Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обов"язків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що працював з 04.11.2002 по 01.10.2009 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики №1 в ПАТ «ІНГЗК» та з 01.10.2009 по 19.02.2010 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в магнітно-флотаційному цеху ПАТ «ІНГЗК», підпадаючи під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативні. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного від 06 серпня 2015 року позивач працюючи з 19.02.2010 по 10.08.2015 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики №2 ПАТ «ІНГЗК» підпав під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативи через недосконалість робочого місця. Працюючи з 16.01.1985 по 01.09.1994 електрослюсарем, зайнятим безпосередньо та постійно з ремонту електроустаткування в карєрах та основних цехах гірничо-збагачувального комбінату цеху №4 Криворізького електроремонтного підприємства, з 15.04.1998 року по 12.06.2001 рік електрослюсарем з ремонту устаткувань підприємства №4 АТЗТ «Електромашпромсервіс» з 04.11.2002 по 01.10.2009 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в магнітно-флотаційному цеху ПАТ «ІНГЗК» він підпадав під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативні. Причиною професійного захворювання визнано: виробничий шум: 82-92 дБА при ГДР 80 дБА. Відповідно до МСЕК йому встановлено 10.11.2015 первинно 20% втрати професійної працездатності (туговухість) без встановлення групи інвалідності та з 10.11.2016 безстроково 20% втрати професійної працездатності (туговухість) без встановлення групи інвалідності. Він щороку знаходиться на лікуванні в медичних закладах: -з 03.09.2012 по 12.09.2012 знаходився на лікуванні в ЛОР відділенні КЗ «Міська лікарня №17» з діагнозом: початкові ознаки двосторонньої нейросенсорної приглухуватості; -з 01.08.2013 по 10.08.2013 знаходився на лікуванні в ЛОР відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №17 з діагнозом: початкові ознаки двосторонньої нейросенсорної приглухуватості; -з 13.01.2014 по 22.01.2014 знаходився на лікуванні в ЛОР відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №1 з діагнозом: початкові ознаки двосторонньої нейросенсорної приглухуватості; -у лютому 2014 року лікарем МСЧ встановлено діагноз: хронічна двостороння нейросенсорна приглухуватість; -з 03.04.2014 по 14.04.2014 обстежувався та знаходився на лікуванні в клініці Українського НДІ промислової медицини, встановлено діагноз: нейросенсорна приглухуватість третього ступеню зі значним заниженням слуху; -з 16.09.2014 по 25.09.2014 знаходився на лікуванні в ЛОР відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня №17» з діагнозом: хронічна двостороння нейросенсорна приглуховатось 1 ступеню; -з 02.06.2015 по 12.06.2015 проходив стаціонарне обстеження в клініці Українського НДІ промислової медицини, де було встановлено діагноз: нейросенсорна приглухуватість третього ступеню із значним зниженням слуху. -з 29.06.2016 по 13.07.2016 проходив стаціонарне обстеження в клініці Українського НДІ промислової медицини, де було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першого ступеню фаза загострення та нейросенсорна приглухуватість третього ступеню зі значним заниженням слуху. Професійними захворюваннями позивачу заподіяні моральні страждання. Перебуваючи на обліку з таким профзахворюванням як нейросенсорна приглухуватість третього ступеню протягом тривалого часу він страждає на заниження слуху на обидва вуха, відчуває шум у вухах та голові, зниження розбірливості мови, періодичний головний біль, головокружіння. У звязку з цим він змушений розмовляти з людьми на підвищених тонах, часто зовсім не розуміючи змісту почутого, перепитує своїх співрозмовників, що приводить до моральних страждань. У звязку із цим захворюванням він змушений постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Отримане професійне захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми. Стаючи безпорадною людиною у вік комунікаційного спілкування, він постійно думає про свої перспективи на майбутнє, про те, що він може бути тягарем для своєї сімї, що не зможе надати достатнє забезпечення своїй доньці, яку я виховую без матері і яка є ще малолітньою. Його нервує одна думка про те, що він безсилий вилікуватись від цієї хвороби. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що позивач працював не лише на ПРАТ «ІНГЗК» в умовах шкідливих факторів, тому відповідальність повинні нести підприємства з урахуванням ступеня вини (часу праці), просив відмовити повністю. Позивач [PERSON] допитаний у судовому засіданні в якості свідка суду пояснив, що він працював на товаристві відповідача з 04.11.2002 по 01.10.2009 та підпадав під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативні, внаслідок чого йому з 10.11.2016 МСЕК встановлено безстроково 20% втрати професійної працездатності (туговухість) без встановлення групи інвалідності. У зв»язку із профзахворюванням він щороку знаходиться на лікуванні у медичних закладах з діагнозом нейросенсорна приглуховатості третього ступеню зі значним зниженням слуху. Внаслідок профзахворювання йому заподіянні фізичні та моральні страждання, оскільки змінився його звичайний спосіб життя, він став тягарем для своєї сім»ї. Відчуває постійний головний біль та шум у вухах, голові протягом тривалого часу. Вислухавши сторони, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача: з 04.11.2002 по 31.08.2004 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування РЗФ-1 виробничої дільниці магнітно-флотаційного збагачення; з 01.09.2004 по 18.02.2010 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування дільниці магнітно-флотаційного збагачення; з 19.02.2010 по 14.10.2015 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування РЗФ-2 виробничої дільниці магнітно-флотаційного збагачення; з 15.10.2015 по 23.03.2016 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики №2 виробничої дільниці магнітно-флотаційного збагачення, загально цехова дільниця (а.с.10-12). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 06.08.2015 встановлено причину отримання професійного захворювання: з 04.11.2002 по 01.10.2009 [PERSON] працюючи електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в магніто-флотаційному цеху ПАТ «ІНГЗК» підпадав під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативні (а.с.5-9). Відповідно до МСЕК йому встановлено 10.11.2015 первинно 20% втрати професійної працездатності (туговухість) без встановлення групи інвалідності та з 10.11.2016 безстроково 20% втрати професійної працездатності (туговухість) без встановлення групи інвалідності (а.с.13-14). [PERSON] проходив лікування в Українському НДІ промислової медицини м. Кривого Рогу з діагнозом нейросенсорна приглухуватість третього ст. захворювання професійне (а. с. 15-16). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що ПРАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником ВАТ "ІНГЗК", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що їх вини у проф. захворюванні позивача немає. Суд зазначає, що відповідно до вказаного акту, проф. захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємстві, правонаступником якого є відповідач - позивач втратив 20% професійної працездатності. У результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначається в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях через втрату професійної працездатності на 20%, отримання професійного захворювання. Позивач не має можливості працювати за професією, вимушений лікуватися, витрачати кошти на лікування. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві - відповідача та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 10 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Вказаний розмір встановлений судом виходячи з характеру правовідносин, в тому числі часу роботи позивача на підприємстві відповідача. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial