Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 29553 (двадцять дев`ять тисяч п'ятсот п'ятдесят три) гривні 07 (сім) копійок за договором від 06 червня 2012 року, яка складається з наступного: 12430 (дванадцять тисяч чотириста тридцять) гривень 61 (шістдесят одна) копійка - заборгованість за кредитом; 3142 (три тисячі сто сорок дві) гривні 59 (п'ятдесят дев`ять) копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки - штрафу; 9501 (дев`ять тисяч п'ятсот одна) гривня 53 (п'ятдесят три) копійки - пеня, а також судові витрати. Про місце, день та час розгляду справи по суті, сторони повідомлялись належним чином. У судове засідання 13 жовтня 2014 року для розгляду справи по суті позивач і відповідач не з'явились. Представник позивача через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, а у випадку неявки відповідача вказав, що не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. При цьому зазначив, що правові наслідки проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (у тому числі особливий порядок набрання таким рішенням законної сили та порядок його оскарження) йому відомий та зрозумілий, а додаткового роз'яснення цих наслідків судом не потребує. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, а правом на подачу заперечень та доказів, якими вони обґрунтовуються не скористався. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу положень частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 29 вересня 2014 року та 13 жовтня 2014 року (шляхом публікації в пресі оголошення про виклик), та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, а позивач не заперечив проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності позивача і відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 209 ЦПК України занесена до журналу судового засідання. На основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини: [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]), 26 грудня 2007 року, звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (код ЄДРПОУ: 14360570) шляхом підписання та подання заяви клієнта від 26 грудня 2007 року, якою просила відкрити на її ім`я рахунок та оформити на її ім'я платіжну картку "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", і встановити як бажаний кредитний ліміт: 500 (п'ятсот) гривень (а.с.5). При цьому, підписавши заяву клієнта від 26 грудня 2007 року, [PERSON] підтвердила що банк має право в будь-який момент змінювати кредитний ліміт, а також те, що ознайомилась з умовами та правилами надання банківських послуг, і тарифами банку (а.с.5), що склало між ними договір про надання банківських послуг (а.с.5,7-30). За договором про надання банківських послуг, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» взяв на себе зобов'язання відкрити [PERSON] поточний рахунок, видати їй платіжну картку, та видавати грошові кошти (кредит) шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, при базовій процентній ставці по кредиту 3% на місяць (а.с.5,7-30). За період з дати надання [PERSON] кредитних коштів до 06 червня 2012 року, у неї утворилась заборгованість перед банком у зв'язку з порушенням взятих на себе зобов'язань, яку банк та [PERSON] встановили у розмірі 12739 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 91 (дев'яносто одна) копійка шляхом підписання договору (додаткової угоди №1). При цьому визначили в ньому порядок, строки повернення вказаної заборгованості, а також порядок та строки нарахування процентів за користування кредитом і відповідальність за невиконання таких зобов'язань (а.с.6). Двадцятого червня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що виникла за договором від 06 червня 2012 року (а.с.1-3). Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у зобов'язанні, отримати виданий ним кредит, суму процентів за його користування та суми штрафних санкцій. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Відповідно до положень частини першої та другої статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так 26 грудня 2007 року, [PERSON] та Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" уклали змішаний договір про надання банківських послуг, за яким (в частині умов договору, що стосуються кредитування рахунка) банк взяв на себе зобов'язання відкрити клієнту поточний рахунок, видати платіжну картку, та видавати грошові кошти (кредит) шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку (який банк має право змінювати в будь-який момент) і списання з рахунку клієнта суми грошових коштів у розмірі здійснених клієнтом або її довіреною особою операцій за допомогою цієї картки (а.с.5,7-30). Факт виконання банком як кредитодавцем вказаного зобов'язання, підтверджується заявою клієнта, з якої вбачається, що відповідач 26 грудня 2007 року отримала платіжну карту, їй було відкрито рахунок (а.с.5) та договором від 06 червня 2012 року, з якого вбачається, що позивач кредитував рахунок відповідача (а.с.6). Однак відповідач, як позичальник, свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті процентів за їх користування належним чином не виконував, тобто порушив їх. Через що, в нього утворилась заборгованість, яку сторони шляхом підписання договору (додаткової угоди №1) станом на 06 червня 2012 року встановили у розмірі 12739 (дванадцять тисяч сімсот тридцять дев`ять) гривень 91 (дев'яносто одна) копійка (а.с.6). Відповідно до положень частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Так, 06 червня 2012 року підписавши договір, Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] змінили умови зобов'язання. Зокрема, остання взяла на себе обов'язок щомісячно погашати встановлену сторонами заборгованість шляхом сплати з 25 по 30 число кожного місяця (згідно графіку) фіксованого платежу у розмірі 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 18 (вісімнадцять) копійок. При цьому за умови належного виконання цього обов'язку сплачувати проценти у розмірі 18% річних (а.с.6,63). Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Виходячи з документів наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором від 06 червня 2012 року (а.с.4) та виписки по особовому рахунку відповідача (а.с.79), [PERSON] взяте на себе зобов'язання не виконала. У зв'язку з чим, у неї як позичальника, станом на 28 травня 2014 року, утворилась така заборгованість: 12430 (дванадцять тисяч чотириста тридцять) гривень 61 (шістдесят одна) копійка - заборгованість за кредитом; 3142 (три тисячі сто сорок дві) гривні 59 (п'ятдесят дев`ять) копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили зворотне, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятого на себе грошового зобов'язання у вигляді повернення кредиту та сплати процентів на підставі договору від 06 червня 2012 року, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цьому зобов'язанні, на отримання від відповідача, як боржника, наданого йому кредиту і сплати процентів. Тут суд враховує, що договором від 06 червня 2012 року сторони встановили, що у разі порушення позичальником будь-якого зобов'язання понад 30 днів термін повернення всієї суми кредиту є 31 день, а вся заборгованість вважається простроченою на 32 день. А порушення відповідачем зобов'язань складають більше 32 днів (а.с.4). Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з неї такої заборгованості: 12430 (дванадцять тисяч чотириста тридцять) гривень 61 (шістдесят одна) копійка - заборгованість за кредитом; 3142 (три тисячі сто сорок дві) гривні 59 (п'ятдесят дев`ять) копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вказувалось вище, згідно частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частини першої статті 624 цього ж кодексу, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з частиною другою статті 551 цього ж кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, договором від 06 червня 2012 року встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого з зобов'язань понад 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 4478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки. А починаючи з 32 дня порушення будь-якого зобов'язання позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення (а.с.6) Виходячи з документів, наданих позивачем, зокрема: розрахунку заборгованості за договором від 06 червня 2012 року (а.с.4) та виписки по особовому рахунку [PERSON] (а.с.79), позичальник зобов'язання щодо строків платежів по кредиту та процентам порушує понад 32 дні. У зв'язку з чим, у відповідача як позичальника, виник обов'язок сплатити штраф у розмірі 4478 (чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки та пеню у розмірі 9501 (девять тисяч п'ятсот одна) гривня 53 (п'ятдесят три) копійки. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до [PERSON] про стягнення з неї штрафу і пені у вказаних розмірах, теж слід визнати обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. Отже, оскільки право позивача, як кредитора у грошовому зобов`язанні, порушене саме відповідачем, суд вважає, що той спосіб захисту, який обрав позивач є таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення і наслідкам, спричиненим цим порушенням, а тому зможе відновити порушене право позивача. Зважаючи на викладене, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок та витрат, пов'язаних з опублікуванням оголошення про виклик відповідача у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.37,75-77, 84-86), вони підлягають стягненню на користь позивача з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved