Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Коростенської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному житлі значиться зареєстрованою малолітня [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 березня 2018 року усунуто перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження [PERSON] квартирою [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [INFO] та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. 23 жовтня 2018 року [PERSON] та [PERSON] на підставі вказаного рішення суду знято з реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Реєстрація малолітньої доньки відповідача у вказаному житловому приміщенні позбавляє позивача повноправно реалізовувати свої права власника, володіти, користуватися і розпоряджатися належним нерухомим майном, що і стало приводом для звернення до суду та заявлення вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В поданій до суду заяві, позивач просила розгляд справи провести без її участі, а позов задовольнити в понвому обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представник третьої особи Стек О.В., яка діє на підставі довіреності від 29 листопада 2018 року щодо вирішення справи по суті поклалася на розсуд суду, а розгляд справи просила проводити за її відсутності, про що подала до суду заяву. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 лютого 2016 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13 лютого 2016 року (а.с.5-7). З інформаційного листа відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області вбачається, що в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованою [PERSON] , [INFO] . У зв`язку реєстрацією малолітньої доньки відповідача порушується право позивача, як власника на вільне володіння, користування та розпорядження належного їй житла. Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння." Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідач в добровільному порядку не бажає зняти з реєстрації свою доньку, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на власний розсуд. Крім того суд зазначає, що ст.29 ч.4 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, право позивача [PERSON] , як власника, підлягає судовому захисту шляхом вивизнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В статті 264 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Норма ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved