Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

21.12.2019 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталось 26.06.2018 р. в с. Калинівка за участю застрахованого позивачем автомобіля Scania д.н.з. [NUMBER] та автомобіля ГАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням та з вини відповідача [PERSON] Цивільно-правову відповідальність відповідача було застраховано в - ПрАТ «СК «Провідна», яке здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 60791,84 грн. Залишок невідшкодованої шкоди складає 37630,01 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаною вимогою до відповідача. 17.01.2020 р. суд відкрив провадження у цій справі та вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзиви. Про винесену ухвалу сторін було повідомлено належним чином. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.п.22.1. ст.22 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів "). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України). Судом достовірно встановлено, що 26.06.2018 р. близько 08 год. 40 хв. громадянин [PERSON] на а/д М-05 Київ-Одеса 31 км керував автомобілем марки «ГАЗ 3302» номерний знак [NUMBER] , перед виїздом не впевнився та не перевірив технічно справний стан транспортного засобу, що призвело до зіткнення з транспортним засобом «Skania» днз [NUMBER] з причіпом Krone SD номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/3812/18 від 13.08.2018 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Scania д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено та заподіяно матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування", страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Судом встановлено, що на момент вищезазначеного страхового випадку транспортний засіб марки Scania д.н.з. [NUMBER] був застрахований ПАТ «Миронівський хлібопродукт» в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", згідно комплексного договору форми №06/02-40 № К 104380 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів він нещасних випадків від 27.11.2017 р. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Виконуючи умови договору, позивачем за зверненням потерпілої внаслідок ДТП сторони 18.07.2018 р. було затверджено страховий акт №180000169092, та , відповідно до платіжного доручення №3Р052874 від 23.07.2018 р. виплачено ПАТ «Миронівський хлібопродукт» відшкодування в розмірі 98421,85 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 Закону України ,Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Під час розгляду справи, судом встановлено, що на час виникнення вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до Поліса АМ/2472805. На вимогу позивача, ПрАТ «СК «Провідна» здійснила виплату у розмірі 60791,84 грн., у зв`язку з чим різниця між страховою шкодою та страховою виплатою складає 37630,01 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України, в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України "Про страхування" можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 р. у справі № 6-2878цс15. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки, до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" внаслідок виплати потерпілому страхового відшкодування, перейшло право вимоги до відповідача, при цьому виплачена страховиком відповідача страхова виплата є недостатньою для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому з відповідача на користь ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме у розмірі 37630,01 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved