Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення\~ суми\~ боргу за кредитним договором № 4814-Д від 14 червня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.06.2007 року між Кредитною спілкою Дніпропетровська\~ Ощадна Кредитна Спілка\~та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4814-Д, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит\~ в розмірі 8 400 грн. 00 коп. зі сплатою\~ за користування кредитом\~ відсотків у розмірі 40% річних, з кінцевим терміном повернення 14.06.2008 року. Проте, відповідач\~належним чином не виконав свої зобовязання: не здійснив погашення суми заборгованості\~по кредиту та процентам у строк, передбачений кредитним договором. Станом на 01.09.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає\~20 983 грн. 58 коп., що стало підставою для звернення до суду. Просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 20\~983\~ грн. 58 коп. та судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп.\~ Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року позовна заява Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором № 4814-Д від 14 червня 2007 рокубула задоволена. Ухвалою суду від 29 грудня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року за позовною заявою Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором № 4814-Д від 14 червня 2007 року скасовано. При новому розгляді справи представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги\~підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги заперечував, просив суд в їх задоволенні відмовити, а також застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому\~задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2007 року між Кредитною спілкою «Дніпропетровська\~Ощадна Кредитна Спілка» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4814-Д, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит\~ в розмірі 8 400,00 грн. зі сплатою\~ за користування кредитом\~ відсотків у розмірі 40% річних, з кінцевим терміном повернення 14.06.2008 року. Факт отримання кредиту підтверджується копією видаткового касового ордеру №\~\~514 на суму 8 400 грн. 00 коп. Згідно до п. 5.1 Кредитного договору\~ за несвоєчасне погашення\~ щомісячної частини кредиту позичальник\~ сплачує Кредитному Союзу\~ проценти\~ за користування непогашеною сумою\~ в розмірі: до 5 днів прострочки платежу 0,3%\~\~суми простроченого платежу\~ за кожен день прострочки\~ платежу;\~ більше 5 днів 1% за\~ кожен день\~ за час прострочки платежу. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору, при здійсненні платежів позичальник в першу чергу сплачує відсотки, а потім кредит.\~ Кредитна спілка свої зобов'язання за кредитним договором перед позичальником виконала, що стверджується відповідним видатковим касовим ордером. У судовому засіданні встановлено, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 4814-Д від 14.06.2007 року заборгованість станом на 01.09.2014 року склала 20 983 грн. 58 коп., яка\~ складається із наступного: 3 500 грн. сума кредиту;\~ 9 839 грн. сума відсотків за користування кредитом; 3 527 грн. 58 коп. \~ сума відсотків за несвоєчасне повернення кредиту;\~ 4\~114 грн. сума боргу з урахуванням індексу інфляції. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Згідно статей 598, 599 ЦК України договірні зобовязання припиняються на підставах встановлених договором або законом, а саме: виконання цього зобовязання, проведеним належним чином. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності. Із матеріалів справи вбачається, що позичальник припинив виконувати свої обов'язки по поверненню коштів і сплаті відсотків у червні 2008 року. За заявою Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ 14.06.2010 року по справі № 2н-1231/2010 про стягнення з [PERSON] на користь Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" заборгованості в розмірі 31287 грн.00 коп. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року справа 202/34357/13-ц скасовано судовий наказ від 14 червня 2010 року у справі №2-н-1231/10, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за заявою Кредитної спілки «Дніпропетровська Ощадна Кредитна спілка» про стягнення заборгованості з [PERSON] та розяснено право щодо предявлення позову в загальному порядку. Після скасування судового наказу Кредитна спілка "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" звернулася 20.10.2014 року до суду з даним позовом. За судовим наказом, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 14.06.2010 року по справі № 2н-1231/2010 з [PERSON] на користь Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" 07.10.2013 року було утримано кошти у сумі 455 грн. 98 коп. (а. с. 19). За заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року 2010 року з [PERSON] на користь Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" 02.12.2015 року було утримано кошти у сумі 524 грн. 00 коп. (а. с. 61). Отже, як вбачається із матеріалів справи, строк погашення кредиту 14.06.2008 року, добровільно останній платіж здійснено позичальником 23.06.2008 року, трирічний строк позовної давності 23.06.2011 року, однак позовна давність була перервана у звязку з подачею до суду заяви та видачу судового наказу з 14.06.2010 року та його скасування до 22 жовтня 2013 року, та подачею в межах трирічного строку позовної давності 20.10.2014 року позовної заяви до суду. Як встановлено у судовому засіданні, позивач звернувся з позовом до суду в межах строку позовної давності, тобто позовна давність у три роки стосовно основних вимог ще не сплила. Що стосується стягнення відсотків за користування кредитом при несвоєчасному його поверненні у сумі 3 527 грн. 58 коп., за змістом пункту 5.1 кредитної угоди «додаткові відсотки» за користування неповерненою сумою, у зв'язку з несвоєчасним погашенням щомісячної частини кредиту та відсотків за користування кредитом, за своєю правовою природою є пенею. Відповідно до ст..258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу,пені) Судом встановлено, що пеня була нарахована за період з лютого 2008 року по червень 2008 року та позовна давність за цими вимогами сплила і у задоволенні вимог позивача у цій частині необхідно відмовити. Позивач просить суд стягнути із відповідача суму кредиту. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач просить суд стягнути із відповідача суму відсотків за користуванням кредитом у розмірі 9 839 грн.00 коп. Оскільки заборгованість по процентам за користуванням кредитом є платою за користування грошима, тому вона підлягає стягненню в повному розмірі за правилами основного боргу, виходячи із вищевикладеного позовні вимоги в цій частині законні і підлягають задоволенню. Проте сума відсотків за користуванням кредитом підлягає зменшенню, оскільки з відповідача 07.10.2013 року було утримано кошти у сумі 455 грн. 98 коп. (а. с. 19), 02.12.2015 року - кошти у сумі 524 грн. 00 коп. (а. с. 61), які були зараховані як сплата за відсотки за користування кредитом при несвоєчасному його поверненні (тобто пеня). А так як суд відмовив у задоволенні позовних вимог у частині стягнення пені, відповідно до умов Кредитного договору № 4814-Д, ці кошти необхідно зарахувати як сплату суми відсотків за користуванням кредитом. Тобто сума відсотків за користуванням кредитом складає 8\~859 грн. 02 коп., за розрахунком: 9 839 грн.00 коп. - 455 грн. 98 коп. - 524 грн. 00 коп. = 8\~859 грн. 02 коп. Позивач просить суд стягнути із відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому із [PERSON] підлягає стягненню на користь Кредитної спілки "Дніпропетровська Ощадна Кредитна Спілка" сума 4114 грн. 00 коп., із розрахунку: (795х102,7 + 1775х103,8 + 2755х103,1 + 3735х101,3 + 4715х100,8 + 4831х99,5 + 4947х99,9 + 5063х101,1 + 5179х101,7 + 5295х101,5 + 5411х102,1 + 6811х112,3 + 8211х109,1+ 9611х104,6 + 11011х99,8 + 12411х100,5 + 12527х100,2 + 12643х100,6 + 12759х102,2 + 12875х103,3 + 12991х103,8 + 13107х101 + 13223х100,4 + 13339х100)/100 - 13\~339 = 4114,00 грн. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Отже, стягненню підлягає сума 16 473 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 3\~500 грн. 00 коп. сума кредиту; 8\~859 грн. 02 коп. сума відсотків за користування кредитом; 4\~114 грн. 00 коп. сума боргу з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір, підлягає стягненню з відповідача на його користь в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial