Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 12.10.2013 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції , актовий запис №75. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Причиною розлучення є те, що сторони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя , подружжя мають різні погляди на життя , стали виникати сварки та насильство в сім"ї з боку відповідача, в зв"язку з чим позивач неодноразово зверталася до правоохоронних органів. В сім"ї відсутня повага та любов, а лише непорозуміння , на примирення не погоджується , так як змін в поведінці чоловіка не спостерігає. Позивачка в судовому засіданні вимоги підтримала , просить їх задовольнити, категорично заперечує щодо примирення, так як вважає , що строк для примирення нічого не змінить , а поведінка відповідача лише негативно впливає на моральний стан дітей. Відповідач в судовому засіданні вимоги не визнав, заперечує щодо розірвання шлюбу , так як бажає зберегти сім"ю, піклуватися про дітей , матеріально їх забезпечувати , вважає , що рішення про звернення до суду з заявою прийняла позивач під тиском родичів, які негативно впливають на неї, а тому просить надати час для примирення на строк три місяці. Представник відповідача підтримав думку свого довірителя та просить надати час для примирення даному подружжю. Розглянувши позовну заяву, заслухавши думку позивача, відповідача, представника відповідача , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.3) . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей (а.с.4,5) , які проживають з позивачкою (а.с.6). Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка , а тому ніхто не може примусити їх проживати спільно. Як видно з викладеного в позові сторони не змогли вирішувати питання сімейного життя за спільною згодою. В судовому засіданні сторони в своїх показах також показали абсолютно різні погляди на розуміння поняття шлюбу, подружніх стосунків . Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу , так як вважає, що коли чоловік вчиняє психологічне та фізичне насильство в сім"ї , від якого страждають і діти , то про жодне примирення не може бути розмов. Відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу з тих підстав , що він є єдиним годувальником сім"ї і тільки він спроможний забезпечити нормальні умови для дітей, що він не бажає залишати своїх дітей , що позивач сама своєю поведінкою провокує сварки та непорозуміння в сім"ї , але вважає , що за час примирення він зможе переконати позивачку в необхідності збереження сім"ї. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя , коли збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки . В даному випадку суд прийшов до висновку про відсутність почуттів між подружжям фактичне припинення шлюбних відносин , час для примирення в даному випадку може лише відтермінувати розірвання шлюбу , а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу позивач має право відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивач звільнена від сплати судового збору , то він підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved