Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

15 липня 2019 р. [PERSON] в особі свого представника - адвоката Гнатенко А.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій, з урахування уточнених позовних вимог, які надійшли до суду 12.12.2019 р., просила визнати правочин недійсним, скасувати державну реєстрацію, витребувати майно з чужого незаконного володіння та провести поділ спільного майна подружжя, посилаю- чись на наступні обставини. Між нею та відповідачем [PERSON] , починаючи з 2002 р., існували фактичні шлюбні від- носини. [INFO] від сумісного проживання у них народилася [PERSON] . Згодом було вста- новлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про встанов- лення батьківства. 01.07.2007 р. між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07.09.2018 р. шлюб було розірвано. За час перебування у шлюбних відносинах подружжям було набуто у власність певне майно. Зокрема, рішенням Та- тарбунарського районного суду Одеської області від 28.04.2009 р. за [PERSON] було визнано право власності на 95/100 часток будинку відпочинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на 95/100 часток нежи- тлової будівлі їдальні, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згодом, решту 5/100 часток будинку відпочинку та 5/ 100 часток нежитлової будівлі їдальні були продані [PERSON] [PERSON] на підставі до- говорів купівлі-продажу за №№ 1785, 1790 від 19.05.2009 р. 13.07.2011 р. [PERSON] зареєстру- вав право власності на вищевказаний будинок відпочинку та нежитлову будівлю їдальні. Будівни- цтво вказаної нерухомості здійснювалося за спільні кошти подружжя. Разом з тим, [PERSON] усвідомлюючи те, що майно, набуте за час перебування в шлюбних відносинах, доведеться ділити між подружжям, таємно, без її згоди вирішив відчужити зазначене майно. 23 квітня 2018 року, пе- ребуваючи у шлюбі, за місяць до того, як вона подала позов про розірвання шлюбу, [PERSON] створив товариство з обмеженою відповідальністю «Буджак 2018» (далі - ТОВ «Буджак 2018»), засновниками якого були [PERSON] та [PERSON] (син [PERSON] від першого шлюбу). З протоколу № 1 від 19.04.2018 р. про створення вказаного ТОВ «Буджак 2018» вбачається, що ста- тутний капітал складає 200000 грн. та формується наступним чином: [PERSON] вносить до ста- тутного капіталу 100000 грн. грошовим коштами, а [PERSON] формує свою частину статутного капіталу шляхом внесення нерухомого майна, а саме вносить до статутного капіталу нежитлову будівлю їдальні та будинок відпочину, які розташовані за вищевказаною адресою. Після того, як право власності за вказаним майном було зареєстровано за ТОВ «Буджак 2018», воно було виве- дено зі статутного капіталу ТОВ «Буджак 2018» та 18.06.2018 р. зареєстровано за [PERSON] , про що свідчать інформаційні довідки, з яких слідує, що підставою виникнення права власності за [PERSON] є протокол та акт приймання-передачі майна, видані ТОВ «Буджак 2018». 16. 10.2019 р. ТОВ «Буджак 2018» було ліквідовано. Таким чином, ТОВ «Буджак 2018» створювалося [PERSON] лише для того, щоб передати право власності на спірне майно своєму сину, уник- нути підписання будь-яких нотаріальних угод, що надало можливість приховати від неї факт від- чуження спільного сумісного майна. При цьому [PERSON] був обізнаний про відчуження вка- заного нерухомого майна буз її згоди, як дружини, а тому він не є добросовісним набувачем. Разом з тим, вона, яку було введеною в оману внаслідок незаконних та шахрайських дій свого чоловіка, залишалася без належного їй майна, дізналася про його відчуження лише через рік після факту від- чуження. Так, 02.05.2018 р. [PERSON] уклав з нею договір оренди житлового приміщення, а са- ме: будівлі відпочинку та їдальні, які розташовані по [ADDRESS] . У вказаному договорі зазначається, що вказана неру- хомість належить [PERSON] на праві власності, хоча станом на дату укладення цього договору майно вже перебувало у власності ТОВ «Буджак 2018». Таким чином, [PERSON] 19.04.2018 р., відповідно до протоколу про створення ТОВ «Буджак 2018» вніс вказане майно до статутного ка- піталу створеного ним товариства, чим фактично відчужив спільне сумісне майно подружжя, а пі- сля цього вчиняв дії, пов`язані з розпорядження майно без необхідних на те повноважень - без її згоди. Внесення [PERSON] майна до статутного капіталу без її згоди суперечить вимогам ді- ючого законодавством та є підставою для визнання такого правочину недійсним. З реєстраційних справ на спірні об`єкти нерухомості, а саме будинок відпочинку [ADDRESS] та нежитлова будівля їда- льня [ADDRESS] , що розташовані за вищевказаними адресами, вбачається, що реєстрація права власно- сті за ТОВ «Буджак 2018» була проведена з порушенням цивільного законодавства України. По- перше, у матеріалах реєстраційних справ відсутня її згода, як дружини, на відчуження нерухомого майна, яке формально було зареєстроване за [PERSON] , однак фактично було спільною сумі- сною власністю подружжя, оскільки було набуто під час шлюбу. По-друге, представником ТОВ «Буджак 2018» в органах реєстрації був [PERSON] , відповідно до заяв про реєстрацію прав вла- сності останній діяв на підставі довіреності від 03.11.2017 р., яка була надана ТОВ «Буджак 2018», тобто, довіреність була видана ще за пів року до створення ТОВ. По-третє, у вказаних заявах на реєстрацію та у картках-прийому документів відсутні підписи представника ТОВ «Буджак 2018» [PERSON] По-четверте, у матеріалах реєстраційних спав відсутні документи, що підтверджу- ють сплату адміністративного збору за реєстрацію права власності. Відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме мано та їх обтяжень», заява про проведення реєстраційних дій не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, а у разі внесення відповідної плати не в повному обсязі. Отже державний реєстратор Кру- това О.А. зобов`язана була відмовити у прийняті заяв про реєстрацію права власності на спірні об`єкти, а випадку прийняття заяв - відмовити у реєстрації права власності в обох випадках. Та- кож вважає, що [PERSON] таємно, всупереч вимогам законодавства, без її згоди, відчужив спі- льне майно подружжя, чим завдав істотної шкоди всій сім`ї, а також те, що їх спільна дочка Кате- рина знаходиться на її утриманні, є всі підстави для відступлення від засад рівності часток подру- жжя. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, напо- лягаючи на їх задоволенні. Відповідачі та їх представник у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином по- відомлені про день, час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про розгляд справи у їх від- сутність не надали. Третя особа також у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома. Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних ви- мог. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та третьої особи, врахову- ючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10, т.1), у сторін по справі є не- повнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] (а.с.11, т.1) слідує, що [PERSON] , [INFO] , визнаний батьком дитини [PERSON] , [INFO], після чого дитині присвоєно прізвище [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12, т.1) підтверджується, що 01.06.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси за- реєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 391. Після реєстрації шлюбу кожен із подружжя залишився на сво- єму прізвищі. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07.09.2018 р. (копія на а.с.14-15, т.1) було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.04.2009 р. (а.с.16-18, т.1), слідує, що за [PERSON] визнано право власності на п`ять відсотків, за [PERSON] на дев`яносто п`ять відсотків, відповідно до договору на участь у сумісному будівництві від 14.04. 2008 р., будинку відпочинку корисною площею 96,1 кв.м., та їдальні корисною площею 99,1 кв.м., які розташовані по [ADDRESS],[ADDRESS] відповідно, на території курортної зони «Расєйка» При- морської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Як вбачається з копії договорів купівлі-продажу від 19.05.2009 р. (а.с.19-21, 23-25, т.1), [PERSON] передав (продав) 5/100 часток будинку відпочинку по [ADDRESS] та 5/100 часток нежитлової будівлі їдальні, розта- шованої по [ADDRESS] - [PERSON] . Витягами про державну реєстрацію прав за №№ 30601234, 30601516 від 13.07.2011 р. (а.с.22, 26, т.1) підтверджується, що власником будинку відпочинку по [ADDRESS] та не- житлової будівлі їдальні по [ADDRESS] - є [PERSON] , які належить йому на праві приватної власності. Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно… за № 120377408, сформованої 12.04.2028 р. (а.с.27-28, т.1), пі- дтверджується, що ФОП [PERSON] є орендатором земельної ділянки, кадастровий номер 12508 3900:02:002:0424, розташованої по [ADDRESS],[ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслу- говування об`єктів рекреаційного призначення, для будівництва експлуатації та обслуговування їдальні та будинку відпочинку. З протоколу № 1 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Буджак 2018» від 19.04.2018 р. (а.с.29-30, т.1) слідує, що статутний капітал вказаного товариства складає 200000 грн., який фор- мується наступним чином: [PERSON] вносить до статутного капіталу 100000 грн. грошовими коштами (50% статутного капіталу), а [PERSON] формує свою частину статутного капіталу (та- кож 50%) шляхом внесення нерухомого майна, а саме вносить до статутного капіталу нежитлову будівлю їдальні та будинок відпочину, які розташовані за вищевказаною адресою. Актом приймання-передачі майна від 24.04.2018 р. (а.с.31, т.1) підтверджується, що [PERSON] передав майно, а саме нежитлову будівлю, їдальню, загальною площею 99.1 кв.м. та будинок ві- дпочинку площею 96,1 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS],[ADDRESS] , а ТОВ «Буджак 2018» прийняло вказане майно в статутний капітал. Згідно копій договорів оренди житлових приміщень від 02.05.2018 р. (а.с.36-38, 39-42, т.1), [PERSON] уклав з позивачем договір оренди житлового приміщення, а саме будівлі відпочинку та нежитлового приміщення, їдальні, які розташовані за вищевказаними адресами. Інформаційними довідками з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно… за №.№.173360442, 173361504, сформованими 10.07.2019 р. ( а.с.45-46, 47-48, т.1) підтверджується, що підставою виникнення права власності на вказану неру- хомість за [PERSON] є протокол та акт приймання-передачі майна, видані ТОВ «Буджак». Вартість спірних будинку відпочинку та нежитлової будівлі, їдальні, розташованих по [ADDRESS], [ADDRESS] складає 279 4859 грн., що видно із звіту про незалежну оціночну вартість, виготовленого ТОВ «Імперіал-777» від 08.08.2019 р. на замовлення [PERSON] (а.с.154-176, т.1). З копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським БТІ за станом на 01.07.2018 р. (а. с.188-191, 192-194, т.1), слідує, що [PERSON] замовлено технічну документацію на будинок відпочинок та нежитлову будівлю, їдальню по [ADDRESS], [ADDRESS] . Статут ТОВ «Буджак 2018» затверджено протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Бу- джак 2018» від 20.04.2018 р. та зареєстровано в реєстрі за № 557, 558 приватним нотаріусом Гай- даржи А.А., що видно з його копії (а.с.229-242, т.1). Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових права на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 126191082, сформованого 04.06.2018 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Татарбунарської райдержадміністрації Крутовою О.А. ( а.с. 35, т.2), підтверджується, що власником нежитлової будівлі, їдальні по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Татар- бунарського районного суду Одеської області від 28.04.2009 р., дублікату договору купівлі-про- дажу від 12.07.2011 р. З протоколу № 2 загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Буджак 2018» від 18.06.208 р. (а.с.50, т.2) вбачається, що [PERSON] виведено із складу засновників ТОВ «Буджак 2018» та передано йому пропорційно його частці в статутному капіталі ТОВ, а саме: нежитлову будівлю, їдальню, загальною площею 99.1 кв.м., та будинок відпочинку загальною площею 96.1 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових права на нерухоме майно … від 19.06. 2018 р. (а.с.58, т.2) підтверджується, що ТОВ «Буджак 2018», код ЄДРПОУ 42083587, є власником вищевказаного нерухомого майна на підставі акту приймання-передачі майна та протоколу загаль- них зборів засновників (учасників) ТОВ «Буджак 2018». Згідно акту приймання-передачі майна від 18.06.2018 р. (а.с.87, т.2), ТОВ «Буджак 2018» пере- дало майно, а саме, нежитлову будівлю, їдальню, загальною площею 99.1 кв.м. та будинок відпо- чинку площею 96,1 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] , а [PERSON] прийняв вказану майно у приватну власність майно, варті- сть якого пропорційна його частці у статутному капіталу. З копії Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.128-130, т.2) слідує, що 16.10.2019 р. внесено записи про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Буджак 2018». За приписами ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряд- жатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непо- рушним В силу ст.16 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи ін- тересів. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не вс- тановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилом ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України. Згідно ч.1 ст.255 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), на- лежить їм на праві спільної власності (спільне майно). За вимогами ч.1 ч.2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Роз- порядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласни- ків, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпоря- дження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчине- ний одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника який вчинив правочин, необхідних повноважень. Як зазначено у постанові Верховного суду України у справі № 372/504/17 від 21.11.2018 р., ро- зірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статуту майна подружжя. Таке майно залишає- ться їх спільною сумісною власністю. Тобто, лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухо- мим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласників щодо розпорядже- ння спільним майном, недійсним. У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належить паво володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави заволоділа ним. Право власника, згідно ч.1 ст.388 ЦК України, на витребування майна від добросовісного набу- вача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власни- ком зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й одні- єю з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їх- ньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої згаданої статті). В силу ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потер- пілому це майно. особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набу- те, згодом відпала. Згідно ст.1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість. Як передбачено ч.3 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потре- бують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, має бути нотаріальна засвідчена. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстра- цію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п/п "а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.10 своєї постанови № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним", рішення су- ду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витре- бування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування по- передньої реєстрації (ст.ст.19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на неру- хоме майно та їх обмежень"). З урахуванням наведеного, суд вважає встановленими наступні обставини. За час перебування у шлюбних відносинах подружжям було набуто у власність певне майно. Так, рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.04.2009 р. за [PERSON] було визнано право власності на 95/100 часток будинку відпочинку, що знаходиться за адре- сою: [ADDRESS] та на 95/100 часток нежитлової будівлі їдальні, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згодом решту 5/100 часток будинку відпочинку та 5/100 часток нежитлової будівлі їдальні були продані [PERSON] [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 1785, 1790 від 19.05.2009 р. 13.07.2011 р. [PERSON] зареєстрував право власності на вищевказаний будинок відпочинку та нежитлову будівлю їдальні. Будівництво вказаної нерухомості здійснювалося за спільні кошти подружжя. Після ускладнення сімейних стосунків між подружжям, перебуваючи у шлюбі 23.04.2018 р., за місяць до звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу, [PERSON] створив ТОВ «Буджак 2018», засновниками якого був він та його син від першого шлюбу [PERSON] . Статут- ний капітал склав суму у розмірі 200000 грн. та формувався таким чином, що [PERSON] було внесено до статутного капіталу 100000 грн. грошовим коштами, а [PERSON] - внесено нерухоме майна, а саме - нежитлову будівлю їдальні та будинок відпочину, які розташовані за зга- даною адресою. Після того, як право власності за вказаним майном було зареєстровано за ТОВ «Буджак 2018», воно було виведено зі статутного капіталу ТОВ «Буджак 2018» та 18.06.2018 р. за- реєстровано за [PERSON] , про що свідчать досліджені у судовому засіданні інформаційні до- відки. 16.10.2019 р. ТОВ «Буджак 2018» було ліквідовано. Таким чином, ТОВ «Буджак 2018» ство- рювалося [PERSON] лише для того, щоб передати право власності на спірне майно своєму сину, уникнути підписання будь-яких нотаріальних угод, що надало можливість приховати від по- зивача факт відчуження спільного сумісного майна. При цьому [PERSON] не є добросовісним набувачем зазначеного майна, оскільки був обізнаний про його відчуження без згоди позивача, як дружини. В результаті таких дій відповідачів було порушено права та законні інтереси позивача - вона була позбавлена належного їй майна. Таким чином, [PERSON] 19.04.2018 р., відповідно до протоколу про створення ТОВ «Буджак 2018», вніс спірне майно до статутного капіталу створено- го ним товариства, чим фактично відчужив спільне сумісне майно подружжя, а після цього вчиняв дії, пов`язані з розпорядженням майном без необхідних на те повноважень - без згоди позивача. Внесення [PERSON] спільного сумісного майна до статутного капіталу без згоди [PERSON] суперечить вимогам діючого законодавством та є підставою для визнання такого правочину не- дійсним. Як вбачається з реєстраційних справ на спірні об`єкти нерухомості, а саме, будинок від- починку та нежитлову будівлю їдальні, реєстрація права власності за ТОВ «Буджак 2018» була проведена з порушенням цивільного законодавства України. Так, у матеріалах реєстраційних сп- рав відсутня згода позивача, як дружини, на відчуження нерухомого майна, яке формально було зареєстроване за [PERSON] , однак фактично було спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було набуто під час шлюбу. Далі, представником ТОВ «Буджак 2018» в органах реєстра- ції був [PERSON] і, відповідно до заяв про реєстрацію прав власності, останній діяв на підставі довіреності від 03.11.2017 р., яка була надана ТОВ «Буджак 2018», тобто довіреність була видана задовго до створення ТОВ. Крім того, у вказаних заявах на реєстрацію та у картках прийому доку- ментів відсутні підписи представника ТОВ «Буджак 2018» [PERSON] І накінець, у матеріалах реєстраційних спав відсутні документи, що підтверджують сплату адміністративного збору за реє- страцію права власності. Тоді як, відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про державну реєстра- цію речових права на нерухоме мано та їх обтяжень», заява про проведення реєстраційних дій не приймається за відсутності документа, що підтверджує оплату послуг, та у разі внесення відповід- ної плати не в повному обсязі. Отже державний реєстратор Крутова О.А. зобов`язана була відмо- вити у прийняті заяв про реєстрацію права власності на спірні об`єкти, а у випадку приняття заяв - відмовити у реєстрації права власності в обох випадках. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що [PERSON] всупереч вимогам законодавства, без згоди позивача, як його дружини, відчужив спільне сумісне майно подружжя, в результаті чого порушено права та законні інтереси позивача. А тому, у відповідності до ст.1212 ЦК України, частка позивача у спірному майні має бути по- вернута позивачу [PERSON] , який набув спірне майно за рахунок позивача без достатньої правової підстави. Оскільки спірне майно набуте подружжям під час шлюбу, то їх частки у разі поділу майна, від- повідно до ст.70 СК України, є рівними, інше між ними не визначалось ні домовленістю, а ні шлю- бним договором. За змістом ч.ч.2,3 ст.70 СК України, при вирішення спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішен- ням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають ді- ти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержу- ють, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] їх непов- нолітня дочка [PERSON] проживає з матір`ю. Згідно виписок з банківської картки [PERSON] (а. с.132-204, т.2), за період з 01.09.2018 р. по 16.12.2019 р. [PERSON] неодноразово перерахував на банківську картку дочки [PERSON] грошові кошти на загальну суму 37085 грн. Крім того, за період з 01.09.2018 р. по 30.09.2019 р. [PERSON] було сплачені грошові кошти в сумі 53622 грн. за комунальні послуги, надані в період їх спільного проживання однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . У зв`язку з наданням [PERSON] позивачу матері- альної допомоги на утримання їх дочки, остання не зверталась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Тому посилання позивача на наявність підстав для відступлення від засад рівності часток под- ружжя, оскільки [PERSON] не бере в утриманні їх неповнолітної дитини, не можуть судом бути визнані як переконливі. Вони спростовуються наведеними доказами. При вирішенні питання про поділ спірного майна між подружжям, з урахуванням наведеного, суд не вбачає законних підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя у зв`язку з відсутністю обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства, досліджені дока- зи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення в обсязі, визначеному судом. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають по- несені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial