Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 14.09.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , та яка залишила на ім`я позивача заповіт, посвідчений 22.12.2017 року Очитківською сільською радою Оратівського району Вінницької області на все спадкове майно, реєстровий № 1-10. Заповіт не змінено та не скасовано. Осіб, які мають право на обов`язкову долю у спадщині після смерті спадкодавиці, немає. Спадкова справа до майна померлої заведена у Оратівській державній нотаріальній конторі Вінницької області за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом. Проте, при огляді нотаріусом документів виявлено розбіжність у написанні прізвища та по батькові спадкодавиці " [PERSON] " і " [PERSON] "," [PERSON] " і " [PERSON] ", тому є необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143081, виданим 27 грудня 2004 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, проте у правовстановлюючому документі прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». 27 серпня 2020 року видано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] № НВ 0520103862020, згідно з яким кадастровий номер земельної ділянки: 0523183900:02:004:0077. [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] та [PERSON] , - це одна і та ж особа, якій дійсно належить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143081, виданий 27 грудня 2004 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, та визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,45 га, розташовану на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143081, виданого 27 грудня 2004 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області та Оратівським районним відділом земельних ресурсів Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 29.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 05.11.2020 року. Згідно з ухвалою суду від 05.11.2020 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2020 року. До суду 02.10.2020 року надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи № 141/574/20 без участі позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача адвокат Крицька Т.В. у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач Очитківська сільська рада Оратівського району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, повноваженого представника не направила. При цьому, до суду 21.10.2020 року надійшла заява в.о. старости сіл Очитків, Люлинці [PERSON] про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст.\~200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла [INFO] в м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23.01.2020 року, серії [NUMBER] . Як вбачається з заповіту від 22.12.2017 року, посвідченого в.о. старости Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області Кучеренко З.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1/102, [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, вона заповідає [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.08.1996 року [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 143081 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,45 га, яка розташована на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області; цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистих селянських господарств. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0520103862020 від 27.08.2020 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,45 га, яка розташована на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області; цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; документ, що посвідчує право державний акт від 27.12.2004 року ВН № 143081. В довідці № 1-272 від 25.09.2020 року, виданій виконавчим комітетом Росошанської ОТГ Липовецького району Вінницької області в с. Очитків, Люлинці Оратівського району Вінницької області, вказано, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Очитківської сільської ради за № 3 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , померла [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Очитків Оратівського району Вінницької області, на день смерті [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] . На день смерті спадкодавиці за вказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживав. Як вбачається із звіту з експертної грошової оцінки земельної ділянки вартість земельної ділянки площею 1,45 га, кадастровий номер 0523183900:02:004:0077, власником якої є [PERSON] , складає 39100 грн. Відповідно до спадкової справи № 48/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкову справу відкрито 12.03.2020 року за заявою [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61904449 від 02.10.2020 року Іллінецькою державною нотаріальною конторою 12.03.2020 року зареєстровано у Спадковому реєстрі спадкову справу № 65663425 після смерті [INFO] [PERSON] . При зверненні\~до нотаріуса\~з метою\~оформлення права\~власності на\~спадкове майно, постановою в.о державного нотаріуса Оратівської ДНК Манус В.В. № 229/02-31 від 01.10.2020 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,45 га, яка розташована на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, належну [PERSON] , яка померла [INFO] , на ім`я [PERSON] відмовлено через розбіжності в написанні прізвища та по батькові спадкодавці. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України\~закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної \~Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1270 ЦК України\~передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.\~1267, ст.\~1278 ЦК України\~передбачено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~та норми Прикінцевих та перехідних положень\~ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Судом встановлено та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, після померлої [INFO] [PERSON] , який у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, через розбіжності в написанні прізвища та по батькові спадкодавиці, не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою в.о. державного нотаріуса Оратівської ДНК № 229/02-31 від 01.10.2020 р. про відмову у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею1,45 га, яка розташована на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, належну [PERSON] , яка померла [INFO] . За вказаних обставин, суд враховуючи норм чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавиця [PERSON] за час свого життя отримала державний акт на земельну ділянку, проте в ньому невірно зазначено її прізвище та по батькові, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved