Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

10 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська з зазначеною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 20 травня 2016 року між нею та ФОН "[PERSON] було укладено договір про виготовлення та доставку кухонних меблів. Ціна виготовлення, яку їй запропонував відповідач становила 14582 гри. 20 травня 2016 року вона сплатила відповідачу 10 200гри 00коп, про що свідчить рукописна відмітка, зроблена відповідачем та завірена його підписом та печаткою. Строк виконання робіт відповідачем вказаний у пункті 3.2 договору. Враховуючи те, що основна сума плати за договором була внесена нею 20.05.2016р., а стосовно іншої частини коштів між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про сплату після доставки меблів, зобовязання відповідача мали б бути виконані до 05 липня 2016 року. Незважаючи на виконання неї своєї частини зобовязань за договором, відповідач до цього часу не приступив до виконання своєї частини зобовязань. Вона звернулась до Інспекції у справах захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, із заявою про розірвання договору між нею та відповідачем та повернення їй коштів, сплату пені, клопотанням про притягнення винних у порушенні порядку виконання зобовязання осіб до відповідальності. Також вона зверталася до Самарського ВП ДВП ГУНИ в Дніпропетровській області з заявою про кримінальне правопорушення, проте в даній на неї відповіді зазначалося, що викладені відносини є цивільно-правовими, а тому мають вирішуватись в судовому порядку. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують Закон України «Про захист прав споживачів» та умови укладеного договору. Взяті на себе зобов'язання вона виконала в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам договору, не доставив вироби в строк, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Враховуючи те, що 20.05.2016 року було укладено договір, можна зробити висновок, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання цього договору. Загальна вартість роботи за договором становить 14582 грн. Станом на 09.08.2016р. виконавець прострочив роботу на 35 календарних днів. Частиною п'ятою ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів" встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Таким чином на 09.08.2016 року, відповідач має сплатити їй пеню в розмірі 14582/0,03?42=18373 грн. 32 коп. Внаслідок неправомірних дій відповідача та невиконання ним взятих на себе зобов'язань вона зазнала моральної шкоди. Так, у неї змінився нормальний образ життя, втратились нормальні життєві зв'язки, порушився нормальний режим сну, вона зазнала значних душевних страждань. Щодня вона думає про неповернені їй кошти, оскільки вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, і протягом довгого часу збирала кошти на замовлення нових меблів. Вона відчуває погіршення самопочуття. Крім того, змушена витрачати власний час на звернення до поліції та контролюючих організацій. Вона вичерпала всі можливі способи урегулювання даного спору і тому вимушена звертатись до суду. Не маючи достатніх знань в галузі цивільного законодавства, вона має нести додаткові матеріальні виплати по отриманню юридичної допомоги. Тому просить суд стягнути з відповідача 3000 грн. моральної шкоди. На підставі викладеного просить суд розірвати договір між нею та ФОП "Клімов Андрій Васильович" про надання послуг від 20 травня 2016 року. Стягнути неустойку з ФОП "Клімов Андрій Васильович" за кожен день прострочки станом на 09.08.2016 (що становить 35 календарних днів) у розмірі 18373 грн. 32 коп. Стягнути з ФОП "Клімов Андрій Васильович" моральну шкоду у розмірі 3000 тисяч грн. Стягнути з ФОП "Клімов Андрій Васильович" сплачену нею за договором суму в розмірі 10 200 грн. (а.с.1-5). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши позов з тих же підстав, що викладені в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Зазначила, що вона сплатила відповідачу за товар 10200грн., а він меблі не доставив. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що 20 травня 2016 року між [PERSON] (за текстом договору - Замовник) та ФОП [PERSON] (за текстом договору - Виконавець) укладено договір про виготовлення та доставку кухонних меблів, за умовами якого останній зобов'язався поставити позивачу меблі вартістю 14582,00 грн. (а.с.6-7). Відповідно до пункту 3.2 цього договору виконавець зобов'язаний передати товар замовнику протягом 30 днів з моменту повної оплати товару. Пунктом 3.7 договору передбачено, що договір діє з дня підписання і до повного виконання сторонами всіх зобов'язань. Відповідно до п. 2.2 договору [PERSON] сплатила 800,00грн. завдатку 20.05.2016р., а 21.05.2016р. 9400,00грн. Відповідно до п. 4.1. договору, договір може бути розірваний тільки у випадку невиконання замовником п. 3.1 договору. Пунктом 7.2 договору передбачено, що суперечності, по яким сторони не прийшли згоди, вирішуються відповідно законодавству України. 09 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Інспекції у справах захисту прав споживачів у Дніпропетровській області з заявою захистити її права, вжити заходи щодо усунення порушень її прав та про розірвання договору між нею та ФОП "[PERSON]В.", повернення сплаченої суми у розмірі 10200грн., сплату пені в розмірі 18378,32грн., про притягнення ФОП "[PERSON]В." винних у порушенні порядку виконання зобовязання до відповідальності (а.с.8-9). 05 липня 2016 року [PERSON] звернулася до Самарського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення ФОП "Клімов Андрієм Васильовичем" за ст. 190 КК України (а.с.10). 26 липня 2016 року начальник відділу [PERSON] направив повідомлення [PERSON] про те, що її заяву від 05.07.2016 року розглянуто згідно з ЗУ "Про звернення громадян". Проведено перевірку за результатами якої відсутні підстави для внесення інформації до ЄРДР. З'ясовано, що вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.11-12). 09 серпня 2016 року [PERSON] направила ФОП "[PERSON]В." пропозицію про розірвання договору від 20.05.20106р. та повернення сплачені нею кошти у розмірі 10200грн. та пені станом на 09.08.2016р. у розмірі 466,62грн. відповідно п. 4.2 договору (а.с.13-14). Проте, ні товару а ні повернення коштів, станом на день звернення із даним позовом до суду, позивач не отримала. Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд виходить із наступного. В силу ч 1\~ \~ст. 60 ЦПК України\~ \~визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач вважає, що оскільки відповідачем порушені суттєві умови договору, тому він повинен бути розірваний із обов'язковим поверненням суми попередньої оплати, а також пені за кожен день прострочки станом на 09.08.2016 року. Відповідно до\~ \~ст. 526 Цивільного кодексу України\~ \~зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до\~ \~ст. 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк. Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з матеріалів справи позивач сплатила за кухонні меблі 20.05.2016р. 800грн. та 21.05.2016р. 9400грн. Так, згідно зі\~ \~ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною: істотним порушенням є таке порушення, коли внаслідок заподіяної цим шкоди, інша сторона в значній мірі позбавляється того, на що розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як зазначив Верховний Суд України у своїй правовій позиції, викладеній у постанові від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Тобто, у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статей 625, 629, 664, 665, 693 ЦК України, які передбачають, що договір є обов'язковим до виконання, товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець проінформований про це, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання товару або повернення суми попередньої оплати. Суд вважає, що позивач [PERSON] у зв'язку з істотним порушенням з боку відповідача умов договору втратила будь-яку можливість отримати те на що розраховувала при укладенні договору, а саме отримати кухонні меблі, це свідчить про те, що відповідачем дійсно порушені суттєві умови договору та позивач має право вимагати його розірвання із вимогою повернення внесеної оплати. Закон України «Про захист прав споживачів»\~регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з тлумаченнями\~Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону,\~\~є лише громадянин (фізична особа) котрий придбає, замовляє, використовую або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Відповідно до ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживача" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Таким чином, суд погоджується з розрахунком пені позивача, відповідно до якого загальна сума пені станом на 09.08.2016р. (прострочення 35 календарних днів) становить 18373,32грн. Проте відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойку у вигляді пені до 10000,00грн. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно п. 2 ч. 2\~\~ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкодизавданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем було сплачено відповідачу ФОП "[PERSON]В." за виготовлення та доставку кухонних меблів 10200грн., що підлягає відшкодуванню, разом з тим не встановлено завдання позивачу моральної шкоди, з огляду на що підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00грн. суд не вбачає.\~\~\~\~\~ Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1102грн. 40коп.

Outcome: partial