Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал банк» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення відсотків за кредитним договором, інфляційних втрат та 3% річних посилаючись на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору №11/315-к від 08.08.2007року, останній був наданий кредит в розмірі 36550 доларів США, строком до 07.08.2037року, вона зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а саме згідно графіка погашення щомісяця повинна була сплачувати банку 138,89 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким відповідачка надала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Крім цього, в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] було укладено договори поруки з відповідачами [PERSON] та [PERSON] за №11/315-п. Однак [PERSON] не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушила взяті на себе зобовязання. В результаті чого, 24.12.2009 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду звернено стягнення заборгованості за кредитним договором №11/315-к від 08.08.2007року у сумі 295632,43грн. на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON]. На даний час рішення суду не виконане, заборгованість по кредитному договору не сплачена. У звязку із чим, позивач просить суд, стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» нарахованих відсотків в розмірі 28862,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України гривні станом на 01.04.2015р. становить 676867,37грн., а також втрат від інфляції в розмірі 147816,22грн. та три проценти річних в розмірі 26606,92грн., що в загальному складає 851290,51грн. та 3654грн. сплаченого судового збору. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Універсал банк", третя особа [PERSON] про визнання договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року, укладеного між ними, припиненим з 15.07.2008року, визнання правовідносин, що випливають з договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року припиненими з 15.07.2008року та визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" права на стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором поруки №11/315-п від 08.08.2007року. В обґрунтування вимог посилається на те, що 15.07.2008року Публічним акціонерним товариством "Універсал банк" змінено відсоткову ставку за користування кредитом по кредитному договору №11/315-к від 08.08.2007року з 11,95% річних до 12,95% річних. Про зміну зобовязання за кредитним договором №11/315-к від 08.08.2007року, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності, його повідомлено не було, згоди на збільшення обсягу відповідальності він не надавав та жодних додаткових угод з Публічним акціонерним товариством "Універсал банк", як це передбачено п.11 договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року, він не укладав. Крім того, Публічним акціонерним товариством "Універсал банк" пропущено шестимісячний строк звернення до поручителя, від дня настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором. З огляду на вище викладене вважає, що є всі підстави для припинення поруки відповідно до вимог ст.559 ЦК України. Представник позивачавідповідача у судовому засіданні позовні вимоги щодо солідарного стягнення із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» нарахованих відсотків в розмірі 28862,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України гривні станом на 01.04.2015р. становить 676867,37грн., а також втрат від інфляції в розмірі 147816,22грн. та три проценти річних в розмірі 26606,92грн., що в загальному складає 851290,51грн. та 3654грн. сплаченого судового збору підтримав. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просить відмовити з мотивів наведених у запереченні на позов. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач-позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні відносно задоволення первісного позову заперечили, позовні вимоги зустрічного позову підтримали з мотивів наведених у позовній заяві, вважають, що договір поруки №11/315-п від 08.08.2007року є припиненим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. \~Відповідно до кредитного договору №11/315-к від 08.08.2007року Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») [PERSON] (після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]) було надано кредит в сумі 36550 доларів США, який вона зобовязувалася повернути в строк до 07.08.2037 року. Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» повністю виконано свої зобовязання перед [PERSON], про що свідчить заява останньої на видачу готівки №144_34 від 08.08.2007року. Кредитний договір передбачає надання кредиту за плату: процентна ставка 11,95% річних (п.п. 1.1., 6.1.1; Додаток 1 до Кредитного договору); Відповідно до п.п.4.5., Додатку 1 до Кредитного договору, відповідач зобовязалася погашати заборгованість по кредиту згідно графіка (Додаток №1 до Кредитного договору) рівними частинами в сумі 138,89дол.США, проценти в термін до 10 числа наступного за звітним місяцем (п 4.4. Кредитного договору). \~Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. На забезпечення виконання зобовя»зань по Кредитному договору №11/315-к від 08.08.2007року, між Банком та [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки №11/315-п, за умовами яких, поручителі зобовязуються перед Позивачем відповідати за невиконання [PERSON] в повному обсязі зобовязань, що випливають з Кредитного договору. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, можливих штрафів та інших витрат, що виникли за Кредитним договором [PERSON] передала за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №4321, у іпотеку однокімнатну квартиру №99, загальною площею 36,0кв.м., житловою 18,3кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, бульвар Просвіти, 19. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором кредиту [PERSON] не виконувала, в обумовлені терміни кредитні кошти не повертала, щомісячну сплату відсотків за користування кредитом не сплачувала, що призвело до виникнення заборгованості. 24.12.2009 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №2-7873\\2009 - звернено стягнення заборгованості за кредитним договором №11/315-к від 08.08.2007року у сумі 295632,43грн. на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON]. \~Вказані обставини встановленні рішенням суду, а тому в силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. На даний час рішення суду не виконане, заборгованість по кредитному договору не сплачена. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору №11/315-к від 08.08.2007року, даний договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором. Оскільки саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання. У зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору та рішення суду, у Банку виникло право на здійснення донарахування відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки з моменту ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2009 року борг в розмірі 295632,43грн. та судові витрати в сумі 1952,91грн. не повернено, то за період з моменту ухвалення рішення були донараховані відсотки на суму 28862,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України гривні станом на 01.04.2015р. становить 676867,37грн. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Правових позиціях від 13.04.2011 року зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки належним виконанням зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані три проценти річних, згідно розрахунку заборгованості від 05.06.2015р. представленого позивачем сума 3% річних становить 26606,92гривень (295632,43 х 3% : 365х1095=26606,92грн.) Крім цього, позивачем нараховано і суму інфляційний втрат за час прострочення виконання зобовязання, яка складає 147816,22грн. 92гривень (295632,43 х 1,50 (середній індекс інфляції за наростаючим підсумком з червня 2012 по травень 2015року) - 295632,43=147816,22грн.). Таким чином сума боргу, з урахуванням несплачених відсотків в розмірі 28862,56 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України гривні станом на 01.04.2015р. становить 676867,37 грн., а також втрат від інфляції в розмірі 147816,22грн. та трьох процентів річних в розмірі 26606,92 грн., що в загальному складає 851290,51грн. Суду не представлено жодних доказів щодо сплати заборгованості за кредитним договором №11/315-к від 08.08.2007року. Одночасно, суд зауважує, згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, договорами поруки №11/315-п від 08.08.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами Кредитного договору №11/315-к від 08.08.2007року встановлено, що він діє до повного виконання сторонами своїх обовязків, передбачених основним зобовязанням. У постанові Верховного Суду України від 21.01.2015року, у справі №6-190 цс14, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.08.2014 року у справі про визнання поруки припиненою, зазначено, що у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. ВСУ винесено правову позицію (у справі № 6-190 цс 14). У зв'язку з порушенням боржником [PERSON] виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і умов кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором, надіславши 15.04.2009 року вимогу-попередження про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, згідно змісту яких було визначено обовязок поручителів у тридцяти денний строк з дати отримання вимоги сплатити банку суму боргу. В п. 10.4 Договору кредиту, його сторони обумовили, що у випадку виникнення в Позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та\\або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10 календарних днів, Банк направляє позичальнику повідомлення в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання Позичальником вимоги банку, в термін встановлений у повідомленні. Дата погашення кредиту. Вказана в п.1.1. Договору. Вважається такою, що настала на наступний день після дати зазначеної в повідомленні. В цю дату позичальник зобовязується повернути Банку суму кредиту в повному обємі, проценти та інші платежі. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Вимоги позичальником [PERSON] і поручителями [PERSON] та [PERSON] було отримано того ж дня, 15.04.2009 року, що стверджується їх особистими підписами на примірниках вимог. (арк. 26, 27 та 28 справи №2-7873\\2009) Відтак пресічний шестимісячний строк предявлення позивачем вимог до поручителів підлягає до обрахунку починаючи з 15.05.2009 року. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача-відповідача Публічного акціонерного товариства "Універсал банк", підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з основного боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" суми нарахованих процентів, втрат від інфляції та нарахованих трьох процентів річних за невиконання грошового зобов'язання, що складає загалом 851\~290,51 гривень. В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" слід відмовити у звязку із закінченням шестимісячного пресічного терміну пред'явлення вимог до поручителів, станом на дату звернення позивача з позовом до суду 08.07.2015 року. Можливість застосування будь яких способів захисту цивільних прав, які (способи) прямо не заборонені законом, підтверджує ВСУ у постанові від 15.04.2015 року за №6-55цс15. Одночасно в суду є підстави задовольнити зустрічні позовні вимоги позивача за зустрічним позовом в частині визнання відсутнім у ПАТ «УніверсалБанк» права на стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором поруки №11/315-п від 08 серпня 2007 року, саме у звязку з її припиненням. Щодо зустрічних позовних вимог відповідача-позивача [PERSON], то суд зазначає наступне. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "Універсал банк", третя особа [PERSON] про визнання договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року, укладеного між ними, припиненим з 15.07.2008року, визнання правовідносин, що випливають з договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року припиненими з 15.07.2008року та визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" права на стягнення з [PERSON] грошових коштів за договором поруки №11/315-п від 08.08.2007року. В обґрунтування вимог посилається на те, що 15.07.2008року Публічним акціонерним товариством "Універсал банк" змінено відсоткову ставку за користування кредитом по кредитному договору №11/315-к від 08.08.2007року з 11,95% річних до 12,95% річних. Про зміну зобовязання за кредитним договором №11/315-к від 08.08.2007року, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності, його повідомлено не було, згоди на збільшення обсягу відповідальності він не надавав та жодних додаткових угод з Публічним акціонерним товариством "Універсал банк", як це передбачено п.11 договору поруки №11/315-п від 08.08.2007року, він не укладав. Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, і в даному випадку, порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання. Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається із доданого до первісного позову розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11/315-к від 08.08.2007 року, 15.07.2008 року Відкритим акціонерним товариством "Універсал банк" було змінено відсоткову ставку за користування кредитом з 11,95% річних до 12,95% річних. За правилами п.11.4 Договору кредиту передбачено, що всі зміни та доповнення до нього оформляються в письмовій формі додатковими угодами, які є невідємними частинами договору. Належного та допустимого доказу про укладання угоди між банком та позичальником про збільшення процентної ставки з з 11,95% річних до 12,95% річних, тобто зміну умов договору шляхом укладання додаткової угоди підписаної обома сторонами, стороною позивача за зустрічним позовом суду не надано, хоча в силу ст. 60 ЦПК України, обовязок доказування покладається на кожну із сторін спору. А тому суд приходить до переконання, що хоча банком в односторонньому порядку збільшено процентну ставку з 11,95% річних до 12,95% річних в доданому до первісного позову розрахунку заборгованості, за відсутності двосторонньої додаткової угоди до договору кредиту, підписаної позичальником, таке збільшення процентної ставки є нічим іншим як виключно бажанням банку, однак не є змінами до договору кредиту №11\\315-к від 08.08.2007 року, а тому жодним чином не впливає на збільшення обовязку поручителів, за умови існуючої поруки станом на дату збільшення процентної ставки. На підставі наведеного,

Outcome: partial