Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

04.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що з 02.12.2013 року по 18.09.2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді керуючого відділенням № 41. Наказом № 400п від 03.09.2014 року він був звільнений 18.09.2014 року з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату. У день звільнення 18.09.2014 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно довідки банку від 17.10.2014 року становить 41488,44 гривень. 22.10.2014 року та 04.11.2014 року відповідач частково сплатив заборгованість по заробітній платі по 995 гривень, загальною сумою 1990 гривень. Так, станом на 04.11.2014 року заборгованість відповідача по заробітній платі становить 39498,44 гривень, яку він просив стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 19.09.2014 року по день винесення рішення у справі. Крім того, зазначив, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормального ритму його життя через невиплату йому заробітної плати. Так залишившись без коштів на існування він був позбавлений можливості купувати необхідні речі, продукти харчування, ліки, сплачувати комунальні послуги, у зв'язку з чим переживав сильний стрес та моральні страждання, які негативно вплинули на його фізичний стан здоров'я, викликали безсоння, нервовість та дратівливість, що змусило звернутись до медичної установи для призначення лікування. На підставі викладеного просив стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] надали до суду заяву про підтримку позовних вимог з підстав, викладених у позові, просили задовольнити їх у повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що з 02.12.2013 року по 18.09.2014 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював на посаді керуючого відділенням № 41, що підтверджується записом у трудовій книжці серії АА № 151438 /а.с. 10-12/. 18.09.2014 року позивач [PERSON] був звільнений з роботи на підприємстві п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату, що підтверджується наказом № 400-п від 03.09.2014 року /а.с. 9/. У день звільнення 18.09.2014 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно довідки банку від 17.10.2014 року становить 41488,44 гривень /а.с. 14/. 22.10.2014 року та 04.11.2014 року відповідач частково сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі по 995 гривень, загальною сумою 1990 гривень, що також підтверджується матеріалами справи. Так, станом на 04.11.2014 року заборгованість відповідача по заробітній платі становить 39498,44 гривень (41488,44 - 1990= 39498,44 гривень). Судом встановлено, що на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, а тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 39498,44 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходить з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки від 12.09.2014 року, виданої ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК", середньоденна заробітна плата [PERSON] при восьми годинному робочому дні за останні повні два місяці роботи перед його звільненням складала 516,20 гривень /а. с. 13/. Таким чином, судом встановлено, що з моменту звільнення позивача по день винесення даного рішення, а саме: з 19.09.2014 року по 19.11.2014 року, минуло 44 робочих днів, а сума середнього заробітку позивачки за цей час складає (44 робочих днів х 516,20 гривень = 22712,80 грн.) 22712,80 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у нездійсненні у день звільнення розрахунку належної заробітної плати, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях та порушенні нормального ритму його життя через невиплату йому заробітної плати. Крім того, перенесені моральні страждання, призвели до погіршення здоров'я позивача, у зв'язку з чим останній був змушений звернутися за допомогою до лікарняного закладу, що підтверджується випискою з медичної картки амбулаторного хворого від 27.10.2014 року /а.с. 19/. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 632,11 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнена позивачка.

Outcome: partial