Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» звернулося до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування і утримання житлового будинку і прибудинкової території у сумі 3216 грн 96 коп, витрат від інфляційних процесів в розмірі 65 грн 91 коп, 3% річних у сумі 8 грн 04 коп, обґрунтувавши свої вимоги тим, що згідно укладених між [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" і Слов'янською міською радою Донецької області Договорів - б/н від 02 червня 2004 року "Про використання майна комунальної власності територіальної громади - житлового фонду" з Актом приймання-передавання основних засобів і Переліком житлових будинків, переданих на обслуговування, і № 2 від 05 липня 2013 року "Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська" з Переліком житлових будинків TOB "Ліра ЛТД" є організацією, яка обслуговує житловий фонд, нежитлові приміщення, будівлі, споруди, прибудинкові території Слов'янської міської ради, є балансоутримувачем вказаних об'єктів, в т. ч. житлового будинку № 12 по вулиці Лозановича в м. Слов'янську, в якому в трикімнатній квартирі № 28 зареєстрований [PERSON], відповідач по справі, на якого відкритий особовий рахунок № 10027. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаних Договорів, ст. ст. 21, 24, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" має право на отримання плати за послуги з обслуговування та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з покладеною відповідальністю за повноту збору (плати) за надані послуги. Згідно ст. ст. 19, 20, 21, 24, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" має право на отримання плати за послуги з обслуговування та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з покладеною відповідальністю за повноту збору (плати) за надані послуги. Відповідно до ст. ст. 66, 68, 162, 179 ЖК України, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року (зі змінами) власники, користувачі житлових та нежитлових приміщень зобов'язані оплачувати надані послуги своєчасно і в повному обсязі на підставі наданих квитанцій і в строки, встановлені договором або законом. Проте [PERSON] виконує свої зобов'язання за законом незадовільно, так як надані послуги не сплачує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 8642,50 грн. станом на липень місяць 2015 року за період з травня 2009 року по липень 2015 року включно з урахуванням наступного. Між позивачем та відповідачем установились фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого відповідачу особового рахунку, так як позивач фактично надавав послуги з обслуговування та утримання житлового будинку, де мешкає відповідач, і прибудинкової території біля нього. Відповідач приймав послугу та не відмовлявся від неї. Протягом зазначеного періоду скарг у зв'язку з ненаданням або неналежним наданням послуг від нього не надходило Таким чином, між позивачем і відповідачем фактично існують договірні відносини, які породжують цивільні права і обов'язки, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, а одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. З урахуванням загального строку позовної давності в три роки за період з липня 2012 року по липень 2015 року (крім показника щомісячної оплати за липень 2014 року, коли послуги внаслідок проведення бойових дій і АТО в м. Слов'янську позивачем не надавались), сума заборгованості [PERSON] складає 3216,96 грн. згідно розрахунку. В серпні 2015 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" зверталось до Слов'янського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу, але суд відмовив у прийнятті заяви згідно Ухвали від 07 серпня 2015 року, тому вимушені звертатись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного відповідачем права. Також вважають за необхідне стягнути з відповідача заборгованість з врахуванням втрат від інфляційних процесів в сумі 65,91 грн. і 3 % річних в розмірі 8,04 грн. за предметом позову на підставі ст. 625 ЦК України з врахуванням загального строку позовної давності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» [PERSON], який діє на підставі Довіреності № 1 від 12 січня 2016 року (а.с.47), підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві. Також пояснив, що відповідач з 2009 року не звертався з заявами або скаргами до ТОВ «Ліра ЛТД» з приводу необхідності виконання ремонту фасаду житлового будинку, незадовільного надання послуг. В встановленому порядку підприємством виконується дизенфекція, а також інші необхідні заходи, які потрібно виконувати спеціальним організаціям. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" заборгованість з оплати послуг з обслуговування та утримання будинку і прибудинкової території в сумі 3216 грн. 96 коп., втрати від інфляційних процесів в розмірі 65 грн. 91 коп, 3 % річних в сумі 8 грн. 04 коп., а всього 3290 грн 91 коп. А також стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" витрати з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не визнав позовні вимоги ТОВ «Ліра ЛТД» та заперечував проти їх задоволення. Суду пояснив, що він не є власником або співвласником, або членом сім»ї власника квартири [ADDRESS]»янську Донецької області і тому у відповідності до вимог ст. 360 ЦК України не повинен приймати участь у витратах, пов»язаних з управлінням, утриманням, зберіганням майна. Вказана квартира належить на праві власності його матері [PERSON] Протягом багатьох років ТОВ «Ліра ЛТД» не надає будь-яких послуг по обслуговуванню будинку №12 по вулиці Лозановича в м. Слов»янську і відповідної прибудинкової території. В будинку не проводився капітальний ремонт. Погріб будинку залитий водою і каналізацією. Будинок знаходиться в край непридатному стані. Він та його мати [PERSON] неодноразово зверталися до позивача з вимогами про усунення вищевказаних недоліків, про надання відповідних послуг. Однак, ТОВ «Ліра ЛТД» не реагує на вказані вимоги і не виконує свої обов»язки. Він та інші мешканці будинку вимагають від позивача складати відповідні акти про наявність вказаних порушень, однак позивач відмовляється це робити. Він відмовився укладати договір з позивачем, оскільки вони не виконують будь-якої роботи. Послуги, які надає позивач, його не влаштовують. Він не знає, що укладання договору з позивачем це його обов»язок. Теперішнього часу між ним та позивачем договір не укладено, сплачувати за послуги він не бажає, оскільки позивач не виконує роботи. Він нікуди з заявами та скаргами на незадовільну роботу позивача не звертався і їх послугами не користується. Вже в період розгляду справи, а саме 17 березня 2016 року він звернувся з заявою до позивача з проханням скласти акт з участю представника позивача про незадовільний стан фасадної частини будинку. Біля житлового будинку, де він мешкає, є двір, його хтось прибирає, але він не знає хто саме. Просить суд відмовити ТОВ «Ліра ЛТД» в задоволенні позовних вимог. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування та утримання будинків і прибудинкових територій підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Відповідно до Договору «Про використання майна комунальної власності територіальної громади житлового фонду» б/н від 02 червня 2004 року і Переліку житлових будинків, переданих на обслуговування ТОВ «Ліра ЛТД» та Договору №2 «Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов»янська від 05 липня 2013 року, Додаткової угоди до Договору №2 «Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов»янська за згодою сторін від 28 жовтня 2015 року житловий будинок № 12 по вулиці Лозановича в місті Слов»янську Донецької області переданий ТОВ «Ліра ЛТД» Слов»янською міською Радою на обслуговування та утримання. Пунктом 4.1 зазначеного Договору №2 від 05 липня 2013 року передбачено право стягнення плати за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території ( а.с. 4-11,67). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим з 05 липня 2000 року та мешкає у квартирі [ADDRESS]. ( а.с. 14, 38 зворот). Склад сім»ї- одна особа [PERSON] Відповідно до вимог статей 67,68 Житлового кодексу України власник, наймач зобов»язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги ( водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 181 ЦК України « Нерухомі та рухомі речі»» До нерухомих речей ( нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об»єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення». Згідно зі ст. 182 ЦК України «Державна реєстрація прав на нерухомість» ч.1 « Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації». Ч.2 ст. 182 ЦК України « Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов»язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом». Правочин, який підлягає державній реєстрації, вважається вчиненим лише з моменту його державної реєстрації. Тобто, при недотриманні вимоги стосовно реєстрації правочину, у тих випадках, коли така реєстрація визнана законом обов»язковою, такий правочин вважається неукладеним, а отже, не має юридичної сили. Тобто цивільні права і обов»язки у сторін такого правочину можуть виникати тільки з моменту його реєстрації ( дати внесення відповідного запису у документи, де фіксується реєстрація). За приписами ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації. Згідно положень статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування ( у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до статті 10 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХII «Про приватизацію державного житлового фонду» ( з наступними змінами та доповненнями) утримання приватизованих квартир ( будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 11 березня 2016 року право власності на квартиру [ADDRESS]»янську Донецької області не зареєстровано ( а.с. 63), тому посилання відповідача на те, що саме власник квартири його матір- Ткаченко С.І. повинна сплачувати квартирну плату є безпідставними, так як право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]»янську не зареєстровано. Згідно укладених між [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Ліра ЛТД" і Слов'янською міською радою Донецької області Договорів - б/н від 02 червня 2004 року "Про використання майна комунальної власності територіальної громади - житлового фонду" з Актом приймання-передавання основних засобів і Переліком житлових будинків, переданих на обслуговування, і № 2 від 05 липня 2013 року "Про передачу майна для надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська" з Переліком житлових будинків суб»єкт господарювання TOB "Ліра ЛТД" є організацією, яка обслуговує житловий фонд, нежитлові приміщення, будівлі, споруди, надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій Слов'янської міської ради, є балансоутримувачем вказаних об'єктів, в т. ч. житлового будинку № 12 по вулиці Лозановича в м. Слов'янську, в якому в квартирі № 28 зареєстрований та постійно мешкає [PERSON], відповідач по справі, на якого відкритий особовий рахунок № 10027, тому споживачі зобов»язані оплачувати послуги в установлені строки щомісяця по нормам і тарифам відповідно розміру загальної площі квартири. Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV плата за житлово - комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умови договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Як встановлено в судовому засіданні, з червня місяця 2008 року ТОВ «Ліра- ЛТД» перейшло з іншими ЖЕУ м. Слов»янська на авансову систему оплати послуг, які надаються споживачам з оплатою платежів в місяці, в якому надаються зазначені послуги, що передбачено чинним Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово- комунальні послуги» споживач зобов»язаний: оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території між позивачем та відповідачем не укладався. Але, на думку суду, відсутність договору між позивачем та відповідачем, не є підставою для звільнення відповідача від зобов»язань по внесенню сплати за утримання житла і прибудинкової території тому, що [PERSON] користується житловим приміщенням, та на його ім»я відкритий особовий рахунок №10027, а позивач надає визначені послуги по його обслуговуванню. Проте, відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Мешкаючи в багатоквартирному будинку, який обслуговує ТОВ «Ліра ЛТД», а саме: забезпечує належне холодне водопостачання та водовідведення, обслуговує внутрішньобудинкові мережі, прибирання прибудинкової території, користуючись цими послугами на протязі тривалого проміжку часу відповідач своїми діями підтвердив наявність між ними та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов»язки по сплаті фактично отриманих послуг. Незважаючи на те, що Закон України «Про житлово- комунальні послуги» передбачає укладення між споживачем та виконавцем письмового договору на надання житлово- комунальних послуг на основі Типового договору, проте відповідно до статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЖК України, ні Законом України «Про житлово- комунальні послуги» такі випадки не передбачені, а тому відсутність письмового договору між ТОВ «Ліра ЛТД» та відповідачем не позбавляє його обов»язку сплатити фактично отримані ним послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Необхідність укладання договору про надання комунальних послуг передбачена Законом і його укладання визначено як обов»язок, а не право сторін. Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимог ст. 68 ЖК України наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. 21, 24, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" TOB "Ліра ЛТД" має право на отримання плати за послуги з обслуговування та утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з покладеною відповідальністю за повноту збору (плати) за надані послуги. Згідно ст. ст. 66, 68, 162, 179 ЖК України, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 власники, користувачі житлових та нежитлових приміщень зобов'язані оплачувати надані послуги своєчасно і в повному обсязі на підставі наданих квитанцій і в строки, встановлені договором або законом. Загальна площа квартири [ADDRESS]»янську, в якій постійно мешкає та зареєстрований відповідач [PERSON] складає 56,00 кв.м, щомісячна плата складає 89,36 грн( а.с.12-13). З Довідки про склад сім»ї вбачається, що у вказаній квартирі зареєстрований один відповідач [PERSON] ( а.с.14). Згідно ст. 32 Закону України « Про житлово- комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін та тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку». Рішенням виконавчого комітету Слов»янської міської Ради №153 від 18 березня 2009 року затверджений тариф по утриманню житлового будинку № 12 по вулиці Лозановича в м. Слов»янську у розмірі 1,5957 грн за 1 кв.м. Щомісячна плата відповідача складає 89,36 грн ( а.с.68-70). Тарифи на утримання будинку відповідача розраховані підприємством у відповідності з вимогами «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869. Заборгованість за надані позивачем послуги утворилася з 01 липня 2012 року по 31 липня 2015 року та складає 3216 грн 96 коп. ( а.с. 12-13). Ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 29 лютого 2016 року Судовий наказ від 04 квітня 2011 року, виданий Слов»янським міськрайонним судом Донецької області за заявою [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON], [PERSON] скасовано ( а.с.53). Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, який відповідає встановленим законодавством порядку та тарифам. Враховуючи той факт, що в зазначеній квартирі окрім відповідача ніхто не зареєстрований та не мешкає, зазначений факт також не заперечується відповідачем, право власності на квартиру [ADDRESS]»янську не зареєстровано, у відповідності до чого саме відповідач зобов»язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Факт непроведення будь-якої оплати послуг у зазначений період за позовними вимогами з липня 2012 року по липень 2015 року включно було визнано відповідачем [PERSON] під час судового розгляду. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов»язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов»язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. Тобто, доказами можуть бути будь-які фактичні дані, в тому числі і договір банківського кредиту, як письмовий доказ, на підставі якого суд повинен встановити наявність обставин, що обгрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за договором банківського кредиту, не виконання за цим договором грошового зобов»язання та настання цивільно-правової відповідальності, виходячи саме з умов договору, як письмового доказу. Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В той час, ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов»язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обгрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ч.1 ст. 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів. Натомість ч.2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. З приводу цього, Пленум Верховного суду України в п. 28 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 розяснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті\~185\~ЦПК\~просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття\~60\~ЦПК\~) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті\~10\~ЦПК\~сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…». Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2, Пленум Верховного суду України звернув увагу на наступне:«…розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей\~58,\~59\~ЦПК\~про належність і допустимість доказів…», «…виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті\~58,\~59\~ЦПК\~) в порядку, передбаченому статтями \~185,\~ 187, \~189\~ЦПК…». \~\~ \~ \~ \~ \~ Доводи відповідача про те, що комунальні послуги йому не надавалися, що жилий будинок, у якому він проживає потребує ремонту не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання обов»язку по оплаті комунальних послуг, що надаються комунальним підприємством. Такі доводи не грунтуються на законі. На підтвердження незадовільного стану житлового будинку, відповідач надав суду фотознімки, які за його поясненнями виконані ним особисто ( а.с. 95-98), але, на думку суду, не можуть бути визнані судом, як належний доказ того, що ТОВ «Ліра ЛТД» неналежним чином виконує свої обов»язки по наданню послуг по обслуговуванню будинків і прибудинкових територій, що будинок №12 по вулиці Лозановича в м. Слов»янську потребує ремонту, оскільки з цих фотографій не вбачається, що на них зображений саме будинок №12 по вулиці Лозановича в місті Слов»янську та зафіксований технічний стан саме цього будинку. Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем [PERSON] не наведено обгрунтованих обставин та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності визначеної позивачем суми заборгованості, яка підлягає стягненню. Окрім того, факт відсутності між комунальним підприємством і відповідачем договору про надання комунальних послуг не є підставою для відмови позивачу у стягненні з відповідача вартості наданих послуг. Сам факт отримання цих послуг у відповідності до статті 901 ЦПК України зобов»язує споживача оплатити виконавцеві зазначену послугу. На підтвердження надання послуг [PERSON] з обмеженою відповідальністю Ліра ЛТД» суду надані: письмова інформація по виконаним роботам згідно нарядів та Актів по жилому будинку №12 по вулиці Лозановича в м. Слов»янську за період часу з вересня місяця 2011 року по серпень місяць 2015 року включно ( а.с.73-81). Також у відповідності до вимог ч.1 ст. 18 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. У відповідності до ч.3 ст. 18 Закону України «Про житлово комунальні послуги» акт претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Відповідач зазначив, що його не влаштували надані позивачем послуги, оскільки деякі з них не виконувалися належним чином, але ним не надано доказів, підтверджуючих виклик позивача для складання та підписання акта претензії, або у разі неприбуття представника виконавця для підписання акта претензії не менш як двома споживачами. Як вбачається з письмової інформації - Довідки ТОВ «Ліра-ЛТД» № 149/1 від 17 березня 2016 року в період часу з травня місяця 2009 року по 15 березня 2016 року включно будь-яких заяв, скарг від [PERSON] щодо невиконання або неналежного виконання ТОВ «Ліра ЛТД» своїх обов»язків про надання послуг з утримання будинку №12 по вулиці Лозановича в м. Слов»янську Донецької області, в якому розташована квартира № 28 в якій зареєстрований та мешкає відповідач, не надходило ( а.с. 92). Зазначені обставини були визнані у судовому засіданні відповідачем [PERSON] Також в судовому засіданні встановлено, що тільки в період розгляду даної цивільної справи, а саме 17 березня 2016 року відповідач звернувся до позивача з Заявою надати представника для складання Акту з приводу аварійного стану балконної плити ( з боку фасаду будівлі) житлового будинку №12 по вулиці Лозановича в місті Слов»янську Донецької області ( а.с. 99). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином, згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов»язання. Стаття 625 розміщена у розділі 1 книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов»язання», у зв»язку з чим поширює свою дію на всі зобов»язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. У зв»язку з чим на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем про надання житлово-комунальних послуг ( у даному випадку послуг з обслуговування і утримання житлового будинку та прибудинкової території), поширюється дія ч.2ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання розповсюджується. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2012р. у справі №6-68 цс 12, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. У постанові, зокрема, зазначено, що передбачена п.10ч.3ст.20 Закону України від 24 червня 2004р. №1875-1У «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків, встановлених ч.2ст.625 ЦК України і тому суд приходить до обгрунтованого переконання, що з відповідача на користь позивача також слід стягнути втрати від інфляційних процесів за період з липня місяця 2012 року по липень місяць 2015 року включно, що становить 65 грн 91 коп. Виходячи з положень зазначеної норми - ч.2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає спеціальний вид цивільно - правової відповідальності за прострочення виконання зобов»язання у вигляді 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов»язання і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 3% річних, за період з липня місяця 2012 року по липень місяць 2015 року, що складає 8 грн 04 коп. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 січня 2014 року № 80-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2015 року складала 1 218 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у 243 грн. 60 коп. (а.с.2). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з обслуговування та утримання будинків і прибудинкових територій. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Ліра ЛТД» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved