Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

28.04.2021 [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку та проживає за адресою [ADDRESS] . Даний житловий будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.12.2020. за власні кошти утримує житловий будинок, робить капітальні та поточні ремонти. В даному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] , з яким шлюб розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.06.2017 по справі №442/399/17. Однак, відповідач не проживає за місцем реєстрації, в будинку відсутнє його майно, але позивач сплачує додаткові кошти за житлово-комунальні послуги, не може оформити субсидії. Враховуючи, що реєстрація відповідача у житловому будинку [PERSON] перешкоджає її вільному володінню, користуванню та розпорядженню належним нерухомим майном, вона змушена звернутись до суду. Ухвалою від 29.04.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 18.05.2021, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 18.05.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 10.06.2021. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну не надав. Згідно правил\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВАС№295742, посвідченого державним нотаріусом Бекиш В.О., [PERSON] є спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.06.2017 у справі №442/399/17 розірвано шлюб між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] . З акту встановлення факту проживання осіб від 29.03.2021 №4, виданого Меденицькою Селищною радою Дрогобицького району Львівської області вбачається, що [PERSON] , 1972 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за місцем реєстрації з 19.06.2017. Із відомостей, внесених до будинкової книги відповідач [PERSON] прописаний за адресою: [ADDRESS] . Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто відповідач, без згоди позивача (власника), використовує належну їй власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідача є перешкодою для позивача у повному розпорядженні і користуванні належною їй власністю - будинком, тобто ця реєстрація порушує її права власності. У відповідності до\~ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном". Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами\~\~України. Відповідно до ст.\~10,\~60,\~61 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. За правилами\~ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1\~ст. 319 ЦК України\~зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені нею витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved