Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач у липні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів, про виселення. Обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що [PERSON] був обраний народним депутатом України шостого скликання на період з 23.11.2007 року по 12.12.2012 року. Відповідно до вимог ст.122 ЖК України Управлінням справами Верховної Ради України 18.11.2009 року [PERSON] на склад сім"ї із двох осіб, його та його дружини [PERSON], було видано ордер на право зайняття службового житлового приміщення жилою площею 17,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Після закінчення строку депутатських повноважень [PERSON], Управління справами Верховної Ради України звернулось до відповідача з проханням про добровільне звільнення займаногослужбового жилого приміщення, зокрема листом Управління справами Верховної Ради України від 30.03.2015 року, але відповідач на нього не відреагувала належним чином, тому позивач просить суд [PERSON], [PERSON] виселити з службового жилого приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Третя особа у судове засідання представника не направила, однак надіслала листа у якому просила розглянути справу згідно вимог чинного законодавства та у відсутність її представника. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.6 ст.35 Закону України "Про статус народного депутата України" (в редакції від 06.12.2012 року) народному депутату на строк виконання його повноважень надається службове жиле приміщення для проживання його та членів його сім'ї, яке він зобов'язаний звільнити не пізніш як через три місяці з дня припинення депутатських повноважень. Згідно ст.118 ЖК України жилі приміщення, що надаються народним депутатам України на період їх роботи на постійній основі у Верховній Раді України, включаються до числа службових і виключаються з їх числа за рішенням Верховної Ради України за поданням Комісії Верховної Ради України з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності депутатів. Статтею 126-1 ХК України встановлено, що порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними визначається окремим Положенням, затвердженим Верховною Радою України. Пунктом 14 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними, затвердженого Постановою Верховної Ради України №286/95-ВР від 11.07.1995 року, визначено, що службове жиле приміщення надається народному депутату України після набуття ним депутатських повноважень. Розподіл жилих приміщень для народних депутатів України провадиться відкрито і гласно комітетом Верховної Ради України, до компетенції якого віднесене зазначене питання. Судом встановлено, що [PERSON] було обрано народним депутатом України шостого скликання у період з 23.11.2007 року по 12.12.2012 року. (а.с.11) Рішенням Комітету з питань Регламенту, депутатської етики та забезпечення діяльності Верховної Ради України від 09.07.2009 року (протокол №39) затверджено список народних депутатів України, яким відповідно до ст.35 Закону України "Про статус народного депутата України" надано службові жилі приміщення у м.Києві. Зокрема, [PERSON] надано службове жиле приміщення, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.8-9). Управлінням справами Верховної Ради України 18.11.2009 року [PERSON] видано ордер на право зайняття вказаного службового жилого приміщення, жилою площею 17,3 кв.м. на склад сім"ї із двох осіб: [PERSON] та його дружину [PERSON] (а.с.7). Згідно ч.7 ст.35 Закону України "Про статус народного депутата України" (в редакції від 06.12.2012 року) службові жилі приміщення, призначені для заселення народними депутатами та членами їх сімей, перебувають у державній власності. Листом Керівника Апарату Верховної Ради України за №15/13-582 від 30.03.2015 року, [PERSON] було повідомлено про необхідність звільнення займаного службового жилого приміщення, з усіма особами, які з ним прожтвають (а.с.10). Проте, на даний час зазначена службова квартира залишається не звільненою. Крім того, відповідно до довідки форми №3, виданої Управління житловими будинками Управління справами Верховної Ради України за №250 від 24.04.2015 року у квартирі [ADDRESS], зареєстровано дві особи: [PERSON] ([INFO], власник особового рахунку) та [PERSON] ([INFO], дружина) (а.с.12). Пунктом 28 Положення про порядок надання народним депутатам України службових жилих приміщень і користування ними встановлено, що народні депутати України, строк депутатських повноважень яких закінчився чи депутатські повноваження яких достроково припинено відповідно до статті 4 Закону України "Про статус народного депутата України", або щодо яких скасовано рішення про визнання їх депутатських повноважень, чи які одержали у м.Києві інше благоустроєне жиле приміщення у постійне користування, в тримісячний строк зобов'язані звільнити займане службове жиле приміщення з усіма особами, які з ними проживають, а в разі відмови - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Водночас відповідачами у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved