Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

До Солом`янського районного суду суду м. Києва надійшла скарга [PERSON] на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві, старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю. У своїй скарзі [PERSON] просить суд: - визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю., які полягають у поверненні виконавчого листа без прийняття до виконання. - зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю. та/або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, уповноважену відповідно до закону здійснювати виконання судового рішення у справі №760/7793/16-ц, усунути порушення - прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Солом`янським районним судом міста Києва 04 березня 2019 року щодо виконання судового рішення у справі № 760/7793/16-ц про стягнення з Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу (код ЄДРПОУ 00689160) на користь [PERSON] ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] ) середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки та відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового рішення. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що він звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом міста Києва 04 березня 2019 року щодо виконання судового рішення у справі № 760/7793/16-ц про стягнення з Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу на свою користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки. 29.03.19 скаржник отримав письмове повідомлення державного виконавця від 21.03.19 року № 17381 відповідно до якого державний виконавець не прийняв до виконання виконавчий лист та повернув його скаржникові. При цьому, державний виконавець свої дії обґрунтував тим, що боржник має статус державної організації, а виконання судових рішень з бюджетних установ повинно здійснюватись органами державного казначейства. Скаржник посилається на норми права ч.1 ст.5, ст.6, ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року, і вважає, що державний виконавець неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження. Позиція скаржника обґрунтовується тим, що примусове виконання судового рішення не може бути здійснено без відкриття виконавчого провадження. Державне казначейство не відноситься до органів з примусового виконання судових рішень, тому не існує законних підстав для безпосереднього звернення стягувача до органів державного казначейства. Також, скаржник посилався на те, що державна установа може мати інші джерела доходів (не з державного бюджету), а також рухоме та нерухоме майно, майнові права тощо, набуті у не заборонений законом спосіб, на яке може бути звернуто стягнення лише під час примусового виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження. За таких обставин скаржник просить визнати неправомірними дії державнвого виконавця та зобов`язати відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районни судом міста Києва. 05.04.2019 згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 09.04.2019 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. В судове засідання скаржник не з`явився, його представник адвокат Костенко В.П. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу підтримує та просить задовольнити. В судове засідання державний виконавець не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник Солом`янського районного відділв державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Суд вважає за можливе проводити розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Судом встановлено, що скаржник звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві із заявою про примусове виконання судового рішення у справі №760/7793/16-ц про стягнення з Українського науково-дослідного інституту продуктивності агропромислового комплексу середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки та просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом міста Києва 04 березня 2019 року щодо виконання судового рішення у справі № 760/7793/16-ц. 21.03.2019 державний виконавець своїм листом-повідомленням повернув виконавчий лист без виконання стягувачу, посилаючись на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Як вбачається з письмового повідомлення старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю. на адресу [PERSON] , виконавчий лист, виданий Солом`янським районним судом міста Києва 04 березня 2019 року щодо виконання судового рішення у справі № 760/7793/16-ц повернутий скаржникові на тій підставі, що боржник має статус державної організації, а виконання судових рішень щодо стягнення коштів з бюджетних установ повинно здійснюватись органами державного казначейства. Суд вважає, що державним виконавцем не дотримано вимоги закону щодо примусового виконання судового рішення у справі № 760/7793/16-ц, виходячи з наступного. Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено можливість виконання рішення щодо стягнення майна та коштів органами доходів і зборів, рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами, а стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Частиною 4 ст.6 Закону передбачено, що органи та установи (зазначені в частинах першій - третій цієї статті) не є органами примусового виконання. Органи державного казначейства не відносяться до органів, які здійснюють примусове виконання судових рішень. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону). Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання. Частиною ч.1 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі відсутності необхідних документів та відомостей кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, про порядок виплати коштів з якого державний виконавець повідомляє в установленому порядку стягувача не пізніше наступного дня після перерахування коштів. Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону кошти, що надійшли на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, перераховуються стягувачу протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей. Таким чином, примусове виконання судового рішення, в тому числі, з державних організацій, здійснюється органами, уповноваженими відповідно до закону здійснювати примусове виконання судових рішень після відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача. Суд погоджується, що примусове виконання судового рішення у цій справі можливе у разі відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача, до якої додано оригінал виконавчого листа. Державний виконавець фактично відмовив у примусовому виконанні судового рішення, не відкривши виконавче провадження за заявою скаржника без законних підстав. З огляду на викладене вище, суд вважає, що дії державного виконавця з повернення виконавчого листа скаржникові не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відтак, дії державного виконавця, суд вважає неправомірними. Згідно з судовою практикою ЄСПЛ право на суд, захищене статтею 6 Конвенції було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (п.51, 52 рішення ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009). Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. З огляду на те, що вирішення питання про відкриття виконавчого провадження відноситься до компетенції держвиконавця, а тому суд вважає, що вимоги скаржника в частині зобов`язання старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю. відкрити виконавче провадження підлягають задоволенню частково шляхом зобов`язання старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві Сакович С.Ю. та/або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, уповноважену відповідно до закону здійснювати виконання судового рішення у справі №760/7793/16-ц, усунути порушення та вирішити питання про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №760/7793/16-ц, виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 04.03.2019. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що подана [PERSON] скарга підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial