Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до ТОВ "Щедра Нива", про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Позов мотивований\~тим,\~що позивачу\~у відповідності\~до державного\~акта на\~право власності\~на землю\~серії ЯИ\~№ 235421\~належить земельна\~ділянка площею\~3,2659\~га,\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва.\~Позивач зазначає,\~що 13.04.2017\~року вона\~дізналась,\~що між\~нею та\~відповідачем 10.11.2012\~року укладено\~договір оренди\~земельної ділянки.\~Даний договір\~позивач не\~підписувала,\~а тому\~просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (земельної частки (паю), що укладений 10.11.2012 року від її імені з ТОВ "Щедра Нива", а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Також, представник позивача надав клопотання, у відповідності до якого просить визнати причини пропуску звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк. Клопотання мотивоване тим, що позивач дізналась про договір оренди земельної ділянки укладений між нею та відповідачем лише в 2017 році та в ТОВ "Щедра Нива" їй ніхто не пояснив необхідності підписання письмового договору оренди. Представник відповідача\~у судовому\~засіданні заперечив\~проти задоволення\~позовута пояснив, що сторонами належним чином виконувалися умови договору оренди земельної ділянки, позивач отримувала орендну плату від ТОВ "Щедра Нива" за користування земельною ділянкою, а тому мала знати про наявність такого договору. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З договору оренди земельної ділянки (земельної частки (паю) від 10.11.2012 року укладеного між [PERSON] та ТОВ "Щедра Нива" вбачається, що відповідно до вказаного договору в оренді ТОВ "Щедра Нива" перебуває земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2659 га, що належить позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯИ № 235421 від 11.03.2010 року. Строк дії договору визначено до 01.12.2022 року (а.с.6-8). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, пославшись на те, що договір оренди земельної ділянки вона не підписувала, позивач зобов'язана довести те, що підпис в договорі оренди їй не належить. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу у справі. Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 484-П від 22.01.2018 року (а.с. 138-143), підпис в графі "орендодавець" в договорі оренди земельної ділянки (земельної частки (паю), що укладений 10.11.2012 року від імені [PERSON] з ТОВ "Щедра Нива", щодо оренди земельної ділянки загальною площею 3,2659 га., що знаходиться на території Кропивнянської сільської ради - с. Кропивна Хмільницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0524883100:02:001:0155, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Хмільницькому районі 17.12.2012 року за № 052480004009865, виконаний не [PERSON], а іншою особою, що свідчить про відсутність волевиявлення позивача на його укладення, а тому цей договір не є дійсним на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Стосовно застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди землі позивач дізналась лише у березні 2017 року з відповіді управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області, коли отримала копію оспорюваного договору та ознайомилась з його змістом, що в розумінні ч. 1 ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності. Доводи представника відповідача про те, що позивач будучи власником земельної ділянки, отримувала орендну плату від ТОВ "Щедра Нива" за користування земельною ділянкою, а тому мала об'єктивну можливість дізнатися про спірний договір оренди, суд вважає безпідставними, адже отримання орендної плати не є безспірним доказом того, що позивачу було відомо про укладення від її імені саме оспорюваний договір оренди землі від 10.11.2012 року. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15. На думку суду, початок перебігу позовної давності у даній ситуації має визначатись з часу коли позивач дізналась або повинна була дізнатися саме про наявність оспорюваного договору оренди землі, який був укладений від її імені та підписаного іншою (іншими) особою (особами), а не про факт користування її земельною ділянкою іншою особою. Таким чином, доводи представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності не знайшли свого підтвердження. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судового збору. На підставі викладеного, статтями 10,12,13,76,81,83,89,141,263-265,352 354,355 ЦПК України, суд, - \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved