overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

29.01.2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" в особі філії Миколаївського району звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення, посилаючись на те, що відповідачка є споживачем електричної енергії, яку постачає Публічне акціонерне товариство "Миколаївобленерго" в особі філії Миколаївського району, мешкає за адресою: [ADDRESS] За даною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. За місцем свого мешкання і реєстрації відповідачка самовільно підключилася до лінії електромережі і, використовуючи безобліково електроенергію, заподіяла позивачу майнову шкоду в сумі 11 261,62 грн. Станом на 29.01.2015 року відповідачкою [PERSON] частково сплачені збитки в сумі 3 700,00 грн., залишок боргу складає 7 561, 62 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідачки. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти винесення заочного рішення Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проте також надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала та просила слухати справу за її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS] 10.10.2014 року представниками позивача при перевірці дотримання споживачем вимог діючих Правил користування електроенергією для населення, за вказаною адресою було втановлено порушення ПКЕЕн, про що було складено Акт № D 9350. Внаслідок цього 14.10.2014 року даний Акт був розглянутий комісією, якою було підтверджено факт порушення [PERSON] ПКЕЕн та прийнято рішення про необхідність сплати 11 261,62 грн. в рахунок погашення боргу за користування не облікованою електроенергію. Станом на 29.01.2015 року відповідачкою [PERSON] частково сплачені збитки в сумі 3 700,00 грн., залишок боргу складає 7 561, 62 грн. Таким чином, своїми діями відповідачка порушила вимоги ч.2 ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" і п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі ПКЕЕн), а також ч.4 ст.26 Закону України "Про електроенергетику". Виходячи зі здійсненого позивачем на підставі «Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією для населення», затвердженої Постановою НКРЕ № 652 від 04.05.2006 р., розрахунку, завдана позивачу майнова шкода станом на 29.01.2015 року складає 7 561,62 грн. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями юридичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму майнової шкоди, яка знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, а також суму судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У листопаді 2014 р. ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 57457,66 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 574,57 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28 листопада 2006 року між Відкритим товариством "Кредитпромбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариста "Дельта Банк") укладений кредитний договір № 03/1/462/06-Z, за яким банк надав відповідачу кредит в сумі 3500,00 доларів США строком до 27 листопада 2011 року (п. 1.1). Позичальник зобов'язався погашати кредит шляхом зарахування коштів у період з 1-го по 10-те число кожного місяця та сплачувати проценти за користування кредитом. (п.п. 1.3, 3.3). Пунктом 4.2 визначено право банку у разі недотримання позичальником умов договору вимагати дострокового його розірвання, повернення одержаного кредиту, сплит нарахованих процентів. Відповідно до договору про купівлю-продаж прав вимоги, укладеного 20 травня 2013р. між ПАТ "Кредитпромбанк" і ПАТ "Дельта Банк", останньому передано право вимоги від боржників виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальним договорами (а.с. 14-19). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 16 жовтня 2014 р. загальна заборгованість по кредитному договору [PERSON] перед банком становить 4436,39 доларів США, що еквівалентно 57457,66 грн. Заборгованість складається із заборгованості по тілу кредиту, 2239,45 доларів США (еквівалентно 29004,11 грн.), відсотки - 2196,94 доларів США (еквівалетно 28453,55 грн.) (а.с. 12). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 57457,66 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати в сумі 574,57 грн., шляхом стягнення їх з відповідача

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

31 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23 липня 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим відповідач станом на 04 березня 2014 року має заборгованість - 21962,67 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 2804,00 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10601,64 гривень; заборгованості по комісії за користування кредитом - 7035,00 гривень; штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень; штрафу (процентна складова) - 1022,03 гривень. Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 липня 2008 року у розмірі 21962,67 гривень, та судові витрати у розмірі 243,60грн. Представник позивача надіслав до суду клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" і підтримання позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON], яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

29 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство "АКЦЕНТ-БАНК" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору за №ANGCC9FTD0021 від 08 квітня 2011 року відповідачка отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. В порушення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим відповідач станом на 16 червня 2014 року має заборгованість на загальну суму 26797,84 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 4726,82 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2,14 гривень; заборгованості по комісії за користування кредитом; пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором - 17116,60 гривень; штрафу (фіксована частина) - 500,00 гривень; штрафу (процентна складова) - 1252,28 гривень. Посилаючись на ст.ст. 3, 15, 107 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2011 року в сумі 26797,84 грн. та судові витрати в розмірі 267,98 гривень по оплаті судового збору. Представник позивача надіслав до суду клопотання про можливість розгляду справи за відсутності представника ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" і підтримання позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася повторно, не повідомила про причини неявки і від неї не надходило заяви про відкладення розгляду справи чи можливість розгляду справи за її відсутності. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 17.05.2006 року в Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що був зроблений актовий запис за № 20.Від сумісного подружнього життя у них народилась дитина син [PERSON] [INFO]. Приблизно восени 2007 року вони з відповідачем припинили проживати однією сім"єю.Причина розпаду сім"ї у тому, що вона почала проживати з іншим чоловіком.З часу припинення сумісного проживання вони подружніх стосунків не відновлювали. Шлюб носить формальний характер. На даний час в них різні сім"ї, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. Просить залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, заперечень суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 17.05.2006 року сторони уклали шлюб який зареєстровано у Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області , про що був зроблений актовий запис за № 20. Від подружнього сімейного життя у сторін народилась дитина син [PERSON] [INFO]. Приблизно восени 2007 року сторони припинили проживати однією сім"єю.Причина розпаду сім"ї у тому, що позивач почала проживати з іншим чоловіком. З часу припинення сумісного проживання сторони подружніх стосунків не відновлювали. Шлюб носить формальний характер. На даний час в сторін різні сім"ї. Подальше збереження шлюбу не можливе та не бажане. Суд приходить до висновку про те, що сім'ю [PERSON] зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, оскільки сторони на примирення не погоджуються, разом як подружжя не проживають, подальше їх спільне життя є неможливим, тому шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 08.05.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі і спільно проживали до січня 2016 року. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні скандали в сім"ї, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, в зв"язку з чим була вимушена звернутися до суду та просить розірвати між ними шлюб. Позивач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання з"явилися, проти позову не заперечують, просять термін на примирення не надавати. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 105 ч. 3, ст. 112 ч. 2 СК України -"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі". В судовому засіданні встановлено, що 08.05.1999 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.09.1999 року, серії [NUMBER] від 14.06.2012 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні скандали в сім"ї, подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе. Крім того, сторонам був наданий двохмісячний строк на примирення, однак відносини між ними за цей час не змінились. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати та залишити прізвище позивача [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому зазначає, що з 15.09.2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Чоловік ухиліється від виконання своїх обов"язків по утриманню своєї доньки, він добровільно не надає кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Донька повністю знаходиться на її утриманні. Чоловік витрачає кошти лише на свої потреби, інтересами сім"ї не цікавиться, не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету та проживає окремо від сім"ї. Крім того, вона в даний час перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Чоловік ухиляється від її утримання. Відповідач працює та має можливість надавати допомогу на утримання їх дитини та її самої. А тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його доходів (заробітку) щомісяця і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 30.12.2016 року. Сторони до суду не зявились, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позивачка позов підтримує, відповідач визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 15.09.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиліється від виконання своїх обов"язків по утриманню своєї доньки, він добровільно не надає кошти на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Донька повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] витрачає кошти лише на свої потреби, інтересами сім"ї не цікавиться, не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету та проживає окремо від сім"ї. Позивачка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач ухиляється від її утримання. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В даному випадку позов про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини на утримання неповнолітньої дитини та 1/6 частини на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку - обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 6.05.2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №99. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. В них з відповідачем різні погляди на шлюб та сім"ю. Вони не можуть знайти спільної мови при вирішенні сімейних питань. Відповідач матеріально сім"ю не забезпечує. Між ними втрачено почуття любові та поваги, подружні відносини не підтримують. На протязі двох років разом не проживають. Вважає, що сім"я розпалася і подальше спільне проживання не доцільне. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. Суд, заслухавши пояснення сторін та ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстровнаому шлюбі з 6.05.2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №99. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO] .Причиною розпаду сім"ї стало те, що в сім"ї постійні конфлікти при вирішенні будь-яких сімейних питань. Відповідач матеріально сім"ю не забезпечує. На протязі двох років разом не проживають, подружні відносини не підтримують. Надавася строк на примирення, але це не дало позитивного результату. Суд вважає, що сім"я розпалася і подальше спільне проживання не доцільне. За змістом ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗОКС "Довіра", в якому вимагає скасувати обтяження, накладене на її квартиру № 90 у буд.20 по вул,Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області відповідно до договору іпотеки від 16.10.2006 року, укладеного з відповідачем. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, йому на праві власності належить квартира № 90 у буд.20 по вул,Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області , яку вона придбала згідно кредитного договору № 1238 від 16.10.2006 року між нею та відповідачем. В забезпечення зобов'язань за цим кредитним договором вона передала придбану квартиру в іпотеку згідно відповідного договору від того ж числа. На даний момент, як стверджує позивачка, кредит нею погашений, та всі зобов'язаня за договорами припинені, проте запис про обтяження досі наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження. З метою усунення перешкод у здійсненні прав власника, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити, вказуючи, що правових підстав для обтяження нерухомого майна, що належить їй, на даний час немає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачем документів вбачається, що відповідно до договору іпотеки від 16.10.2006 року позивачка [PERSON] надала в іпотеку відповідачу квартиру № 90 у буд.20 по вул,Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області, з метою забезпечення її зобов'язань позичальника за кредитним договором № 1238 від того ж числа. На даний момент позивачка виконала всі свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується листом самого відповідача ЗОКС "Довіра" № 458/908 від 28.02.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Таким чином, правові підстави для подальшого обтяження майна позивачки іпотекою на даний момент відпали. У зв'язку з цим її позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved