Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Запоріжжі про відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що з 10.08.1992 року і до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з ВАТ „Дніпроспецсталь". На протязі 10 років лікується від травми, яку отримав на виробництві. За результатами висновку МСЕК від 16.03.2006 року йому було встановлено 29 % втрати професійної працездатності безстроково. У зв"язку з виробничою травмою були порушені його нормальні життєві зв"язки, він позбавлений реалізувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у зв"язку з загальною слабкістю, втомою, сильним болем в області ніг. Він не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває психологічний дискомфорт, що негативно позначається на його душевному стані. Тривале лікування позначилось на його психіці, він знаходиться в пригніченому стані через те, що можливості повного відновлення здоров"я немає, відносини в сім"ї погіршились, через травму позбавлений можливості повноцінно виконувати сімейні обов"язки по господарству. Просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була йому завдана внаслідок травми на виробництві, яку він оцінює в 60 000 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що докази про наявність у позивача факту спричинення моральної шкоди відсутні, згідно з внесеними змінами в Закон „Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві" з 1 січня 2008 року відшкодування Фондом моральної шкоди припинено, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.08.1992 року по теперішній час працює в ВАТ „Дніпроспецсталь". 22.01.2004 року [PERSON] за результатами висновку обстеження медико-соціальної експертної комісії встановлено 29 % втрати професійної працездатності. Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 22.05.2003 року нещасний випадок з [PERSON] стався із-за порушень правил охорони праці, вина потерпілого складає 10 %. [PERSON] перебував на лікуванні в травматологічному відділенні з 22.05.2003 року по 26.08.2003 року. Позивач перебуває на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі, як таий що ушкодив здоров'я внаслідок виробничої травми та отримує щомісячні страхові виплати у розмірі 324 грн.63 коп. Посилаючись на спричинення йому моральних страждань як виробничою травмою, так і подальшим погіршенням стану здоров»я через травму, [PERSON] просить стягнути з відділення Фонду на відшкодування моральної шкоди 60 000 грн. Вирішуючи спір, суд враховує, що на час встановлення вперше позивачу 29% втрати професійної працездатності, були чинними положення закону, встановлені статтями 21, 28 та 34 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Доводи представника відділення Фонду про те, що позивачем не доведено самого факту спричинення йому моральної шкоди, оскільки не надано висновку медико-соціальної експертної комісії про фізичні і моральні страждання, які були б спричинені йому спростовуються матеріалами справи. Суд вважає, що вирішення питання щодо наявності факту моральної шкоди є предметом дослідження суду. Положення ст.ст. 1, 15, 21, 28, 34 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачають обов'язок Відділення відшкодувати моральну шкоду в разі настання страхового випадку. До того ж, право на відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі смерті працівника, за рахунок Фонду соціального страхування відповідно до зазначеного вище Закону передбачено ст. 9 Закону України від 14 жовтня 1992р. № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (у редакції Закону України від 21 листопада 2002р. № 229-УІ зі змінами). Це підтверджується також роз'ясненням Конституційного Суду України, даним у Рішенні від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч. 3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування). За змістом ст.ст. 21, 28, 30, 34, 35 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», абз. 3 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, та моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, має бути визначений з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі. Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи вимоги щодо визначення розміру моральної шкоди, суд бере до уваги характер отриманої виробничої травми позивачем, та її наслідки, ступінь вини позивача в отриманні травми, ступінь втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, суд при визначенні розміру шкоди враховує наступне. З огляду на висновки медичних закладів, де проходив лікування [PERSON] виробнича травма потягло за собою незворотні процеси в опорно-рухових органах, постійні больові синдроми. З моменту отримання травми встановлена втрата професійної працездатності 29 %, яка згодом не змінювалась, тобто стан потерпілого [PERSON] не змінився, що позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя, моральні страждання носять тривалий характер, відновлення стану здоров'я, який він мав до травми неможливе, та з урахуванням тривалості і характеру його страждань, ступеню його вини у завданні моральної шкоди, а також виходячи з роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] в сумі 5000,00 грн., у зв»язку з чим позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. підлягають частковому задоволенню

Outcome: partial