Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ „Укрсоцбанк", ВАТ НАСК „ОРАНТА" та [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. При цьому позивач вимагає стягнути з : ВАТ НАСК „ОРАНТА" майнову шкоду в сумі 24990,00 грн. ; ПАТ „Укрсоцбанк" майнову шкоду у загальному розмірі 105583,60 грн. ; з [PERSON] моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. ; та з ВАТ НАСК „ОРАНТА", ПАТ „Укрсоцбанк" і [PERSON] судові витрати у загальному розмірі 21312,82 грн., тобто з кожного з відповідачів пропорційно від суми задоволених позовних вимог. Обгрунтовучи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 28 травня 2006 року біля 08 год. 15 хв. відповідач [PERSON], керуючи належним акціонерному комерційному банку „Укрсоцбанк", назву якого згодом змінено на публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк", автомобілем „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], допустив зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем „ГАЗ 3110", д/н [NUMBER], під його керуванням, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Також позивач вказує, що, по-перше, згідно з вироком Приморського районного суду м.Одеси від 29.09.2009 року у справі № 1-398/08, що набрав законної сили, винним у цьому ДТП визнано відповідача [PERSON] ; по-друге, на дату цього ДТП відповідач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АКБ „Укрсоцбанк" відповідно до наказів останнього № 96 від 13.03.2006 року, № 186 від 25.06.2006 року і від 28.05.2006 року, та в момент ДТП виконував свої трудові обов'язки згідно шляхового листа від 28.05.2006 року ; і, по третє, станом на дату цього ДТП цивільно-правова відповідальність АКБ „Укрсоцбанк" як власника автомобіля„Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], була застрахована в ВАТ НАСК „ОРАНТА" згідно страхового Полісу № ВА/2508687. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] підтримала позов, а представник ПАТ „Укрсоцбанк" - Золотоверх М.С. та представник ВАТ НАСК „ОРАНТА" - Поліщук С.С. не визнали позов. Разом з тим, ВАТ НАСК «Оранта» не повідомило суду причину неявки свого представника в судове засідання 24 грудня 2014 року, хоча його уповноважений представник Поліщук С.С. про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений під розписку відповідно ч.3 ст.191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 15 грудня 2014 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить виписка з Інтернетсайту ОД УАППЗ «Укрпошта» про відстеження пересилання поштових відправлень. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 28 травня 2006 року біля 08 год. 15 хв. відповідач [PERSON], керуючи належним акціонерному комерційному банку „Укрсоцбанк", назву якого згодом змінено на публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк", автомобілем „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], допустив зіткнення з належним позивачу [PERSON] на праві власності автомобілем „ГАЗ 3110", д/н [NUMBER], під керуванням останнього, в результаті чого автомобіль „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], перекинувся, пасажир автомобіля „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, пасажири автомобіля „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, та вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини повністю підтверджуються вироком Приморського районного суду м.Одеси від 29.09.2008 року у справі № 1-398/08, який набрав законної сили, згідно з яким винним у згаданому ДТП визнано відповідача [PERSON] У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні представник ПАТ „Укрсоцбанк" не заперечувала проти доводів позивача щодо того, що на дату вказаного ДТП відповідач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АКБ „Укрсоцбанк" відповідно до наказів останнього № 96 від 13.03.2006 року, № 186 від 25.06.2006 року і від 28.05.2006 року, та в момент цього ДТП виконував свої трудові обов'язки згідно шляхового листа від 28.05.2006 року. У відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Крім того, представники ПАТ „Укрсоцбанк" і ВАТ НАСК „ОРАНТА" в судовому засіданні не заперечували проти доводів позивача щодо того, що станом на дату даного ДТП цивільно-правова відповідальність АКБ „Укрсоцбанк" як власника автомобілі „Volkswagen Transporter", д/н [NUMBER], була застрахована в ВАТ НАСК „ОРАНТА" згідно страхового Полісу № ВА/2508687, за умовами якого, зокрема, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 25500,00 грн., а франшиза - 510,00 грн. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] 12 січня 2009 року рекомендованою поштовою кореспонденцією направив на адресу ВАТ НАСК «Оранта» заяву про виплату страхового відшкодування разом з копією вироку Приморського районного суду м.Одеси від 29.09.2008 року у справі № 1-398/08, яка була отримана ВАТ НАСК «Оранта» в січні 2009 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. Згідно ст.2 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.999 ЦК України. У відповідності до ст.3 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.1.3. ст.1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції цього Закону № 3045-VІ (3045-17) від 17.02.2011 р.), потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоровою та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з висновком судової автоварознавчої експертизи № 5625, складеним 16.01.2014 року провідним судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Лотоцьким Г.І., ринкова вартість автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], 2002 року випуску, з урахуванням його комплектності, укомлектованості і фактичного технічного стану, строку експлуатації, величини пробігу, умов, в яких він використовувався (зберігався), особливостей коньюктури ринку регіону, к моменту ДТП від 28.05.2006 року становить 25905,60 грн., подальше використання цього автомобіля можливе при проведенні ремонтно-відновлювальних робіт після його аварійного пошкодження в результаті ДТП, та вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу станом на 16.01.2014 року становить 32570,87 грн., тобто вартість відновлювального ремонту цього автомобіля більш ніш його ринкова вартість к моменту ДТП (32570,87грн.-25905,60грн.). Згідно ч.1, 2 ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що позивач у даній справі не вимагає стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], 2002 року випуску, для ліквідації наслідків його аварійного пошкодження при ДТП від 28.05.2006 року, а вимагає відшкодування реальної вартості цього транспортного засобу, тому суд доходить висновку, що, виходячи в встановленого Полісом № ВА/2508687 ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) в сумі 25500,00 грн. та франшии в сумі 510,00 грн., з ВАТ НАСК «Оранта» слід стягнути на користь позивача у відшкодування майнової шкоди (страхове відшкодування) 24990,00 грн. (25500,00грн.-510,00грн.), а з ПАТ „Укрсоцбанк" слід стягнути на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 915,60 грн. (25905,60 грн.-24990,00грн.), що разом складає 25905,60 грн. та дорівнює розміру ринкової вартості автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], к моменту ДТП від 28.05.2006 року. При цьому, суд враховує, що позивач та/або його представник не надали суду доказів на підтвердження того, що на дату судового розгляду даної справи розмір реальної вартості автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], перевищує визначений експертним висновком № 5625 від 16.01.2014 року розмір його ринкової вартості в сумі 25905,60 грн. к моменту ДТП від 28.05.2006 року. Неспроможні посилання представника позивача щодо того, що випуск автомобілів ГАЗ 3110 к 2009 р. припинено, тому позивач нібито має право вимагати відшкодування майнової шкоди у розмірі вартості наступної моделі нового автомобіля ГАЗ 31105, 2009 року випуску, яка становить 97487,60 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ „Укрсоцбанк" збитків у загальному розмірі 32576,00 грн. (з яких : збитки за зберігання автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], на спецмайданчику для зберігання затриманих транспортних засобів з 31.10.12 р. за рахунком ДАІ - 20440,00 грн. ; збитки за охорону автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], на спецмайданчику для зберігання затриманих транспортних засобів за рахунком Одеської філії ДП МВС України „Інформ-ресурси" - 12136,00 грн.), суд виходить з того, що 07.07.2006 року ст.слідчим прокуратури Приморського району м.Одеси Павлігою В.В., в межах проведення досудового слідства по кримінальній справі № 05820040287, було винесено постанову, згідно з якою автомобіль ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], був визнаний речовим доказом з його вилученням на арештмайданчик. Крім того, не є підставою для задоволення цих позовних вимог доводи позивача та його представника щодо того, що вироком Приморського районного суду м.Одеси від 29.09.2008 року у справі № 1-398/08 не було вирішено питання щодо речових доказів, зокрема щодо повернення [PERSON] автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], та що згодом позивач неодноразово звертався до компетентних державних органів з приводу повернення йому цього транспортного засобу, але усі його звернення залишились без відповіді. Більш того, станом на дату судового розгляду даної справи питання щодо повернення позивачу автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], який визнаний речовим доказом у згаданій кримінальній справі, у встановленому законом порядку ще не вирішене. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач у даній справі вимагає стягнення реальної вартості автомобіля ГАЗ 3110, д/н [NUMBER], отже ПАТ „Укрсоцбанк" має право вимагати передачі йому цього автомобіля після відшкодування майнової шкоди позивачу, тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ „Укрсоцбанк" збитків у загальному розмірі 32576,00 грн. є передчасними та не підлягають задоволенню. Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що в результаті даного ДТП йому завдана моральна шкода, яка полягає у його душевних стражданнях, пов'язаних, зокрема з тим, що, по-перше, в момент цього ДТП він пережив сильне душевне хвилювання ; і, по-друге, на протязі тривалого часу він не має змоги використовувати свій автомобіль, що значно погіршило та ускладнило його звичайний спосіб життя, що в свою чергу призвело до порушення його прав як власника цього транспортного засобу. Враховуючи тяжкість і тривалість моральних страждань, які зазнав позивач, ступінь вини відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу моральної шкоди, на думку суду, відшкодування моральної шкоди позивачу у розмірі 10000,00 грн. буде цілком відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості та вимогам ч.3 ст.23 ЦК України. Щодо вимог позивача в частині стягнення витрат за надання правової допомоги у розмірі 19626,85 грн., то відповідно до ст.1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, - але позивач не надав суду розрахунок часу витраченого його представником на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді справи та вчинення окремих процесуальних дії поза судовим засіданням, отже не довів свої позовні вимоги в цій частині. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів ВАТ НАСК «Оранта» , ПАТ „Укрсоцбанк" та [PERSON] в рівних частинах на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 1715,97 грн. (з яких : витрати, пов'язані з оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи, - 30,00 грн. ; витрати, пов'язані з оплатою за проведення судового автотоварознавчої експертизи, - 975,12 грн. ; витрати, пов'язані з викликом відповідачів до суду). Також суд стягує з ВАТ НАСК «Оранта» та ПАТ „Уксоцбанк" в рівних частинах судовий збір в сумі 259,06 грн. на користь держави, та стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial