Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

19 липня 2018 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом. Відповідно до уточнених позовних вимог в прохальній частині позову, позивач просить суд виділити в натурі Ѕ частину майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, а саме: визнати за [PERSON] , право власності на Ѕ частину житлового будинку А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: кімнати (2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6,2-7), ганок (а-1), та господарсько-побутові будівлі - літню кухню (В), сарай (М), душ (Е), убиральня (Ж); Припинити право спільної сумісной власності на земельну ділянку загальною площею 1000м.кв., що належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Дніпропетровської міської ради №44/6 від 13.04.2016р. (кадастровий номер 1210100000:09:215:0012), та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визначення та виділу рівних часток (по Ѕ частині) земельної ділянки, згідно додатку 3, доданого до експертного висновку №1195/1196/1197/1198-19. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2008 року, [PERSON] належала 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарчо-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці загальною площею 1395м.кв., з яких 1000м.кв., яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] згідно рішення Дніпропетровської міської ради №44/6 від 13.04.2016р. (кадастровий номер 1210100000:09:215:0012). [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, єдиним спадкоємцем померлого є [PERSON] . Спадщина, на яку видано Свідоцтво, складається з 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . До житлового будинку А-1 примикають господарсько-побутові будівлі: літня кухня (В), душ (Е), убиральня (Ж), гараж (И), навіс (К), убиральня (Л), сарай (М), навіс (Н). Проте, через наявність численних самовільно побудованих споруд, що були зведені спадкодавцем, доля земельної ділянки, що знаходилась у спільній сумісній власності позивача та померлого [PERSON] , нотаріусом вирішена не була. Інша Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною господарчо-побутових будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належать позивачу, [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2013 року. Таким чином, з моменту набуття позивачем та попереднім власником права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу житлового будинку та виділу земельної ділянки в натурі, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно. За увесь час користування відповідачем земельною ділянкою та житловим будинком, з його боку було зроблено безліч переобладнань та добудов, крім того, були зведені самовільні побудови, які перешкоджають у позасудовому порядку здійснити поділ спірного майна. Так, як попередній власник, так і відповідач по справі вважають, що за рахунок самовільно побудованих споруд повинна бути збільшена їх частка у спільній власності на земельну ділянку, з чим, відповідно, позивач не згодна. Отже, житловий будинок [ADDRESS] необхідно поділити таким чином, щоб позивачу та відповідачу було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру їх 1/2 частки у праві спільної часткової власності. В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної 1/2 частки кожного із співвласника поділити у натурі житловий будинок є не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При цьому, самовільно побудовані споруди та будівлі не є об`єктом права власності, а тому не можуть бути й об`єктом поділу, відповідно (а.с. 147-150). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2018 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 32). У встановлений строк позивачем були усунуті вказані недоліки. 13.08.2018 коку Самарським районним судом м. Дніпропетровська винесено ухвалу про відкриття провадження по справі, призначене підготовче судове засідання на 04.09.2018 року (а.с. 37). 18.09.2018 року представником позивача [PERSON] було подано заяву в судовому засіданні про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по справі (а.с. 43-45). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2018 року заяву представника позивача про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по справі було задоволено, провадження по справі зупинено (а.с. 47,48). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2019 року провадження по справі відновлено, судове засідання призначено на 23.10.2019 року (а.с. 114). 12.11.2019 року представником позивача було подано клопотання про витребування доказів, а саме з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради інформацію щодо кола осіб, місце проживання яких було зареєстровано на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 121, 122). Ухвалою Самарського районного суду від 12.11.2019 року клопотання представника позивача про витребування вказаної інформації було задоволено (а.с. 122-а). 13.11.2019 року на адресу суду, Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану було надіслано копію актового запису про смерть №270 від 11.03.2019 року на гр. [PERSON] (а.с. 128, 129). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування з Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори копії спадкової справи після смерті [PERSON] , було задоволено (а.с. 129а). 03.02.2020 року представником позивача [PERSON] було подано, заяву в якій вона просить залучити до участі у справі правонаступника відповідача - [PERSON] (а.с. 146). Також подано уточнену позовну заяву в якій зазначено замість попереднього відповідача [PERSON] його правонаступник [PERSON] (а.с. 147-150). В судовому засіданні яке відбулося 03.02.2020 року подану заяву представника позивача про залучення правонаступника [PERSON] було задоволено (а.с. 151). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2020 року по даній справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 160). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з урахуванням проведеної експертизи. Судові витрати просила покласти на позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в матеріалах справи є повернуті на адресу суду поштові повідомлення про отримання відповідачем судових повісток (а.с. 162-164). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Гущина М.С. в судовому засіданні 03.02.2020 року щодо заявлених позовних вимог поклалася на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, думку представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що Державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С., 31.10.2008 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем, в цілому майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] є син, гр. [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке в указаній частині видане це свідоцтво, складається з: Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарчо-побутових будівель, що знаходиться в [ADDRESS] (тридцять вісім) та розташований на земельній ділянці площею 1395 кв.м. (у фактичному користуванні). До житлового, шл./бл., будинку А-1, загальною площею 80,6кв.м, житловою площею 56,4 кв.м., примикають господарчо-побутові будівлі літня кухня В - шл./бл.; душ Е - цегла; убиральня Ж - цегла; гараж (тимчасовий) И - метал; навіс К; убиральня Л - дощ.; споруди №1-5, І. Ця Ѕ частка житлового будинку з відповідною часткою господарчо-побутових будівель належала померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на дитловий будинок від 14 грудня 1971 р, виданого на підставі рішення виконкому Ігренської міської Ради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська №22 від 30 листопада 1971 року (а.с. 7). Державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С., 19.09.2013 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем, зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1938 року народження, який помер [INFO] , є його дружина, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з Ѕ (однієї другої) частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 1395 кв.м. До житлового шлакобетон, будинку літ. А-1, загальною площею 80,6 кв.м., житловою площею 56,4 кв.м., примикають господарсько-побутові будівлі: літня кухня В - шлакобетон, душ Е - 80% цегла; убиральня Ж - цегла; гараж (тимчасовий) И - сталь+метал; навіс К - сталь+метал; убиральня Л - саман; сарай М - 68% шлакобетон; навіс Н - 50% метал; споруди № 1-9, І. Ця Ѕ частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями належала померлому на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 14 грудня 1971р. виданого на підставі рішення виконкому Ігренської міської Ради депутатів трудящих №22 від 30 листопада 1971 року. (а.с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зробленого 19.09.2013 за № 9633062, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, об`єктом житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). 13.04.2016 року Дніпропетровською міською радою 13.04.2016 року було винесено рішення за №44/6, про передачу у власність земельних ділянок громадян у м. Дніпропетровську, на підставі даного рішення [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, кадастровий номер якої №1010100000:09:215:0012 (а.с. 27). Відповідно до висновку експерта № 1195/1196/1197/1198-19 за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи по справі № 206/3964/18 складено 30.08.2019 року висновок, відповідно до якого, враховуючи існуючий фактичний порядок користування житловим будинком літ, А-1, господарськими будівлями та спорудами в домоволодінні по [ADDRESS] між співвласниками, експертом пропонується варіант розподілу домоволодіння за існуючим фактичним порядком користуванням з урахуванням того, що у спільному користуванні [PERSON] , знаходиться кімнати (2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7), ганок (а-1) та господарсько-побудові будівлі - літня кухня (В), сарай (м), душ (Е), вбиральня (Ж) з перерозподілом часток по домоволодінню між співвласниками без урахування самочинно збудованих будівель та споруд. При дослідження встановлено, що визначити розподіл земельної ділянки [ADDRESS] без місць спільного користування не можливо, оскільки по місцю розташування забудови житлового будинку літ. «А-1», який необхідно розподілити між співвласниками на 2 квартири необхідний вільний доступ для технічного обслуговування (ремонту) конструктивних елементів частини будинку співвласнику [PERSON] (квартира №1 ) та проходу співвласнику [PERSON] до частини житлового будинку (квартири №1) . Тому враховуючи існуючу забудову житлового будинку літ. «А-1» по [ADDRESS] з надвірними будівлями та спорудами, необхідність проходів та доступу для обслуговування будівель можливо визначити саме розподіл земельної ділянки з місцями спільного користування у відповідності з частками співвласників (по Ѕ частині). На розгляд суду пропонується 2 варіанти розподілу земельної ділянки з місцями спільного користування між співвласниками по Ѕ частині відповідно до варіанту розподілу домоволодіння (земельних поліпшень). (а.с. 76-113). З наданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про смерть №270 від 11.03.2019 року, вбачається, що гр. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 128, 129). З наданої відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 16.12.2019 за № 6/5-1364, вбачається, що відповідно до даних будинкової книги [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 02.07.1996 по 11.05.2019. Склад зареєстрованих осіб на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить 4 (чотири) особи: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 08.06.1972 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 26.12.1994 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 08.07.2014 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 29.10.1970 року по теперішній час (а.с. 142). Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.ч. 1,2,3,4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ ( виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України та ч.1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності, зокрема. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України та ст. 88 ЗК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Аналізуючи вище викладене з урахуванням того, що [PERSON] є матір`ю померлого [PERSON] , якому належала Ѕ частина житлового будинку, на момент смерті та на час прийняття спадщина остання була зареєстрована за адресою спадкового майна, суд приходить до висновку, що саме вона є спадкоємцем першої черги, яка набула право власності на спадкове майно. Відповідно до статті 370 ЦК співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, з моменту набуття позивачем та попереднім власником права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно абз. 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 25.05.1998р., Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки склався певний порядок користування домоволодінням: кімнати будинку розділено в натурі на дві квартири, однак, виділення частки з домоволодіння звичайно повинно відбутися. Згідно п. 18 «е» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004, за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки. За роз`ясненнями, які містяться у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» (із змінами) у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою,на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України" ) і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З урахуванням викладеного, аналізуючи письмові докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS] необхідно поділити таким чином, щоб позивачу та відповідачу було виділено у натурі по Ѕ частині вказаного майна. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо судових витрат, враховуючи волевиявлення представника позивача не стягувати з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати, суд приходить до висновку, що судові витрати понесені позивачем в частині сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved