Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

14.12.2017 позивач звернувся з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 9 липня 2007 року співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було створено та зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирної будинку «А-1». 2 серпня 2007 року загальні збори об`єднання співвласників затвердили рішення про прийняття житлового комплексу будинку на баланс об`єднання. 1 жовтня 2007 року Управління житлового господарства Виконавчого комітету Харківські міської ради видало Наказ № 141 «Про створення комісії з передачі житлового будинку [ADDRESS] на баланс ОСББ «А-1». ОСББ є балансоутримувачем багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Відповідачу на праві власності належить кв. [ADDRESS] . [PERSON] користується всіма привілеями об`єднання. Загальними зборами були затверджені внески у розмірі 20 грн на місяць з кожної квартири, а також 5 грн з кожного автомобіля за одну ніч, вирішено поставити шлагбаум. Зазначені вснески є обов`язкові для всіх власників квартир будинку. Також протоколом загальних зборів затверджено тариф на внески на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2,15 грн за 1 кв.м. загальної житлової площі. В подальшому розмір тарифів було змінено на 2,50 грн за 1 кв.м. загальної житлової площі. 29.10.2016 протоколо загальних зборів встановлено загальний внеско на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2,80 грн за 1 кв.м. загальної житлової площі та скасовано внески на благоустрій у розмірі 20 грн та комору 3 грн з перенесення заборгованості на експлуатаційні витрати з 01.11.2016. Крім того встановлено внесок за розміщення автомобіля на прибудинковй території у розмірі 6 грн за ніч з 01.11.2016. Протоколом загальних зборів від 01.04.2017 встановлено внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири. Відповідач та члени його сім`ї на прибудинковій території будинку розміщують два автомобіля «Форд Фокус», державний номер [NUMBER] та «Форд С-Мах», державний номер [NUMBER] . Однак від оплати витрат на утримання будинку та прибудинкової території будинку відповідач ухиляється, внаслідок чого станом на 01.12.2017 утворилась заборгованість. 26.02.2018 позивач уточнив позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті внесків за розміщення на прибудковій території об`єднання автомобілів у розмірі 13653,00, заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудковій території у розмірі 6308,40 грн, витрати пов`язані з правовою допомогою у розмірі 4757,40 грн, усього стянути 24718,80 грн (а.с.1-5, 59-60) 19.02.2018 відповідачем [PERSON] подано зустрічну позову заяву про визнання недійсним рішення загальних зборів В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначено, що рішеннями загальних зборів ОСББ "А-1",оформлених протоколами загальних зборів б/н від 31.01.2015, 29.10.2016 і 01.04.2017, встановлюються розміри внесків за утримання будинку і прибудинкової території, які є обов`язковими всіх співвласників будинку [ADDRESS] . [PERSON] вважає, що вказні рішення є нелегітимними, так як відповідач не був повідомлений про проведення жодних загальних зборів ОСББ, у матеріалах відсутні будь- які докази сповіщення [PERSON] про проведенян загальних зборів. У зв`язку з чим [PERSON] просить визнати недійсними рішення загальних зборів ОСББ «А-1» оформлене протоколами загальних зборів від 31.01.2015, 29.10.2016,01.04.2017 (а.с.30-31) Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 зустрічний позов [PERSON] до ОСББ «А-1» про визнання недійсним рішення загальних зборів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСББ «А-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Об`єднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] до ОСББ «А-1» про визнання недійсним рішення загальних зборів з первісним позовом ОСББ«А-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 123-124). 19.02.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач звертає увагу суду на тому, що інформація щодо днів по котрим з автомобілі FORD залишалися на ніч на прибудинковій території не відповідає дійсності. Автомобілі "Ford Focus" д.н.з. " [NUMBER] " і "Ford С-Мах" д.н.з. " [NUMBER] не належать відповідачу та членам його сім`ї, а на праві власності зареєстровані з підприємством ТОВ "Торговий дім "Євромет". Член сім`ї Відповідача, а саме [PERSON] очолює підприємство ТОВ "Торговий дім "Євромет" та інколи бере автомобілі з метою виконання своїх робочих обов`язків та декілька разів залишав їх на прибудинковій території на ніч, але в будь якому випадку це менше зазначено позивачем. Також у відзиві зазначено, що позивачем до позовної заяви не надано доказу, який би відповідав критеріям передбаченим ЦПК України, на підтвердження розташування у ночі автомобілів на території ОСББ. Крім того, у відповідності до ст. 30 ч. 6 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою. Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Відповідач як і його син [PERSON] є інвалідами другої групи, що підтверджується відповідними свідоцтвами (додаються до відзиву). Зважаючи на це вони як інваліди мають право на безоплатне паркування власного автомобілю на прибудинковій території ОСББ. У відповідності до ст. 4 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.Із вказаної норми слідує, що утримання будинку і прибудинкової території може бути забезпечено як силами самого ОСББ так і на підставі укладення овідних договорів. У позовній заяві позивач взагалі не вказує на те, яким чином здійснюється утримання будинку і прибудинкової території постійно чи із задіянням сторонніх виконавців) і чи здійснюється воно взагалі, також позивачем до позовної заяви не додається жодних доказів підтверджуючих надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території. Крім того, рішення ОСББ оформлені протоколами загальних зборів від 31.01.2015, 29.10.2016 і 01.04.2017 років, якими зокрема встановлюються розміри внесків за утримання будинку і прибудинкової території, є нелегітимними. Також, відповідач просив застосувати строк позовної давності у три роки, зауважив, що стягненню можуть підлягати тільки суми заборгованості, які утворились у позивача перед відповідачем починаючи з 14.12.2014. (а.с.46-48). Позивачем ОСББ «А-1» подано відзив на зустрічний позов, у якому зазначено, що відповідач не заперечує факту користування члена його сім`ї автомобілями. Реєстрація транспортних засобів на прибудинковій території в нічний час здійснюється щодобово з 24-00 черговим по будинку та заноситься в реєстраційний журнал. Щомісячно, згідно рішення загальних зборів ОСББ А-1 в квитанцію нараховуються внески та утримання будинку та прибудинкової територіях. Згідно до ст.15 ЗУ « Про ОСББ» співвласник зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Для розв`язування можливих спорів, щодо нарахувань щомісячних зборів, зазначених в квитанції, прибудинкова територія обладнана відеоспостереженням з пам`яттю до 30 діб. Право співвласників звернутися до Правління ОСББ А-1 в місячний термін та вирішити, на думку заявника, можливу помилку. Таких звернень від відповідача [PERSON] не було. Крім того ОСББ А-1 , за рішенням загальних зорів, та згідно затвердженого проекту , проведені наступні роботи : реконструкцію прибудинкової території, а саме : огородило прибудинкову території металевим забором , обладнало місце для чергового по будинку, встановило шлагбаум, провела реконструкцію дорожнього покриття, збільшило кількість місць для паркування автомобілів, провело реконструкцію та ремонт дитячого та спортивного майданчика, встановило відеоспостереження території, додатково провело освітлення території. Всі ці роботи проводяться виключно за рахунок внесків співвласників. Щодо безоплатного паркування інвалідів другою групи на прибудинковій території ОСББ « А-1». Протягом дня усі власники та користувачі автомобілів користуються безкоштовно прибудинковою територією та без обмежень. Виключенням є автомобілі, що залишаються на ніч на прибудинковій території власниками квартир або членами їх сімей, що мешкають в будинку. Власник квартири сплачує внесок на утримання прибудинкової території. Ніякого платного майданчика на прибудинковій території не має, ніякі гроші погодинно, чи добу не стягуються. Відповідачем [PERSON] , як власником квартири, та його сином [PERSON] , користувачем квартири, не надавалось в ОСББ « А-1», довідки - підтвердження з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, затвердженого Постановою КМУ від 29.01.2003 р, № 117 , які мають на пільги , в тому числі внески на отримання прибудинкової території, як інваліди 2-ї групи. ЗУ « Про основи захищеності інвалідів України № 8756 - XI від 21.03.1991 року, такі пільги для інвалідів 2-ї групи не передбачаються. Підставами для нарахування розміру сплати внесків та утримання будинку та прибудинкової території слугувало рішення загальних зборів членів ОСББ «А-1», не скаржується факт надання цих послуг. Згідно статуту ОСББ А-1, та ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, правління звітує на зборах перед співвласниками, де долучається звіт ревізійної комісії, в якому вказуються всі витрати та надходження за звітний період. Кожен співвласник за письмовою заявою до правління може ознайомитись з матеріалами ревізійної комісії, надати свої зауваження та пропозиції. Відповідач [PERSON] ніколи не звертався до правління ОСББ «А-1» з ніякими заявами з цього питання та не сплачував внески зазначені в позовній заяві. Збори членів ОСББ проводились згідно зі статутом та ЗУ «Про ОСББ». На стенді оголошень була розташована інформація про проведення позачергових зборів, а потім і рішення загальних зборів. Користувачі квартирі відмовились отримувати повідомлення про проведення позачергових зборів, то був комісією складенйи відповідний акт. [PERSON] та його сім`я не були позбавлені можливості готуватися до зборів, надавати свої пропозиції та приймати участь у зборах співвласників, такі питання у відповідача виникли тільки після заявленого позову ОСББ. У зв`язку з чим ОСББ А-1 просить відмовити у задоволені зустрічного позову (а.с.86-88). Представники позивача [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні просили задовольнити позов, з підстав викладених у позові, у задоволені зустрічного позову просили відмовити, з підстав, викладених у відзиві проти зустрічного позову. Представник відповідача Тищенко А.В. у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав, викладених у відзиві, просив застосувати строк позовної давності, зустрічну позовну заяву просив задовольнити, з підстав викладених у ній. У судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка показала, що вона є членом правління ОСББ «А-1». [PERSON] мешкає у будинку, балансоутримувачем якого є ОСББ. Відповідач та його сім`я користуються двома автомобілями, які вночі знаходяться на охоронюваній території будинку, находження автомобілів щовечора фіксується охоронцем, тобто охоронець вносить до книги обліку номера автомобіля, які перебували на охоронюваній території вночі. У судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що він є заступником голови ОСББ «А-1». Відповідач [PERSON] мешкає у будинку, він та його сім`я мають два автомобіля. На всі збори ОСББ відповідач не з`являється, ігнорує їх. Внесків [PERSON] , не сплачує. Всі борги вносяться у квитанції. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу квартири від 28.03.2001 відповідачу [PERSON] , належить квартира [ADDRESS] (а.с.17). 09.07.2007 співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] створено та зареєстровано ОСББ «№а-1», свідоцтво про державну режєстрацію юридичної особи серія [NUMBER] (а.с.6). Розпорядженням управління комунального майна та приватизації №1014 від 27.09.2010 передано на баланс ОСББ «А-1» житловий будинок по [ADDRESS] , загальною площею 19940 кв.м., загальною первісною вартістю 1565251,60 грн, сумою зносу 9149716,65 та залишковою вартістю 6502799,05 грн станом на 01.07.2010 згідно акту- приймання передачі (а.с.7). На теперішній час ОСББ «А-1» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Згідно з ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ «А-1» виступає замовником робіт і послуг, укладає угоди про їх надання та проводить оплату їх вартості і забезпечує мешканців будинку комунальними та іншими послугами. В свою чергу власники житлових приміщень зобов`язані своєчасно здійснювати оплату на утримання жилих та нежилих приміщень будинку і прибудинкової території на розрахунковий рахунок об`єднання у розмірі, встановленому загальними зборами, які є представницьким органом мешканців всього будинку. Згідно ст.4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно ст.16 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Як встановлено у судовому засіданні протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» № 5 від 04.12.2010 зокрема, для утримання охорони прибудинкової території були затверджені внески у розмірі 20,00 грн місяць з кожної квартири, а також 5,00 грн з кожного автомобіля за одну ніч. Також вирішено поставити шлагбаум (для заїзду на прибудинкову територію), встановити відеоспостереження, забезпечити чергового охоронця телефоном з наданням номерів телефоні всіх квартир для екстреного зв`язку. п. 3.1.1. протоколу загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 04.02.2012 затверджено тариф та внески на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2,15 грн за 1 кв.м. загальної житлової площі. В подальшому розмір тарифу і внесків на утримання будинку та прибудинкової території було змінено. п. 4 протоколу загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 31.01.2015 було затверджено тариф та внески на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2,50 грн за 1 кв.м. загальної житлової площі. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 29.10.2016 встановлено загальний внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 2,80 грн. за кв.м. загальної площі квартири та скасовано внески на благоустрій 20 грн та комору 3 грн з перенесенням заборгованості на експлуатаційні витрати з 01.11.2016. Крім того, встановлено внесок за розміщення автомобіля на прибудинковій території у розмірі 6 грн за ніч з 01.11.2016. Далі, протоколом загальних зборів членів ОСББ «А-1» від 01.04.2017 встановлено внески на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. [PERSON] та члени його родини на прибуднковій території будинку розміщують два автомобіля "Ford Focus" д.н.з. " [NUMBER] " і "Ford С-Мах" д.н.з. " [NUMBER] , що підтверджується витягом з реєстраційного журналу ОСББ «А-1» (а.с.18-19) та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено витягом з реєстраційного журналу ОСББ «А-1» [PERSON] має заборгованість за період з жовтня 2013 по листопада 2017 по сплаті внесків за розміщення на прибудинковій території об`єднання автомобілів в розмірі 13653,00 грн. Окрім того, з розрахунку внесків на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ «А-1» по кв.6 [ADDRESS] власник [PERSON] вбачається, що відповідач має заборгованість за період з квітня 2014 по листопад 2017 у розмірі 6308,40 грн (а.с.20). Відповідно ст.17 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та Статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів. Частиною 8 статті 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 526 ЦК України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чиної відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інши вимог, що звичайно ставляться. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що відповідач [PERSON] не виконує покладені на нього обов`язки щодо своєчасної сплати за утримання будинку та прибудинкової території. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13. Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства. Відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування строків позовної давності спочатку у відзиві на позов (а.с.47-48), а потім і подано окрему заяву (а.с.57), також на застосуванні строку позовної давності наполягав представник відповідача у судовому засіданні. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість, яка утворилась у відповідача перед позивачем, охоплює період з жовтня 2013 по листопад 2017 - внески за розміщення на прибудинковій території об`єднання автомобілів та період з квітня 2014 по листопада 2017 - внески на утримання будинку та прибудинкової території ОСББ (а.с.18-19,20). Відповідач [PERSON] , та його представник звернулись до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність застосування строку позовної давності до даних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Отже, наведений у ЦК України перелік підстав припинення зобов`язань не є вичерпним. Зобов`язання може припинятися і з інших підстав (встановлених законом і, зокрема, з підстав встановлених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, що прямо передбачено наведеними нормами закону. Згідно з пунктом 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року: «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції... та статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язкової юрисдикції Європейського суду з прав людини з усіх питань, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», у зв`язку з чим у вітчизняному кримінальному та цивільному судочинстві при Застосуванні норм Конвенції з метою їх тлумачення можливе посилання на рішення Євросуду з прав людини, що мають прецедент ний характер. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Отже, наведеними вище імперативними нормами законів України встановлено що, у разі невідповідності законів України Конвенції та практиці Суду (у тому числі і неповноти, суперечливості закону), національні суди України не лише можуть, а зобов`язані вирішувати справи в порядку цивільного судочинства із застосуванням Конвенції, як джерела права. У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: "Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду". Тобто, згідно практики Суду суб`єктивне матеріальне право безпосередньо пов`язане з позовною давністю; боржник має право після пропущення кредитором строку позовної давності бути звільненим від свого обов`язку перед кредитором (звільненим від переслідування та притягнення до суду). Наведена у рішенні Європейського суду від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" практика Суду (джерело права) узгоджується із змістом ч. 2 ст. 20 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 20 ЦК України нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Саму наявність в ЦК України інституту позовної давності, з урахуванням наведеної практики Суду (джерела права), слід вважати тим випадком, встановленим законом, коли нездійснення у визначений строк права на захист припиняє цивільне право, що порушене. Таким чином, позовна давність це виняток (встановлений законом) із загального правила, передбаченого ч. 2 ст. 20 ЦК України. Із закінченням позовної давності погашається право на захист, внаслідок матеріальне право стає незахищеним. Зі спливом позовної давності суб`єктивне право припиняє своє існування. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за період з грудня 2014 року по листопад 2017 року, що відповідно складає заборгованість по сплаті внесків за розміщення на прибудинковій території об`єднання автомобіля у розмірі 6853 грн, заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4927 грн 20 коп. Вирішую питання по зустрічному позову [PERSON] до ОСББ «А-1» про визнання недійсним рішення загальних зборів, суд виходить з наступного: Рішенням загальних зборів ОСББ «А-1», які оформлені протоколами загальних зборів, від 31.01.2015, 29.10.2016, 01.04.2017, зокрема, встановлені розміри внесків за ктримання будинку і прибудинкової території. Ч. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. З протоколів загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 31.01.2015, 29.10.2016, 01.04.2017 вбачається, що загальна кількість співвласників квартир які присутні на зборах складє 44 члени ОСББ, 49 сленів ОСББ та 70 членів ОСББ відповідно, збори були дійсні. За результатами загальних зборів були прийняті рішення: на зборах, які відбулись 31.01.2015, зокрема, затверджено внески на ремонтний фонд у розмірі 0,35 грн/кв.м.додатково до існуючого внеску на утримання будинку та прибудинкової території 2,15 грн/кв.м. Всього 2,50 грн /кв.м. з 01.02.2015 (а.с.17 зворотна сторона); на зборах, які відбулись 29.10.2016, зокрема, встановлено загальний внесок на утримання будинку та прибудинкової території у розмиірі 2,80 грн за кв.м. загальної площі квартири та скасованор внески на благоустрій 20 грнта комору 3 грн з перенесенням заборгованості на експллуатаційні витрати (а.с.14 зворотна сторона); на зборах, які відбулись 01.04.2017 вирішено задля фінансування дольових витрат по енергозьбереженню встановити внески на утримання будинку та прибудинкової території 5 грн кв.м.на 1 р. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку, врегульовано Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ). Відповідно до статті 4 вищевказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 10 Закону № 2866-ІІІ визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту тощо. Згідно із Законом N 417-VIII від 14.05.2015 статтю 10 було доповнено новими положеннями (частинами 12 та 13), відповідно до яких кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, проте статутом об`єднання може бути встановлено інший порядок визначення кількості голосів, що належать кожному співвласнику на загальних зборах. На обґрунтування своїх зустрічних вимог [PERSON] ставить під сумнів рішенян загальних зборів через те, що його не було повідомлено про проведення загальних зборів під розписку чи поштою. Але ці доводи позивача не є слушними, оскільки жодних підтверджень в обґрунтовування своїх сумнівів позивачем не надано. Більш того доводи [PERSON] щодо того, що його не було повідомлено про проваденян загальних зборів спростовуються доказами, які надіні позивачем на підтвердження відзиву на зустрічну позовну заяву, а саме актом комісії, відповідно до якого [PERSON] , як власник не мешкає у квартирі 6 , в квартирі мешкають його родичі, членам сім`ї [PERSON] , було запрпопоновано отримати повідомлення про проведення позачергових зборів власників ОСББ «А-1», на що було отримано відмову. Зазначений акт підписано членами комісії у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.93). Також на спростування доводів [PERSON] щодо неповідомлення про загальні збори позивачем надано список власників квратир багатоквратирного будинку [ADDRESS] . [ADDRESS] для реєстрації отримання запрошення на загальні збори ОСББ, з зазначено списку вбачається, що [PERSON] запрошено на загальні збори, про що у графі №6 навпроти прізвища [PERSON] , стоїть його підпис (а.с.94). Окрім того, суду не надано підтвердження про оскарження будь-ким із мешканців будинку рішення зборів ОСББ «А-1» з мотивів їх неповідомлення у встановленому законом порядку про проведення цих зборів чи неврахування їх голосів «проти» прийнятих рішень матеріали справи не містять, чи голосування осіб, які не мали на те право. При прийнятті рішення суд керується положеннями статті 15 ЦК України, за змістом якої підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання. Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1, 3 ЦПК України). Закріплений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що [PERSON] оспорює рішення загальних зборів, саме на нього відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України покладається обов`язок обґрунтування та доказування не лише порушень вимог закону, на яківін посилається, а тієї обставини, що оспорюване рішення порушує його право або цивільний інтерес. Однак позовна заява не містить посилань та те, яке ж право чи цивільний інтерес позивача як фізичної особи порушені зборами, які на думку позивача, є недійсними. За результатами розгляду справи в судовому засіданні позивач також не обґрунтував і не довів факт порушення його суб`єктивних прав. За положеннями частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень частин першої-третьої та п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, зважаючи на те, що порушень вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» при проведенні загальних зборів не встановлено, оспорювані рішення не суперечить інтересам держави і суспільства, відповідають внутрішній волі співвласників ОСББ «А-1», які брали участь у голосуванні, та не порушує суб`єктивне право чи цивільний інтерес [PERSON] , підстав для визнання вказаних рішення недійсним суд не вбачає. Вирішуючи питання по судових витратах суд виходить з наступного: Ч.1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Постановою Великої Палати Верховного суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач, заявляючи вимогу, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження цих обставин надав суду договір про надання правничої допомоги, укладений між ОСББ «А-1» та адвокатом Ткаченко В.М. від 04.01.2018 ( а.с. 72-74), замовлення на надання правничої допомоги (а.с.61-62), розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.65). У зв`язку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на правову допомогу. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного; Відповіднодо ст. 141 ЦПК України з відповідача на корсить позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до заявлених вимог. Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] є особою з другою групої інвалідності (а.с.51). Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Ч.9 ст. 141 ЦПК України визначено - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, лише на 66,9% судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволенних вимог, тобто у розмірі 1065,60 грн. На підстави викладено,

Outcome: partial