Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначає, що 17.04.2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві автомобіль і заподіяно матеріальну шкоду, обов'язок відшкодування якої просить покласти на відповідача як винну у її спричиненні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позов підтримав повністю, та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 17.04.2014 року близько 17 год. 55 хв., в м. Києві, по вул. Кіквідзе [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], під час керування вказаного транспортного засобу він не дотримався безпечної дистанції, безпечного бокового інтервалу, під час об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок зіткнення автомобілю «Шкода» д.н.з. [NUMBER], яким керував позивач, було спричинено механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ про пошкодження транспортного засобу, постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року. Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Печерського районного суду Київської області від 22.07.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Власником автомобіля "Шкода", державний номер [NUMBER], є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою Враховуючи викладене, шкода, заподіяна внаслідок ДТП позивачеві повинна бути відшкодована відповідачем. Оцінюючи розмір заподіяної шкоди суд враховує наступне. Матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля "Шкода", державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 19581 грн., 02 коп., що підтверджується висновком № 485/14 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 29.07.2014 року. Відповідно до п. 2 ст. 22 ЦК України, відшкодуванню підлягають втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки). Крім того, позивач поніс додаткові витрати, пов'язані із неправомірним ухиленням відповідача від виконання своїх цивільно-правових обов'язків та необхідністю підготовки до судового захисту своїх законних інтересів. Так, позивачем було фактично сплачено витрати на оплату послуг по виготовленню експертного дослідження в розмірі 600 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2000 грн. витрати на правову допомогу та 237 грн. вартість виготовлення доручення, то в їх задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного. Розмір відшкодування витрат у цивільній справі регламентується ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Зокрема, в ст. 1 даного Закону зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем не підтверджено доказами, які процесуальні дії виконувалися його представником поза межами судового засідання та в судовому засіданні, та не надано розрахунок вартості адвокатських послуг із врахуванням затраченого часу. Оскільки обов'язок доказування з приводу витрат на правову допомогу лежить на позивачу, який не довів підставність таких витрат, то вони задоволенню не підлягають. Судові витрати слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial