Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15.05.1996 позивач набув у приватну власність квартиру [ADDRESS] . 13.06.2008 між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки щодо передачі вказаної квартири в забезпечення банку за договором про надання споживчого кредиту №11359536000, за яким розмір зобов`язання становив 82000 доларів США. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи квартира [ADDRESS] є зареєстрованим постійним місцем проживання іпотекодавця [PERSON] з 27.01.1995 по теперішній час. 13.02.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та відповідачем ТОВ «Кей - Колект» було укладено договір факторингу відповідно до умов якого, ПАТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги по кредитному договору від 13.06.2008. 13.02.2012 між вказаними особами було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки відповідно до умов якого, в іпотеку відповідача було передано квартиру [ADDRESS] . ТОВ «Кей-Колект» подав через нотаріуса заяву від 25.01.2016 щодо сплати заборгованості, на яку позивач надав лист-заперечення від 15.03.2016, в якому вказав, що на квартиру поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а [PERSON] з ТОВ «Кей-Колект» не укладав окремого договору, а також те, що для забезпечення інтересів неповнолітньої дитини потрібно отримання дозволу органу опіки та піклування. 18.10.2017 позивачу стало відомо, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект». Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» підлягає скасуванню з огляду на те, що позивача не було повідомлено про проведення реєстраційних дій, а саме рішення не відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачем не було дотримано умов договору іпотеки щодо можливого укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленого Законом України «Про іпотеку». Крім того, на момент прийняття вказаного рішення в квартирі була зареєстрована неповнолітня дитина позивача, і рішення приймалося без дозволу органу опіки та піклування. Також позивач зазначає, що його було незаконно примусово позбавлено житла всупереч конституційно закріплених прав. На підставі викладеного позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 37297383 від 27.09.2017 року, винесене державним реєстратором Донським Ярославом Сергійовичем, філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ, згідно якого власність на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект»; визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказував на те, що відповідач набув право власності на спірну квартиру у відповідності до умов договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку». Державний реєстратор Донський Я.С. філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не направив. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1996, виданого ФПД-4 корпорації «Київміськбуд», квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с.11). Як убачається з договору про надання споживчого кредиту №11359536000 від 13.06.2008 (а.с.15-17), укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 82000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути банку кредитні кошти, сплативши плату за кредит. Умовами договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 13.06.2018, сплативши за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти в розмірі 15%. З договору іпотеки №87997 від 13.06.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] в забезпечення договору про надання споживчого кредиту №11359536000 від 13.06.2008 року, убачається, що іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 31,50 кв.м., ринковою вартістю 536000 грн. (а.с.12-14). Умовами вказаного договору іпотеки (п.п.5.1,5.2) передбачено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове регулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, таких як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». З інформаційної довідки №77973635 від 11.01.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на підставі іпотечного договору від 13.06.2008 встановлено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , належну [PERSON] (а.с.20). З інформаційної довідки №100649550 від 18.10.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 25.09.2017 державним реєстратором Донським Ярославом Сергійовичем, філія Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37297383 від 27.09.2017, номер запису про право власності 22551360, згідно якого перереєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на ТОВ «Кей-Колект» (а.с.21-21а). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи №104/22-111738 від 01.11.2017 та 104/22-111442 від 01.11.2017 місце проживання [PERSON] (з 27.01.1995) та [PERSON] (неповнолітня донька позивача) (з 09.03.2010) зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с.18-19). Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до ч.1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із ч.1 ст. 20 вказаного Закону заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі якщо оригінали документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови ідентифікації заявника (фізичної або юридичної особи) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи. Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.1 ст.27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Крім того, відповідно до ст.. 37 Закону України «Про іпотеку» в редакції чинній на час укладення договору іпотеки №87997 від 13.06.2008, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Також, у відповідності до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Відповідно до ст. 18 цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно ст.. 3 Конвенції «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9--1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Кей - Колект» не заперечував того факту, що окремого договору з позивачем, в супереч вимог 5 розділу договору іпотеки не укладалося. Таким чином, державним реєстратором вчинені дії з державної реєстрації права власності на спірну квартиру всупереч вимог чинного законодавства та умов договору іпотеки, що є підставою для скасування запису про проведену державну реєстрацію прав. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що у разі скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» чинним залишиться запис щодо права власності на спірну квартиру за позивачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про визнання права власності на спірну квартиру за позивачем, а тому про часткове задоволення заявлених вимог. Інших доводів, які б спростували висновки суду, сторонами не надано. На підставі викладеного,

Outcome: partial