Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

30 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ трест «Київміськбуд-1» іменем М.П. Загороднього про стягнення різниці витрат за придбаний позивачем кімнатний візок у розмірі 10311,50 грн, коштів в рахунок відшкодування збитку на користь позивача суми в розмірі 1402,78 грн. за ортопедичне зимове взуття, за ціною протезного заводу 2013 року та суми в розмірі 10311,50 грн. за ортопедичне літнє взуття, за ціною протезного заводу 2014 року. 24 вересня 2014 року у судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги, а саме в частині стягнення з відповідача суми у розмірі 46690,00 грн. на придбання інвалідного візка з електроприводом. Ухвалою Оболонського районного суду від 22.10.2014 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача різниці вартості на придбання кімнатного крісла колісного у розмірі 10311,50 грн. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги повністю підтримав з підстав викладених в позовній заяві, суду пояснив, що в 1974 році з ним стався нещасний випадок на виробництві, де генпідрядною організацією була організація трест «Київміськбуд-1», правонаступником якої є ПАТ трест «Київміськбуд-1» ім. М.П.Загороднього. Внаслідок отриманої травми йому була визначена перша група інвалідності. Також зазначає, що обов'язок по відшкодуванню шкоди завданої його здоров'ю покладено на відповідача, що підтверджується рядом судових рішень, що набрали законної сили. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку питання за вказаними видами відшкодувань не вирішує він змушений постійно звертатися до суду з позовами про примусове стягнення коштів. Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, звертався до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності відповідача, просив відмовити позивачу в задоволені позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях долучених до матеріалів справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши, зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 14 лютого 1974 року [PERSON] в результаті нещасного випадку отримав виробничу травму та йому було встановлено першу групу інвалідності довічно. Нещасний випадок з позивачем стався з вини БУ-2 тресту "Київміськбуд-1", який був підрозділом тресту "Київміськбуд-1", правонаступником якого є ПАТ трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього. Обов'язок з відшкодування шкоди, завданої здоров'ю позивача, покладено на відповідача, що підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили, зокрема, рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 18 лютого 1980 року у справі №2-305/1980 року, ухвалою Ленінградського районного суду м. Києва від 10 жовтня 1996 року у справі №23020/1996 року, рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 04 червня 1997 року у цивільній справі №2-1209/1997 року, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2005 року №2-809/2005 року, копії яких містяться в матеріалах справи. Нормативно-правовими актами, що регулюють підстави, порядок та розмір відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва та додаткових витрат є: ЦК України, Закони України: «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч.8 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порядок та умови забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України. За змістом ч.8 ст.26 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» перелік технічних та інших засобів реабілітації, порядок забезпечення ними інвалідів, дітей інвалідів та формування відповідного державного замовлення затверджується Кабінетом Міністрів України. Щодо вимог про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування збитку на користь позивача суми в розмірі 1402,78 грн. за ортопедичне зимове взуття, за ціною протезного заводу 2013 року та суми в розмірі 10311,50 грн. за ортопедичне літнє взуття, за ціною протезного заводу 2014 року суд виходить з наступного. Згідно довідки акту МСЕК від 7 березня 2013 року та довідок Центральної поліклініки Деснянського району м. Києва позивач потребує забезпечення двома парами ортопедичного взуття (літнім та зимовим), щорічно (а.с.7-8). Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів "Про затвердження Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу" від 09.06.2011 №632, ортопедичне взуття - взуття, конструкцію якого розроблено з урахуванням патологічних відхилень у стопі, гомілці чи стегні. Ортопедичне взуття не випускається серійно виробниками, а виготовляється індивідуально згідно патології та антропометричних даних конкретного інваліда. Порядок забезпечення інвалідів технічними та іншими засобами реабілітації визначений в Постанові Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року № 321 якою затверджено Порядок забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, а саме: згідно п.5, технічні та інші засоби реабілітації (в тому числі ортопедичне взуття), призначені для безоплатного забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів, інших осіб виготовляються, постачаються і ремонтуються підприємствами, які відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим Мінсоцполітики (далі - підприємства). Перелік підприємств визначається зазначеним Міністерством. Згідно п.7, медичні показання до забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації визначають для інвалідів - медико-соціальні експертні комісії. Згідно п.29, інвалід, дитина-інвалід, інша особа або їх законний представник звертається до підприємства із заявою про забезпечення протезно-ортопедичним виробом, ортопедичним взуттям. Згідно п.30, підприємство незалежно від місця проживання інваліда, дитини-інваліда, іншої особи оформляє замовлення на виготовлення індивідуального засобу реабілітації (далі - замовлення). Замовлення затверджується керівником підприємства. Передача замовлення для виробництва відповідного засобу здійснюється після обов'язкового уточнення антропометричних даних інваліда, яке проводиться не пізніше ніж за 30 днів до такої передачі. Підприємство оформляє замовлення і картку протезування за формою, затвердженою Мінсоцполітики, в яких зазначаються: шифр протезно-ортопедичного виробу; антропометричні дані; результати примірки; дата видачі виробу та його вартість. Згідно абзацу 3 п.35., інваліди забезпечуються двома парами ортопедичного взуття на два роки. Аналогічний порядок визначений також у Положенні про забезпечення інвалідів технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворіння затвердженого Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.03.2008 року №23. Згідно ст. 39 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалід має право вибору конкретного виду соціальної допомоги. Інвалід може відмовитись від того чи іншого виду соціальної допомоги якщо вона не повною мірою відповідає його потребам. У такому разі інвалід вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що надається державним органом. З поданих позивачем доказів вбачається, що ним понесенні витрати на придбання зимового взуття та за придбання літнього взуття у мережі магазинів «Інтертоп» (ТЦ «Квадрат») (а.с.33,34), яке не є ортопедичним взуттям у розумінні діючого законодавства. Отже на думку суду, оскільки позивач на власний розсуд придбав взуття, яке не є ортопедичним, та не надав пояснень та доказів того, що передбачений законом вид соціальної допомоги та взуття, яке надає Київське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство, не відповідає його потребам, він не має право на компенсацію вартості аналогічного виду соціальної допомоги. Стосовно заявлених позовних вимог та доводів позивача про стягнення з відповідача суми у розмірі 46690,00 грн. на придбання інвалідного візка з електроприводом, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог та зазначає наступне. Відповідно до виписки з акту огляду медико - соціальною експертною комісією щодо визначення медичних показань для забезпечення інваліда автомобіля з ручним керуванням та коляскою з еклетроприводом від 30.05.2014 року у позивача є медичні показання для забезпечення кріслом - коляскою з електроприводом (а.с.171) На виконання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 9 жовтня 2009 року відповідач забезпечив позивача інвалідною коляскою з електроприводом «Roket», про цей факт не заперечував у судовому засіданні позивач, але зазначав, що придбана у червні 2009 року коляска вичерпала свій ресурс. Також суд звертає увагу, що рішенням Оболонського районного суду від 19.12.2012 р., яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на придбання акумуляторних батарей для інвалідної коляски з електроприводом «Roket» суму у розмірі 3236 грн. 87 коп. Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 23 від 25.03.2008 року затверджено Положення «Про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання» (далі - Положення). Згідно п. 1.1. Положення визначає механізм безоплатного забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (протезними виробами, уключаючи протезно - ортопедичні вироби, ортопедичне взуття і спеціальний одяг, засобами пересування, спеціальними засобами для самообслуговування, особистого догляду, орієнтування, спілкування та обміну інформацією) потерпілих унаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань. Згідно п. 1.3. Положення, Перелік технічних та інших засобів реабілітації, якими забезпечуються потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, установлений пунктом 7 Положення. Згідно п. 1.5. Положення, необхідність у забезпеченні потерпілих технічними та іншими засобами реабілітації визначають медико-соціальні експертні комісії з розробленням індивідуальної програми реабілітації. Відповідно до п.7.12. Положення, потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання забезпечуються кріслом колісним (коляска) з електроприводом строком на 8 років. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 46690,00 грн. на придбання інвалідного візка з електроприводом є таким, що заявлені на майбутнє, судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача з цього приводу на час розгляду справи, а відтак позов у наведеній частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed