Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що 02.10.2015 р. зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання у шлюбі дітей не має. Через різні характери та погляди на життя, у сторін почали виникати непорозуміння, які подружжя намагалось вирішити, але позитивного результату це не надало. На даний час сторони проживають окремо Позивач прийняв рішення, що більше проживати в такому шлюбі не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав , просить шлюб розірвати. Відповідач, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась повторно, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , вбачається, що сторони одружились 02.10.2015р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 3. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2017 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": проголошення Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з"ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя". Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, то шлюб існує формально, а тому позов підставний і підлягає до задоволення. На підставі викладеного та ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved