Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

03.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], уродженки м. Харкова, на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття. Установити опіку над малолітнім [PERSON], [INFO] та призначити [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON]. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі. [INFO] відповідач [PERSON] народила дитину - [PERSON]. На той час відповідач знаходилась в незареєстрованому шлюбі та батько дитини в його свідоцтві про народження, записаний зі слів матері. [PERSON] вихованням дитини не займається. Дитина від народження проживає з ними і знаходиться на повному їх забезпеченні. [PERSON] не працює, постійно змінює своє місце проживання, кошти на утримання сина, не надає. 05.02.2016 року [PERSON] написала заяву, посвідчену нотаріально, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. У зв'язку з тим, що мати не виконує своїх батьківських обов'язків, не проявляє батьківської турботи, любові, самоусунулася від виховання сина, вони вимушені звернутися з даним позовом до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали письмові заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, справу розглядати без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. В матеріалах справи наявна заява, посвідчена приватним нотаріусом ХМНО, в якій [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить справу слухати у її відсутність у будь-яких органах. Уповноважений представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області, подала письмову заяву, в якій служба вважає позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню, просить справу розглядати без участі представника. До заяви додано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2002 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ №174370, копію якого долучено до матеріалів справи. [INFO] відповідач [PERSON], яка являється донькою співпозивача [PERSON], народила дитину - [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. На той час відповідач знаходилась в незареєстрованому шлюбі та батько дитини в його свідоцтві про народження, записаний зі слів матері відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України. [PERSON] вихованням дитини не займається. Дитина від народження проживає з позивачами і знаходиться на повному їх забезпеченні. [PERSON] не працює, постійно змінює своє місце проживання, кошти на утримання сина, не надає. 05.02.2016 року [PERSON] написала заяву, посвідчену нотаріально, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. Згідно даних повідомлення КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №4", [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом фахівців поліклініки з народження. Догляд за дитиною здійснюють [PERSON] та [PERSON]. Рекомендації лікарів виконують в повному обсязі. Як вбачається з даних повідомлення Харківської дирекції Поштамт-Центр поштового зв'язку №1, візуальною перевіркою виробничих документів відділення поштового зв'язку № 45 м. Харкова, за період з 01.08.2015 року по 01.02.2016 року, поштові перекази на ім'я [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], м. Харків, від [PERSON], в виплаті не значаться. [PERSON] з 2007 року по 2011 рік відвідував ДНЗ №445, що підтверджується даними повідомлення №26 від 01.03.2016 року, яке долучено до матеріалів справи. Вихованням дитини займалися [PERSON] та [PERSON], цікавилися питаннями виховання дитини, виявляли інтерес до консультацій та рекомендацій вихователів, регулярно відвідували батьківські збори. Згідно даних довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб,які мешкають у приватному домоволодінні від 17.02.2016 року №Лл-203/0118516.0210, виданої адміністрацією Дзержинського району Харківської міської ради, в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Мати дитини - відповідач у справі, не цікавиться сином, участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно даних висновку управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 28.04.2016 року № 284 "про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO]", позивач [PERSON] перебуває на обліку потенціальних опікунів, піклувальників в службі у справах дітей Шевченківського району Управління служб (висновок №25 від 25.02.2016 року). Відповідно до даних свідоцтва про народження, виданого 08.02.2014 року міським відділом РАЦС №3 Харківського обласного управління юстиції в актовому запису № 1029 від 01.04.2005 року про народження [PERSON], його батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] залишила сина в сім'ї своїх батьків, [PERSON] та [PERSON] та протягом тривалого часу життям та здоров'ям хлопчика не цікавиться, матеріально не допомагає. Місце проживання [PERSON] невідомо. Малолітній [PERSON] знаходиться під наглядом фахівців КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №4" з народження. Мати [PERSON] за інформацією про стан здоров'я сина до дільничного лікаря-педіатра не зверталась. [PERSON] з першого класу навчається в Харківській загальноосвітній школі №117. Успіхами [PERSON] цікавляться [PERSON] та [PERSON], вони організують дозвілля та відпочинок хлопчика, виконують рекомендації вчителів. Батьківські збори відвідує бабуся хлопчика, - [PERSON] [PERSON] жодного разу до школи не з'явилася. Управління служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], встановлення опіки, призначення [PERSON] опікуном малолітнього та стягнення аліментів на утримання дитини. До матеріалів справи долучено медичну документацію, складену відносно [PERSON], акт обстеження житлово-побутових умов та довідку про доходи, за даними яких [PERSON] медичних протипоказань до встановлення піклування над неповнолітніми дітьми, не має, матеріально та житлом забезпечена. За даними висновку служби у справах дітей Дзержинського району Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2016 року №25 "про можливість [PERSON] виконувати обов'язки опікуна малолітнього онука [PERSON], [INFO]", служба у справах дітей вважає, що встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та призначення [PERSON] його опікуном є доцільним та відповідає інтересам дитини. Чоловік позивача, співпозивач у справі, [PERSON], який є дідусем малолітнього [PERSON], не заперечує проти встановлення опіки над онуком [PERSON] та призначення [PERSON] його опікуном, на підтвердження чого склав письмову заяву, яку долучено до матеріалів справи. Відповідно до вимог ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідач самоусунулася від виконання обов'язків по вихованню сина, не піклувалася про його фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не намагалася зустрітися з сином. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Вимогами статті 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], винятково в інтересах дитини, доцільно й не суперечить вимогам сімейного законодавства України. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Згідно з положеннями ч.1 ст. 244 СК України, опікуном дитини, може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. З вимог ч.3 ст. 60 ЦК України, вбачається, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] позбавлений батьківського піклування, висловлює бажання встановлення над ним опіки та призначення його опікуном [PERSON], що підтверджується його письмовою заявою, яку долучено до матеріалів справи, суд вважає, що остання може бути опікуном малолітнього, тому, як наділена всіма особистими якостями, має здатність до виховання дітей, ставлення до них. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, відомостей про постійне місце роботи яких немає; відсутність у платників аліментів інших аліментних зобов'язань; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Відтак, суд визначає розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш 30% встановленого законом мінімуму для дітей відповідного віку. На підставі аналізу наведених у сукупності доказів, суд доходить висновку, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим вбачаються підстави для позбавлення її батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки над малолітнім та призначення його опікуном [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved