Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 26084, 48 грн. за кредитним договором б/н від 23.05.2011 року та судові витрати у розмірі 1378 гривень. Свій позов мотивував тим, що 23.05.2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк свої зобов'язання виконав надавши відповідачу відповідну суму кредитних коштів. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 27.11.2016 року має заборгованість на загальну суму 26084,48 грн., яка складається з наступного: 12208,39 грн. - заборгованість за кредитом; 11557,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штрафи (фіксована частина) та 1218,31 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача Сафір Ф.О. не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, однак надав заяву в якій позов не визнав в повному обсязі на підставах зазначених в запереченні. Просив застосувати до позовних вимог ПАТ «Акцент Банк» позовну давність, а справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.05.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", і погодився з ними, що підтверджується його особистим підписом на заяві /а.с. 5-6/. Судом також встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав і станом на 27.11.2016 року створив заборгованість по кредиту на загальну суму 26084, 48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. /а.с. 3-4/. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Отже, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто кредитного договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту і не виконано обов'язків позичальника, а отже нею було порушено умови кредитного договору, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, комісії та штрафу. Однак, відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. При порушенні позичальником строків виконання зобов'язання позивачем була застосована подвійна цивільно-правова відповідальність одного й того ж виду. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Дані положення також викладені в правовій позиції Постанови Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, а тому, вимоги позивача щодо стягнення штрафу (фіксованої частки та процентної складової), не підлягають задоволенню. Таким чином позовні вимоги до відповідача підлягають частковому задоволенню в сумі 24366, 17 грн. (12208,39 грн. заборгованості за кредитом + 11557,78 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом + 600 грн. заборгованість за пенею та комісією). Відповідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної даності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Частиною 3 статті 264 ЦК України встановлено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Зважаючи на те, що позов подано 3 грудня 2016 року, /а.с.21/, реєстрація судом 21.12.2016 року, а 17.03.2016 року відповідачем був здійснений останній платіж /а.с.4/, строк позовної давності було перервано, а тому є всі підстави вважати, що позовна давність за кредитним договором не минула. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: partial