Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за розпискою. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 20.05.2011 року вона надала у борг відповідачу 500 євро, що підтверджується розпискою. В установлений строк гроші не повернув, у зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача борг в сумі 5341,30 грн. з урахуванням 3% річних в розмірі 383,46 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, пояснив, що він дійсно отримав від [PERSON] кошти, написав власноручно розписку, однак він отримував кошти не для себе, а для свого знаймого [PERSON], якому їх і передав. Просив у задоволені позову щодо нього відмовити, а сплату боргу, про стягнення якого просить позивач, стягнути з [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Як вбачається з розписки, оригінал якої залучений судом до матеріалів справи, відповідач [PERSON] 20 травня 2011 року отримав у борг 500 евро на строк до 12 червня 2011 року, які зобов'язався повернути в евро або в перерахунку в національній валюті за курсом на 12 червня 2011 року /а.с. 7/. Також на представленій розписці, яка виконана на звороті оригіналу договору підряду на виконання проектних робіт, укладеного 21.03.2011 року між [PERSON] та ТОВ «МК Аквабуд» в особі директора Мироненко М.С., є дані про отримання [PERSON] грошей від [PERSON] в рахунок передоплати за виконання проектних робіт та заробітної плати /а.с.7/. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], зазначив, що між ним та [PERSON] була домовленість з приводу проведення робіт щодо налаштування газового обладнання. На виконання домовленості він отримував у позивача певні кошти для робіт. Також зазначив, що одного разу він попросив [PERSON], з яким працював, забрати у [PERSON] гроші. [PERSON] у свою чергу взяв у [PERSON] грошові кошти в сумі 500 Євро та передав йому. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, у силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Судом, шляхом опитування сторін та свідка встановлено, що у трудових відносинах [PERSON] і [PERSON] не перебувають, будь-яких письмових підтверджень того, що [PERSON] просив [PERSON] отримати від [PERSON] гроші на виконння робіт, так само як і передачу [PERSON] грошових коштів [PERSON] судові не представлено. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, що [PERSON] отримав у борг 20.05.2011року від [PERSON] гроші кошти в сумі 500 Євро, які мав повернути у строк до 12.06.2011року. Факт наявності у [PERSON] оригіналу розписки, а також та обставина, що відповідач ствердив, що грошові кошти він отримав саме у позивача у справі, свідчить про існування між сторонами боргових зобов"язань. Відповідно до ст.. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 500 Євро., які зобов'язався повернути до 12 червня 2011 року, про що 20 травня 2011 року видана письмова розписку, оригінал якої знаходиться у справі, однак свого обов'язку по поверненню не виконав. Таким чином, суд вважає, що що між сторонами укладено договір позики, який позивачем належним чином підтверджений, а оскільки відповідач у встановлений строк борг не повернув, то позивач має право вимагати його повернення з застосуванням положень ст.. 625 ЦК України. Доводи відповідача про те, що вказана розписка є формальністю та написано виключно за проханням позивача для підтвердження факту передачі грошей, а гроші відповідач брав не для себе, а для [PERSON] судом не приймаються до уваги, оскільки ніяких встановлених законом допустимих доказів на підтвердження цього ним не надано. У судовому засіданні свідок та відповідач ствердили, що у трудових правовідносинах не перебувають, документально передачу грошей, отриманих від [PERSON] не фіксували, [PERSON], зі слів свідка, було усно доручено отримати у позивача гроші. Згідно зі ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, факт отримання грошей відповідачем не оспорено, подальша доля грошей, зокрема передання їх третім особам, не може слугувати доказом відсутності боргових зобов"язань за розпискою. Відповідачем не надано доказів про здійснення на нього тиску з боку позивача під час укладення договору позики з позивачем на зазначену у розписці суму. Також відповідачем не надано доказів, що гроші він отримував не в позику, а для [PERSON] на виконання певних робіт у якості передоплати, авансу тощо. Також судом встановлено, що діяльність юридичної особи ТОВ "МК Аквабуд", з яким позивач уклала договір, на звороті якого виконано оригінал розписки, припинена на підставі рішення суду (витяг з ЄДРПОУ серії АД № 654657). Будь-якого підтвердження того, що відповідач перебував на час написання розписки у трудових відносинах з ТОВ "МК Аквабуд" і грошові кошти отримав у позивача саме у зв"язку з виконанням робіт за договором не надано. Покази свідка [PERSON], як докази обставин відсутності боргових зобов"язань між сторонами у справі, суд не приймає до уваги, оскільки свідок при передачі грошових коштів, при написанні розписки не був присутнім і обставин передачі не знає. Доводи про те, що саме [PERSON] має розплачуватись за отримані в борг кошти, на увагу не заслуговують, оскільки у даному випадку саме відповідач поставив свій підпис про отримання в борг грошей без будь-яких застережень щодо передачі визначеної суми боргу третій особі. При цьому, суд враховує, що відповідно ст.59, 64 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень відповідачем не надано. З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення боргу за розпискою є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді нарахування на суму боргу 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами). Відповідно до ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативним актом. Таким чином, враховуючи те, що заборгованість відповідача за договором позики становить 500 евро (відповідно до приписів ст. 11 ЦПК України - в межах заявленої суми), що в перерахунку за курсом НБУ станом на 11.11.2013 р. становить 5341,30 грн., а прострочення боржником зобов'язання складає більш ніж два роки, суд стягує з відповідача суму боргу та 3% річних від простроченої суми - 383,46 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218, 625, 1046, 1047, 1049;

Outcome: approved