Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

16 вересня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час роботи на шахті №9 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля", з яким перебував у трудових відносинах, отримав професійне захворювання і за висновком Нововолинської міжрайМСЕК від 25.06.2014 року йому вперше було визначено 25% втрати професійної працездатності у зв'язку з хронічною радикулопатією зі строком переогляду 25.06.2016 року. Вважає, що у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві йому спричинено моральну шкоду, яку зобов'язаний відшкодувати заподіювач шкоди, яким являється ДП "Волиньвугілля". Моральна шкода полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, завданих йому професійним захворюванням, у незворотності та характеру вимушених змін в житті, побуті, сімейних відносинах, неможливості відновлення попереднього стану здоров'я. Просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 18000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, просять їх задоволити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач ДП «Волиньвугілля»в судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працював на підземних роботах на шахті №9 "Нововолинська", яка є виробничим підрозділом відповідача - ДП "Волиньвугілля", що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-5). Відповідно до акту № 26 від 30.05.2014 року [PERSON] встановлено професійне захворювання - хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірним больовим синдромом (а.с. 10-11). Основною причиною даного профзахворювання як зазначено у пункті 13, 16, 17 актів є шкідливі умови праці, недосконалість гірничої техніки та штатних механізмів в частині їх вібраційної характеристики, шум, пил (а.с.10-11). Висновком Нововолинської МСЕК від 25.06.2014 року позивачеві [PERSON] встановлено 25% втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання - хронічної радикулопатії. Вказані обставини підтверджуються копією довідки МСЕК (а.с.2). Нормами Конституції України, а саме ст.ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, який фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Разом з тим ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпеки технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Судом встановлено, що відповідач ДП "Волиньвугілля" не забезпечив безпечних умов праці [PERSON] на робочому місці, про що зазначено у акті № 26 від 30 травня 2014 року. Досліджені докази дають суду підстави вважати, що неправомірними діями відповідача ДП "Волиньвугілля" позивачеві [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у наступному. [PERSON], працюючи на шахті в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час, втратив 25% професійної працездатності. Все це вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяна [PERSON] моральна шкода у зв'язку з отриманим професійним захворюванням підлягає відшкодуванню відповідачем ДП "Волиньвугілля", з вини якого вона спричинена, і є не відшкодованою на час розгляду справи судом. Відповідно до роз'яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року № 4 розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує те, що позивач отримав професійне захворювання - хронічна радикулопатія L5. S1 ліворуч в стадії неповної ремісії з помірним больовим синдромом, у зв'язку з профзахворюванням потребує медикаментозного забезпечення, амбулаторного та стаціонарного лікування. Втрата здоров'я призвела до втрати нормальних життєвих зв'язків, незручностей в побуті і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому виходячи із характеру душевних страждань [PERSON] та із засад розумності і справедливості, суд вважає, що до стягнення підлягає 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. До стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 800 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Outcome: approved