Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі ПАТ ІнГЗК) про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до акту № 7 форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 03.03.2006 року їй встановлено діагноз: - Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). Позивач пропрацювала на підприємстві відповідача 18 років 8 місяців 18 днів в шкідливих умовах виробництва. Наслідками її роботи у шкідливих умовах стало призначення їй ІІІ групи інвалідності та встановлення 25 відсотків стійкої втрати професійної працездатності, а потім 60 відсотків. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Кривому Розі їй виплачується компенсація за спричинену шкоду здоров"ю у сумі 630,12 грн щомісячно, а також позивач отримала одноразову допомогу в розмірі 19840 грн. Завдана підприємством моральна шкода - їй не відшкодовується. Вона змушена тривалий час лікуватися, несе фізичні та моральні страждання, що змінили її звичний спосіб життя, примусило докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя. Завдана їй моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнає внаслідок хвороб та переносить і на сьогоднішній день. Відчуває себе неповноцінною людиною, обмеженою у реалізації своїх життєвих планів забезпечення своєї сімї. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди із розрахунку чотирьохкратного розміру отриманої від Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області одноразової матеріальної допомоги, що складає 79360 грн (19840 грн х 4). Просить стягнути з ПАТ ІнГЗК вказану суму моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та викладені в позові обставини в повному обсязі. Пояснила, що вона працювала в ПАТ ІнГЗК та отримала професійне захворювання, у звязку з чим потребує постійного і тривалого лікування. Первинно 20.04.2006 року їй встановлено професійне захворювання з 17.04.2006 року, ступінь втрати професійної працездатності становив - 25 відсотків. З 18.09.2009 року безстроково їй встановлено 45 відсотків втрати професійної працездатності. На підставі висновку МСЕК від 03.11.2015 року їй підтверджено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності з 03.11.2015 року становить - 60 відсотків. Кошти, які вона отримує як страхові виплати від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі, витрачає на лікування. У звязку з наявним захворюванням їй завдана і моральна шкода, яка відповідачем добровільно не відшкодовувалася. Моральна шкода полягає у фізичному болю, внаслідок отриманого професійного захворювання - вона змушена постійно лікуватися. Все це призвело до зміни її життєвого укладу, через що вона морально страждає. Погіршення стану здоров»я також негативно відобразилося і на її сім»ї. На її утриманні знаходиться чоловік, який також є пенсіонером та інвалідом (лежачим хворим). Сімейний бюджет значно зменшився, оскільки витрати на її лікування збільшилися. Завдану моральну шкоду у зв'язку з професійним захворюванням вона оцінює в розмірі 79360 грн., також понесла витрати, які повязані з отриманням правової допомоги в розмірі 1500 грн. Просить її позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач переніс тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання, потребує санаторно-курортного лікування. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав письмові заперечення на позов та пояснив, що виробнича діяльність підприємства, що використовує працю робітників у шкідливих і небезпечних умовах, не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій прав працівників на охорону праці. У період роботи позивач користувалася додатковою оплачуваною відпусткою, мала право на пільгову пенсію, протягом всього часу роботи на підприємстві мала змогу отримувати путівки до санаторно-курортних закладів та інші пільги. Таким чином, позивач під час роботи не лише знала про шкідливі умови, але і свідомо продовжувала працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату праці, мала можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але ставила за пріоритет матеріальну сторону життя, а не власне здоров"я. Зазначає, що факт виявлення у працівника професійного захворювання не може бути безумовним підтвердженням заподіяння йому моральної шкоди з боку підприємства. Крім того, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 21 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" встановлено перелік виплат та соціальних послуг, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на свою користь витрат на правову допомогу. Представник [PERSON] являється представником позивача і не являється особою, яка надає правову допомогу відповідно до ст. 56 ЦПК України. Представником позивача не надано суду докази того, що ФОП [PERSON] може надавати юридичні послуги (правову допомогу). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ ІнГЗК про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням та у стягненні витрат в розмірі 1500 грн. У судове засідання 18.03.2016 року представник відповідача не з»явився, надав клопотання про закінчення розгляду справи без участі представника відповідача та доповнення до заперечень, відповідно до яких сума компенсації за моральну шкоду вважають необґрунтовано завищеною. Відповідач намагався вирішити спір мирним шляхом, запропонувавши суму у розмірі 18000 грн, однак позивач відмовився, що свідчить про бажання позивача отримати від відповідача якнайбільше грошей, а не про моральні страждання. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Однак, видом діяльності представник позивача як фізичної особи-підприємця зареєстровано консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний) (Код КВЕД 70.22). Даний клас не включає надання юридичних послуг (правової допомоги) та представництво, який передбачено кодом КВЕД 69.10. Таким чином, представник позивача не має права на надання правової допомоги. Крім того, ставлять під сумнів договір про надання правової допомоги, чек про сплату позивачем правової допомоги та погодинний розрахунок на суму 1500 грн. Судом ухвалено про закінчення розгляду справи без участі представника відповідача. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області - у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи без участі третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22.04.1985 року [PERSON] прийнята по переведенню в управління Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату касиром тимчасово; 22.05.1985 року зарахована на посаду касиру постійно; 10.03.1986 року переведена на шахту «Центральна» комірником; 13.07.1987 року переведена на шахті «Центральна» учнем машиніста підйомної машини; 21.10.1987 року переведена на шахті «Центральна» машиністом підйомної машини; 01.12.1992 року переведена на шахті «Центральна» підземним машиністом насосних установок по 2 розряду; 14.04.1997 року переведена в шахтобудівельному управлінні (що є правонаступником шахти «Дренажна», що в свою чергу є правонаступником шахти «Центральна») підземною стволовою по 2 розряду; 26.05.1997 року переведена на рудозбагачувальну фабрику № 1 машиністом конвеєра по 2 розряду; 11.02.2000 року переведена на рудозбагачувальній фабриці № 1 машиністом крана з грейферним захватом; 21.04.2006 року звільнена згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 19-21). Відповідно до акту № 7 розслідування хронічного професійного захворювання від 03.03.2006 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання [PERSON], а саме: - Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст. Зазначений діагноз встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини 16.02.2006 року. Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: -працюючи на шахті «Центральна»: учнем машиніста, машиністом підіймальної машини з 13.07.1987 року по 01.12.1992 року, з 01.12.1992 року по 14.04.1997 року підземним машиністом насосних установок, з 14.04.1997 року по 26.05.1997 року підземною стволовою в «ШБЦ» ВАТ «ІнГЗК» - із-за недоскональності технологічного процесу, підпадала під вплив підвищеної запиленості, фактичне значення якої становило від 3,2 мг/куб.м до 10,8 мг/куб.м при ГДК 2,0 мг/куб.м; -працюючи на «РЗФ-1»: з 26.05.1997 року по 11.02.2000 року машиністом конвеєра, з 11.02.2000 року по час розслідування машиністом крана з грейферним захватом, із-за недоскональності технологічного обладнання підпадала під вплив: підвищеної запиленості, фактичне значення якої становило від 4,5 мг/куб.м до 24 мг/куб.м при ГДК 4,0 мг/куб.м, несприятливого мікроклімату при якому температура повітря становила +120 С +14 0С при нормативній +160 С - + 27 0С, відносної вологості, яка становила 82% - 91% при допустимій 70 % (у машиніста грейферного крана 650). Причиною професійного захворювання визнано тривалу роботу (18 років 7 місяців) в умовах підвищеної запиленості і несприятливого мікроклімату: - запиленість повітря робочої зони при концентрації пилу з вмістом вільного двоокису кремнію: від 10 до 70 % становила 3,2 мг/куб.м 10,8 мг/куб.м (ГДК 2,0 мг/куб.м), до 10 % становила 4,5 мг/куб.м - 24,0 мг/куб.м (ГДК 4,0 мг/куб.м); - підвищені та знижені температури повітря робочої зони: +120 С +14 0С при нормативній +160 С - + 27 0С; - рівень вологості повітря; 82 % - 91 % при допустимій 65 % - 70 % (а.с. 23-24). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. При огляді МСЕК 20.04.2006 року [PERSON] первинно встановлено профзахворювання з 17.04.2006 року по 01.05.20107 року з втратою професійної працездатності 25 % (а.с. 115). В подальшому, при огляді МСЕК 18.05.2009 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 45 % втрати профпрацездатності з 18.05.2009 року безстроково (а.с. 116). При повторному огляді МСЕК 03.11.2015 року позивачу повторно встановлено 60 % втрати профпрацездатності з 03.11.2015 року безстроково, підтверджена 3 група інвалідності (а.с. 18). [PERSON] зі скаргами на кашель, задишку, біль за грудниною тощо періодично проходила лікування (а. с. 27-42). Відповідно до останнього виписного епікризу діагнозом зазначено: - Хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт дугої-третьої ст., емфізема легень другого-третього ст.), група С, у поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першого ст. захворювання професійне (2006 рік). Висновок ЛЕК УкрНДІ проммед від 29.09.2015 року, протокол № 1312 (а. с. 44-45). Із довідки від 21.01.2016 року, слідує, що [PERSON] в період з 2005 року в профком ПАТ «ІнГЗК» за санаторно-курортними путівками та матеріальною допомогою не зверталася (а. с. 79). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № 3366н від 03.05.2006 року призначено [PERSON] одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 19840 грн; призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 630,12 грн. Платежі провадити з 01.05.2006 року до 01.05.2007 року (а. с. 25, 101). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області № 3366н від 29.05.2006 року призначено [PERSON] одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 19840 грн; призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 567,02 грн. Платежі провадити з 01.05.2006 року до 01.05.2007 року (а. с. 102). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 20.03.2007 року № 170976бер07 Н [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму з 1 березня, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 670,79 грн. Платежі провадити з 01.03.2007 року до 30.04.2007 року. Вважати такою, що втратила чинність, постанову ВВД ФССНВУ у м. Кривому Розі від 29.05.2006 року № 3366н (а.с. 103). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 10.05.2007 року № 16001Н [PERSON] продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 670,79 грн. Платежі провадити з 01.05.2007 року безстроково (а. с. 104). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 07.04.2008 року № 0407/17535/17460/0001 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 754,63 грн на період з 01.03.2008 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 16001Н від 10.05.2007 року (а.с. 105). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 30.03.2009 року № 0407/17285/17285/2 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 802,18 грн на період з 01.03.2009 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17535/17460/0001 від 07.04.2008 року (а.с. 106). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 27.05.2009 року № 0407/17285/17285/3 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 1443,92 грн на період з 18.05.2009 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/2 від 30.03.2009 року (а.с. 107). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 14.04.2010 року № 0407/17285/17285/4 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1443,92 грн на період з 01.03.2010 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/3 від 27.05.2009 року (а.с. 108). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 17.05.2011 року № 0407/17285/17285/7 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1591,20 грн на період з 01.03.2011 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/4 від 14.04.2010 року. Зобов»язано провести донарахування щомісячних виплат за березень 2011 року в розмірі 147,28 грн, за квітень 2011 року в розмірі 147,28 грн (а.с. 109). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 27.03.2012 року № 0407/17285/17285/10 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1871,24 грн на період з 01.03.2012 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/7 від 17.05.2011 року (а.с. 110). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 28.09.2012 року № 0407/17285/17285/14 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2043,66 грн на період з 01.09.2012 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/10 від 27.03.2012 року (а.с. 111). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 29.03.2013 року № 0407/17285/17285/19 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2348,16 грн на період з 01.03.2013 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/12 від 28.09.2012 року (а.с. 112). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 29.01.2015 року № 0407/17285/17285/26 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 2533,67 грн на період з 01.03.2014 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/19 від 29.03.2013 року. Зобов»язано провести донарахування щомісячних виплат за березень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за квітень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за травень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за червень 2014 в розмірі 185,51 грн; за липень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за серпень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за вересень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за жовтень 2014 року в розмірі 185,51 грн; за листопад 2014 року в розмірі 185,51 грн; за грудень 2014 року в розмірі 185,51 грн (а.с. 113). Відповідно до постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області від 18.11.2015 року № 0407/17285/17285/30 [PERSON] призначено перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 3378,22 грн на період з 03.11.2015 року безстроково. Вважати такою, що втратила чинність, постанову № 0407/17285/17285/26 від 29.01.2015 року (а.с. 114). 09.11.2015 року між [PERSON] і фізичною особою-підприємцем - [PERSON] укладено договір № 03 ЮКС про надання послуг консультаційного характеру (правової допомоги). Відповідно до п.4.1 зазначеного договору оплата за виконану роботу здійснюється у формі 100% передплати у сумі 1500 гривень (а.с. 69). На підставі зазначеного договору 09.11.2015 року складено розрахунок погодинної роботи, повязаної з наданням правової допомоги. Зазначено, що при наданні позивачу правової допомоги [PERSON] було витрачено 2 години 30 хвилин, з них: 30 хвилин - надання консультацій з правових питань по суті вимог, складання запитів, здійснення та оформлення розрахунків; 2 години оформлення позову. Загальний розрахунок у грошовому виразі складає 1500 грн (а.с. 70). Відповідно до прибуткового касового ордеру від 09.11.2015 року зазначено, що [PERSON] сплатила [PERSON] 1500 грн згідно договору про надання послуг консультаційного характеру. Квитанція до прибуткового ордеру також надана до суду (а.с. 71). [PERSON] 04.12.2008 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 72), видом діяльності зареєстровано консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний), код КВЕД 70.22 (а. с. 92-93, 97-99), є спеціалістом в галузі права, що підтверджено дипломом (а.с. 73). Представником позивача інших доказів того, що він має інші види діяльності суду не надано. Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 09.11.2015 року [PERSON] уповноважила [PERSON] вести від її імені справи в судах з усіма правами, що надані законом позивачу (а.с. 22). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності: первинно з 17.04.2006 року 25 %; з 18.05.2009 року 45 %, а в подальшому з 03.11.2015 року безстроково 60 %. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: запиленість повітря робочої зони при концентрації пилу з вмістом вільного двоокису кремнію, температура повітря, рівень вологості повітря перевищували гранично допустимі показники, і причиною цього була саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачці заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей, змінився її звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачці моральних страждань, стан її здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. Відповідно до наданих виписних епікризів позивач в результаті отримання професійних захворювань неодноразово в зв'язку з погіршенням стану здоровя знаходилася на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Суд також враховує, що згідно з пунктом 17 Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 7 від 03.03.2006 року встановлено, що причиною профзахворювань є тривалий стаж роботи в шкідливих умовах праці (18 років 7 місяців). Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням первинно в 2006 р. - 25 відсотків, в 2009 р. 45 відсотків, в 2015 році - 60 відсотків, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання. З урахуванням вищевказаного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 30000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у звязку з погіршенням здоров"я, у задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 30000 гривень без врахування податку з доходів фізичних осіб. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 551,20 грн. Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги\~ адвоката\~ або іншого фахівця в галузі права, несуть\~ сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до розрахунку погодинної роботи, пов'язаної з наданням правової допомоги, складеного представником позивача [PERSON], що ним було витрачено 2 години 30 хвилин, в тому числі на: надання консультації по суті вимог, складання запитів, здійснення та оформлення розрахунків, оформлення позову, за що позивачем відповідно до приходного касового ордеру сплачено 1500 грн. Для визначення критеріїв розумності понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд враховує: обсяг роботи, виконаної особою, яка надавала правову допомогу, результати роботи, досягнуті ним; складність справи, що розглядається. Однак, встановлено, що ніяких запитів по даній справі особою, яка надає правову допомогу - не складалось та не направлялось, про їх складення доказів суду не надано. Також встановлено, що представником позивача [PERSON] не було видано позивачу квитанцію до прибуткового касового ордеру про прийняття від неї 1500 гривень відповідно до договору про надання послуг консультаційного характеру, оскільки оригінал такої квитанції ним надано суду разом з прибутковим касовим ордером. Акту виконаних робіт суду також не надано. Крім того, ні представником [PERSON], ні позивачем не надано суду довідки про вид діяльності [PERSON] як фізичної особи-підприємця, а саме що він має право на надання юридичних послуг (правової допомоги). Відповідно ж до наданої представником відповідача витягу з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] є консультування з питань комерційної діяльності й керування (основний), код КВЕД 70.22, що не включає юридичні послуги та представництво. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вказаних норм закону судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості. Однак, представником позивача та позивачем не надані належні докази для підтвердження обсягу виконаної роботи, пов'язаної з наданням правової допомоги позивачу, згідно з наданим розрахунком та наявністю у [PERSON] прав на надання правової допомоги. Таким чином, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці, та

Outcome: partial