадкодавець [PERSON] склав на їхнє ім"я заповіт, а також про смерть [PERSON] їм було відомо в жовтні 2015 року. Зазначені позивачами причини пропуску процесуального строку , суд вважає не поважними. Так як позивачами не надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що вони пропустили строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, суд не знаходить підстав для задоволення їх позовних вимог.

Outcome: dismissed