Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 10 жовтня 2008 року до 13 листопада 2013 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] від шлюбу з відповідачем у [PERSON] народився син [PERSON] Позивач стверджувала, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] регулярної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2008 року між [PERSON] і [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Семчиківській сільській раді Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №89 (а. с. 3). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2012 року шлюб між сторонами справи було розірвано (а. с. 5-6). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO] (а. с. 4). На даний час малолітній [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач [PERSON] у добровільному порядку не надає регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб сина та його розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платних аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У довідці, виданій публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна", зазначено, що відповідач працює на посаді начальника управління по роботі з субєктами регіональної мережі вказаного банку, його заробітна плата за період з березня 2014 року по серпень 2014 року становила 89654,04 грн (а. с. 20). Зважаючи на те, що відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід в грошовій формі, суд приходить до висновку про необхідність присудити аліменти у частці від заробітку [PERSON] Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 2 цієї статті Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, інших дітей, окрім сина [PERSON], у нього немає. Доказів на підтвердження того, що його стан здоров'я є незадовільним відповідачем не надано. Крім того, [PERSON] не наведено доказів, які б свідчили, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Позивач у судовому засіданні пояснила, що вона працює на керівній посаді в публічному акціонерному товариством Банк "Контракт", її щомісячний дохід становить 9000,00 грн. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімумум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи прожитковий мінімум, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" для дітей віком до 6 років, складає 1032,00 грн. Ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ передбачено, що держави-учасниці повинні докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, зважаючи на розмір щомісячного доходу відповідача, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина, має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вживала будь-які заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, підстави для присудження з відповідача аліментів за минулий час з 02 серпня 2013 року відсутні. Також суд звертає увагу на те, що, пред'являючи вимогу про стягнення аліментів за минулий час, [PERSON] помилково посилалась на ст. 79 СК України, позаяк цією нормою врегульовано порядок присудження аліментів одному з подружжя, а не аліментів на дитину. Позивачем пред'явлено позов 13 серпня 2014 року, а тому саме з цього дня слід присудити аліменти. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial