Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору NoDN80AM03110017 від 18.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 31010.20 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.07.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 18.07.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль SKODA, модель: Fabia Classik, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, No кузова/шасі: Y6UJY16Y17B456409TMB, реєстраційний номер: ВЕ9711АН, що належить на праві власності [PERSON] (54000, Миколаївська, м. Миколаїв, вул. Комунарівська, буд. 16а, ІПН [NUMBER]). Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних автомобіль SKODA, модель: Fabia Classik, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, No кузова/шасі: Y6UJY16Y17B456409TMB, реєстраційний номер: ВЕ9711АН, знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, оголошено у розшук, а саме за постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Вх.№5355 від 22.07.2008 р.. Право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище 18.07.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше, ніж було укладено договір застави; станом на 18.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 147394,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 102830,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Крім того Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2012 р. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставо держателем. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних [PERSON] УМВС України "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходиться запис за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ" та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач, до початку судового засідання надав суду заперечення, в якому в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до укладеного договору NoDN80AM03110017 від 18.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 31010.20 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.07.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 18.07.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль SKODA, модель: Fabia Classik, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, No кузова/шасі: Y6UJY16Y17B456409TMB, реєстраційний номер: ВЕ9711АН, що належить на праві власності [PERSON] (54000, Миколаївська, м. Миколаїв, вул. Комунарівська, буд. 16а, ІПН [NUMBER]). Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних автомобіль SKODA, модель: Fabia Classik, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, No кузова/шасі: Y6UJY16Y17B456409TMB, реєстраційний номер: ВЕ9711АН, знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, оголошено у розшук, а саме за постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Вх.№5355 від 22.07.2008 р.. Вищезазначене обтяження підтверджуються даними з бази ДАІ, які додаються до справи. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище 18.07.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше, ніж було укладено договір застави; станом на 18.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 147394,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 102830,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Крім того Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2012 р. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставо держателем. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПРИВАТБАНК, оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмети застави: автомобіль SKODA, модель: Fabia Classik, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, No кузова/шасі: Y6UJY16Y17B456409TMB, реєстраційний номер: ВЕ9711АН. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних [PERSON] УМВС України "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходиться запис за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ" та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя І звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. В силу ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, отже судовий захист прав та законних інтересів, підлягає вирішенню у Братському районному суді Миколаївської області за місцем знаходження заставленого майна, яке знаходиться за адресою: Миколаївська область смт. Братське, вул. Вороніна 20-А. При винесенні рішення судом були враховані викладені в запереченні обставини. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, і оскільки позивачем не заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved