Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

13 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк для прийняття спадщини; визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та на земельну ділянку площею 9,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області згідно державного акту на право власності на землю серії ЯА №748413 від 27 грудня 2006 року в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді зазначеного житлового будинку, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2008 року, та двох земельних ділянок площею 9,15 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, які належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на землю серії ІІІ-МК №029218 від 28 травня 1999 року та ЯА №748413 від 27 грудня 2006 року. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала позивачу [PERSON] та його брату [PERSON] належні їй земельні ділянки площею 9,15 га, належним їй будинком не розпорядилася. При зверненні до Жовтневої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття та оформлення спадщини позивачу було відмовлено в цьому, оскільки нотаріус не може розтлумачити заповіт, в якому не зазначено, кому та яку саме земельну ділянку спадкодавець заповідала, а також тим, що позивач [PERSON] пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки перебував у відрядженні. В зв'язку із тим, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, він змушений звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх прав на спадкування. Сторони в судове засідання не з'явивлися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, повідомив, що ще за життя матері була домовленість, що земельна ділянка згідно державного акту на право власності на землю серії ЯА №748413 буде належати його брату [PERSON], а земельна ділянка згідно державного акту на право власності на землю серії ІІІ-МК №029218 буде належати йому. Від представника відповідача Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа - Жовтнева державна нотаріальна контора Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, в надісланій суду заяві з проханням розглянути справу за відсутністю її представника просила прийняти рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його матір'ю є спадкодавець [PERSON] (а.с.19). Зі змісту довідки Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 23 вересня 2013 року за №904 вбачається, що в будинку [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с.21). Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON], останні знайомі із сім'єю [PERSON] та його померлими батьками, їм відомо, що [PERSON] постійно підтримував зв'язок з домоволодінням, яке знаходиться в [ADDRESS], та земельною ділянкою, які належали його батькам, приймав участь у похованні матері (а.с.39, 42). Рішенням суду Жовтневого району Миколаївської області від 31 липня 2008 року, що набрало законної сили 12 серпня 2008 року, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований у [ADDRESS] (а.с.28). На підставі зазначеного рішення [PERSON] зареєструвала на своє ім'я право власності на вказаний будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 вересня 2008 року (а.с.29). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №029218, виданим 28 травня 1999 року на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Прибузької сільської ради народних депутатів від 24 квітня 1999 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №203, земельна ділянка площею 9,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області належить [PERSON] (а.с.30). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЯА №748413, виданим 27 грудня 2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВСО №270142, зареєстрованого у реєстрі за №2-196 від 17 березня 2006 року, та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землюта на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010601500903807137, земельна ділянка площею 9,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області належить [PERSON] (а.с.31). 24 травня 2012 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №75, відповідно до якого вона заповідала належну їй на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного товарного сільськогосподарського виробництва в межах Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області площею 9,15 га [PERSON], земельну ділянку для ведення товарного товарного сільськогосподарського виробництва в межах Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області площею 9,15 га - [PERSON] (а.с.36). Відповідно до довідки Жовтневої державної нотаріальної контори від 19 грудня 2014 року за №1219/01-09 та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 19 грудня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], не заводилася (а.с.30-31). З листа Жовтневої державної нотаріальної контори вбачається, що оформити спадкові права на майно неможливо, оскільки [PERSON] був пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, а також неможливістю нотаріуса розтлумачити заповіт в частині того, саме яку із земельних ділянок заповідала спадкодавець [PERSON] і кому (а.с.35). На підставі довідки ДП "НВКГ "Зоря" - Машпроект" від 24 вересня 2013 року за №08/5-37 позивач [PERSON] працює інженером на ДП "НВКГ "Зоря" - Машпроект" (а.с.32), який згідно виписки з наказу заступника генерального директора по безпеці та режиму ДП "НВКГ "Зоря" - Машпроект" від 12 серпня 2013 року за №12-24 був направлений у відрядження в ДП "Інформсервіс" в м.Київ на 29 днів з 14 серпня 2013 року по 11 вересня 2013 року (а.с.33). Відповідно до ст.ст.1270, 1220 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, сплив якого починається з дня смерті спадкодавця, і якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, за правилами, визначеними ч.3 ст.1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Виходячи з обставин, встановлених по справі, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому вважає, що останньому може бути встановлений додатковий шестимісячний строк для подання відповідної заяви про прийняття спадщини. До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту ч.2 ст.1223 ЦК України вбачається, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом можуть одержати особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Статтею 1256 ЦК України передбачено, що тлумачення заповіту може бути здійснено після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Так, згідно з ч.4 ст.213 ЦК України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин сміж сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що на момент смерті спадкодавцю [PERSON] належали дві земельні ділянки, якими вона розпорядилася, склавши заповіт, яким заповідала кожному із спадкоємців по одній земельній ділянці, але його неможливо розтлумачити, втім спадкоємці за життя спадкодавця з урахуванням думки останньої та домовленістю між собою щодо спадкування ними певних земельних ділянок, наданням відповідачем [PERSON] заяви про визнання позову із зазначенням можливості визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну ділянку згідно з державним актом на право власності на землю серії ЯА №748413, відсутність заяви про відмову від спадщини, а також встановлення судом додаткового строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на вказану земельну ділянку за заповітом підлягають задоволенню. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса в оформленні спадкових прав на житловий будинок та з урахуванням надання додаткового строку на прийняття спадщини, в зв'язку з чим суд не вбачає перепон для оформлення спадщини на будинок в нотаріальній конторі та приходить до висновку про передчасність вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, в зв'язку з чим позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Outcome: partial