Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 грудня 2008 року в розмірі 12382,75 грн., яка складається з наступного: 2002,24 грн. тіло кредиту, 3371,20 грн. - відсотки за користування кредитом, 6181,56 грн. пеня, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 577,75 грн. штраф (процентна складова), а також сплачений судовий збір. На обґрунтування позову зазначено, що 04 грудня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк", який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.7.11 договору було передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань [PERSON] станом на 15 листопада 2017 року має заборгованість в розмірі 12382,75 грн., яка складається з наступного: 2002,24 грн. тіло кредиту, 3371,20 грн. - відсотки за користування кредитом, 6181,56 грн. пеня, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 577,75 грн. штраф (процентна складова. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Також надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що просить зменшити розмір пені до 500,00 грн., враховуючи його скрутне матеріальне становище, оскільки розмір його щомісячної заробітної плати становить 4000,00 грн., за рахунок якої він повинний жити та сплачувати комунальні послуги за житло. Також вважає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором, порушує положення ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього штрафів. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, 04 грудня 2008 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний договір (а.с. 12-28). Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов надання банківських послуг було передбачено, що позичальник надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який моменту змінити (зменшити, збільшити або анулювали) кредитний ліміт, а підписання цього договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та прави надання банківських послуг відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором; у разі невиконання зобовязань на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. На підставі п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою відповідач доручив банку списувати з будь-якого її рахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, у томі числі й мінімального обовязкового платежу, якщо мінімальний обовязковий платіж вказаний у заяві клієнта та і памятці клієнта. Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач доручив банку здійснювати списання грошових коштів з її рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. При порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, відповідач зобовязався, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від заборгованості за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який перевірений судом (а.с. 7-11), станом на 15 листопада 2017 року прострочена заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 04 грудня 2008 року становить: 2002,24 грн. тіло кредиту, 3371,20 грн. - відсотки за користування кредитом, 6181,56 грн. пеня, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 577,75 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за тілом кредиту - 2002,24 грн. та за відсотки за користування кредитом , 3371,20 грн. У статті 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки у вигляді штрафу або пені. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За порушення зобов'язаннь відповідачем позивач, на підставі п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг просить стягнути з відповідача нараховану пеню в сумі 6181,56 грн., а також, на підставі п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, просить стягнути: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 577,75 грн. штраф (процентна складова). Відповідач звернувся до суду з заявою, в якій просить зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки, вважаючи, що в разі стягнення з нього тіла кредиту та нарахованих процетнів, банк не зазнає жодних збитків. Крім того, при вирішенні питання про стягнення неустойки просить врахувати його скрутне матеріальне становище, оскільки його заробіток складає приблизно 4000 грн., за які він повинен жити та сплачувати комунальні послуги по житлу. Згідно ч. 1, 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що розмір пені в сумі 6181,56 грн. за порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором необхідно зменшити до 2000,00 грн., оскільки з урахуванням нарахованих процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача, розмір пені перевищує можливий розмір збитків, завданих позивачу невиконанням зобовязань відповідачем за кредитним договором. Крім того при визначенні розміру пені, яка підлягає стягненню, суд також враховує скрутний матеріальний стан відповідача, який отримує зарплату 4000 грн. на місяць, не маючи інших джерел доходу. Крім того відповідач в своїй заяві зазначив, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правовой відповідальності, а тому їх застосування за одне і те саме порушення, яким є порушення строків виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, не може застосовуватися. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, яким є порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором, суперечить положенням статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 250,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 577,75 грн. штрафу (процентна складова) не підлягають задоволенню. Отже з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 7373,44 грн., яка складається з наступного: 2002,24 грн. тіло кредиту, 3371,20 грн. - відсотки за користування кредитом, 2000,00 грн. пеня. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам (59,55% від ціни позову).

Outcome: partial