Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнській [PERSON]», (далі позивач, банк, ПАТ «ВіЕйБі Банк»), звернулося\~до суду із вказаним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (далі відповідач, боржник) за кредитним договором №634 від 02.11.2006 р. у сумі 19\~469 доларів США 54 центи, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: земельну ділянку площею 0,6013 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області с.Марянівка; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області с.Марянівка; жилий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Марянівка (Колонщинська с/р), вул. Колгоспна, 1, які є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 02.11.2006 року реєстровий №20207, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], шляхом набуття на нього права власності ПАТ «ВіЕйБі Банк». В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнській [PERSON]», правонаступником якого є Публічне акціонерним товариством «Всеукраїнській [PERSON]», та [PERSON] (далі-позичальник), був укладений кредитний договір, згідно з яким позивач надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 30\~000,00\~ доларів США зі сплатою 12,65% річних зі строком погашення не пізніше 02.11.2016 року. Згідно Додаткової угоди від 21.07.2007 року було збільшено суму кредиту до 35\~000 доларів США зі сплатою 12,65% річних на суму траншів кредиту, що не перевищує 30000 тисяч доларів США, 14% річних на решту суми траншів кредиту, а саме 5000 доларів США. З метою забезпечення належного виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 02.11.2006 р. між відповідачем [PERSON] (надалі-майновий поручитель/Іпотекодавець) та банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №2027, згідно якого в іпотеку ПАТ «Всеукраїнській [PERSON]» передано згадані вище земельні ділянки та житловий будинок. Позивач свої зобовязання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору [PERSON] не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за користування кредитом у строки та в розмірах, встановлених кредитним договором. Посилаючись на порушення позичальником та водночас іпотекодавцем умов договорів банк відповідно і звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача [PERSON], який перебував в судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що дійсно має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, проте просив суд звернути стягнення лише на одну земельну ділянку розміром 0,6013 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району, в решті позовні вимоги не визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. NJ Згідно ч. 3. ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» \~уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. 02.11.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнській [PERSON]», правонаступником якого є Публічне акціонерним товариством «Всеукраїнській [PERSON]», та [PERSON] (далі-позичальник), був укладений кредитний договір №634. Згідно пунктів 1.1., 1.2., 1.3. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів з терміном повернення кредиту - 02 листопада 2016 року. За користування кредитом встановлювалась плата в розмірі 12,65 % річних (п. 1.4 кредитного договору). Додатковою угодою від 21.07.2007 р. до кредитного договору було внесено зміни, а саме: пункт 1.1. Додатковою угодою №1 від 21.06.2007 року до кредитного договору № 634 від 02 листопада 2006 р. пункти 1.1. та 1.4. викладено в наступній редакції: «[PERSON] надає позичальнику грошові кошти у сумі 35 000,00 (тридцять п'ят тисяч) доларів США 00 центів»; пункт 1.4. кредитного договору № 634 від 02 листопада 2006 р. викладено в наступні редакції : «Плата за користування кредитом: 12,65 % річних на суму Траншів Кредиту, що не перевищують 30 000,0 (тридцять тисяч) доларів США; 14,00 % річних на решту суми Траншів Кредиту, а саме 5000,00 (п'ять тися1 доларів США». Відповідно до п.п.3.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язувався повертати частини кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Позивач свої зобовязання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредиту. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредитних кошті та за несвоєчасну сплату процентів позичальник зобовязувався сплатити Банку штраф у розмірі подвійної процентної ставки визначеної в пункті 1.4 кредитного договору . Так, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 08 липня 2015 року становить (згідно розрахунку позивача) 19 469 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) доларів США 54 центи, з яких: заборгованості за кредитом - 14 370,00 дол. США; відсотків за користування кредитом - 5 099,54 дол. США; (в еквіваленті по курсу НБУ 21,169299 за 1 дол. США на 10.06.2015 р. заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 412 156,51 грн.); та 18 754 (вісімнадцять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) гривні 96 копійок, що складається з: комісії за РО - 0,00 грн.; неустойки за несвоєчасне погашення кредиту - 18 754,96 грн. Загальна заборгованість - 430 911 (чотириста тридцять тисяч дев'ятсот одинадцять) гривень 47 копійок. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 02.11.2006 року між банком та позичальником укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], який зареєстровано в реєстрі за № 2027. Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, Іпотекодавцем передано в іпотек банку, наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,6013 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області с.Мар'янівка; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області с. Мар'янівка; жилий будинок, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р -н., с. Мар'янівка (Колонщинська с/р), вул. Коглгоспна, 1. В зв'язку з посвідченням іпотечного договору 02.11.2006 р. накладено заборону на відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 2029/6. Згідно п. 7.1. Іпотечного договору в разі порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором чи Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця/позичальника, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 7.3. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Відповідно до п. 7.4. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно до договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,6013 га, розташована на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області в с. Мар'янівка; земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована на території Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області в с. Мар'янівка; жилий будинок, що знаходиться за адресою : Київська обл., Макарівський р -н., с. Мар'янівка (Колонщинська с/р), вул. Коглгоспна, 1. Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати зокрема передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Так згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до Постанови №5 від 30.03.2012 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 р.), а саме згідно пункту 23 при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Відповідно до пункту 39 вказаної вище Постанови, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Враховуючи викладене, оскільки зобовязання за кредитним договором позичальником не виконано, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент подачі позову до суду - 19.08.2015 року) уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільняється. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, виходячи із загальної суми заборгованості за кредитним договором, що становить 19469 доларів США 54 центи (в еквіваленті по курсу НБУ 21,169299 за 1 долар США станом на 10.06.2015 року становить 430911, 47 грн)., з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі максимальної ставки судового збору - 3654 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені.

Outcome: approved