Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 22 жовтня 2007 року уклала з ТОВ «Північзахідтрансбуд» попередній договір № 9 стосовно укладення в строк до 01 жовтня 2009 року договору купівлі-продажу квартири № [NUMBER] на 5 поверсі, загальною площею 72,6 кв.м по вул.. [ADDRESS] Київської області. На виконання умов цього договору позивач сплатила грошові кошти за вказану квартиру у розмірі 566 280 грн. 05 жовтня 2009 року між позивачем та ТОВ «Північзахідтрансбуд» була укладена додаткова угода до попереднього договору № 9, якою встановлено, що плановий строк введення об'єкта в експлуатацію - перше півріччя 2011 року. 02 червня 2011 року між позивачем та ТОВ «Т-Фактор» підписаний договір №9-ф про участь у спільному будівництві житлового будинку в [ADDRESS] відповідно до умов якого відповідач, який є правонаступником ТОВ «Північзахідтрансбуд», зобов'язався добудувати та здати в експлуатацію житловий будинок, після чого передати об'єкт нерухомості позивачу у власність до 31.12.2011 року. У цьому договорі відповідач підтверджує, що позивачу належить частина незавершеного будівництва житлового будинку - квартира вартістю 566 280 грн, а відповідачу належить добудова житлового будинку. Позивач, посилаючись на те, що вона виконала умови договору щодо оплати вартості квартири, а об'єкт інвестування не добудований, не зданий в експлуатацію, термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію не визначений, просить: визнати за нею майнові права на частку в об'єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованої квартири № [NUMBER] на 5 поверсі, загальною площею 72,6 кв.м, 3 секції, що розташована за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею майнове (речове) право на отримання в натурі вказаного об'єкта інвестування. У судове засідання позивач не з'явилася, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Представник ТОВ «Т-Фактор» у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року між позивачем та ТОВ «Північзахідтрансбуд» укладено попередній договір № 9, за яким сторони зобов'язались у майбутньому, в строк до 01 жовтня 2009 року, укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір) на умовах визначених цим договором (п.1) Предметом основного договору купівлі-продажу є квартира № [NUMBER] на 5 поверсі, загальною площею 72,6 кв.м по вул.. [ADDRESS] Київської області, вартість якої за домовленістю сторін становить 566 280 грн (п.п.2.2, 2.3). Сторони домовилися про попередню оплату ціни предмету договору в сумі: 23.10.2007 р. - 300 000 грн, до 25.03.2008 р. - 266 280 грн. Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов вищевказаного договору позивач провела оплату вартості квартири двома платежами в сумі 300000 грн - 23.10.2007р. та 266280 грн - 24.03.2008 р., що підтверджується копіями квитанцій від 23.10.2007 р. та від 24.03.2008 р. 02 червня 2011 року між позивачем та ТОВ «Т-Фактор» підписаний договір №9-ф про участь у спільному будівництві житлового будинку в [ADDRESS] відповідно до умов якого відповідач, який є правонаступником ТОВ «Північзахідтрансбуд», зобов'язався добудувати та здати в експлуатацію житловий будинок, після чого передати об'єкт нерухомості позивачу у власність до 31.12.2011 року (п.п 2.1, 2.2). Відповідно до п.п. 2.3, 2.4, внеском відповідача у спільне будівництво житлового будинку є добудова житлового будинку; внеском позивача у спільне будівництво житлового будинку є належна йому частина незавершеного будівництва житлового будинку станом на момент підписання Договору. Загальна вартість об'єкту нерухомості станом на момент підписання договору становить 566 280 грн, вартість внеску позивача станом на момент підписання договору становить 566280 грн. Згідно із п. 2.6. договору відповідач визнає, що позивачем сплачено попередньому замовнику (ТОВ «Північзахідтрансбуд») 566280 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. За змістом ст.атей 177, 190 ЦК України майнові права є об'єктами цивільних прав. У ч. 2 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зазначив, що майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Згідно із ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути також майнові права. За змістом ч. 5 ст. 7 зазначеного Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом положень ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. У ч. 1 ст. 178 ЦК України встановлено, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання права. З огляду на наведене та враховуючи визнання відповідачем позову, а також те, що позивач свої зобов'язання за договором про участь у будівництві виконала належним чином та оплатила вартість об'єкта нерухомості (квартири) в розмірі 566280 грн, а відповідачем будівництво житлового будинку не ведеться, визначені договором строки введення його в експлуатацію прострочено, об'єкт нерухомості у власність позивачу не передано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved