Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

14.07.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про виселення з домоволодіння без надання іншого жилого приміщення. Просила суд ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] , [INFO] , із\~належного їй на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житла, та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому домоволодінні. Також просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати, пов`язані із оплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по\~справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 08.12.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено,\~що позивач [PERSON] , [INFO] , являється власницею домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02.2010 року. Дане домоволодіння перейшло їй у спадок від її бабусі (а.с.28-30). Окрім позивача, в даному домоволодінні зареєстровані її діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та відповідач (колишній чоловік позивача) [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї та зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб та землекористування, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.35). До матеріалів справи долучена копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, з якої вбачається, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] , в якої четверо неповнолітніх дітей, вона самостійно їх виховує та потребує соціальної допомоги (а.с.36). З відповідачем по справі позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.02.2021 року було розірвано. Копія даного рішення долучена до матеріалів справи (а.с.18-19). Як перевірено в ході розгляду справи, проживання разом з відповідачем [PERSON] в одному будинку для позивача стало зовсім нестерпним. Відповідач вже протягом п"яти років веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, приходить додому у нетверезому стані, часто влаштовує сварки та бійки, псує майно, сімейні гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв та програє їх в азартні ігри, чим принижує позивача та їхніх дітей перед сусідами та родичами. Через це позивач змушена була звертатись в поліцію, що підтверджується копією листа Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 30.04.2021 року № 3768/108/50/03, який долучений до матеріалів справи. Згідно вироку\~Надвірнянського районного\~суду Івано-Франківської\~області від 16.04.2021\~року [PERSON] визнано винуватим\~у вчиненні\~кримінального проступку, передбаченого ч.1\~ст.125 КК України, та призначено\~покарання у\~виді штрафу\~в розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів\~доходів громадян,\~що становить 850 грн. 00 коп. Як з`ясовано в ході судового розгляду, після розірвання шлюбу, незважаючи на неодноразові прохання позивача переїхати з будинку відповідач ніяк не реагував, домоволодіння так і не покинув, хоча і обіцяв це зробити. Кожного разу, коли відповідач приходить до даного домоволодіння, починає сварки, принижує позивача та їхніх дітей перед сусідами, родичами та позивачу, як власнику, створює перешкоди в користуванні її майном, чим завдає їй матеріальних збитків. Час від часу відповідач [PERSON] зникає невідомо куди, місце проживання та знаходження позивачу не відомо, однак через певний період часу він з"являється та без дозволу позивача проживає в її домоволодінні. Також судом\~з`ясовано,\~що на адресу позивача приходять листи щодо кредитів, які бере відповідач (а.с. 24-27). Таким чином, судом достовірно перевірено, що жодного відношення до домоволодіння позивача відповідач немає, він його не будував, в утриманні будинку, проведенні ремонту, оплаті комунальних послуг, веденні підсобного господарства він не приймає, чим завдає позивачу значних матеріальних збитків. Також, той факт, що відповідач не є членом сім"ї позивача, а досі проживає в її домоволодінні, завдає позивачу і моральної шкоди, зокрема завдає стрес і шкоду здоров"ю. На неодноразові звернення [PERSON] залишити належне їй домоволодіння, [PERSON] не реагує і продовжує проживати в ньому. У зв`язку з наведеними обставинами, [PERSON] з метою захисту своїх прав на належне йому домоволодіння змушена була звернутися з даним позовом в суд про примусове виселення [PERSON] без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстрації місця проживання в цьому домоволодінні. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а ст.150 ЖК України визначено, що власник має право використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги закріплені і в ст.383 ЦК України. У відповідності до ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім"ї власника будинку (квартири) зобов"язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім"ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вказані норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України №6-709цс16 від 16 листопада 2016 року, також у Постанові Верховного Суду України №2931 від 15 травня 2017 року. Судом достовірно\~встановлено,\~що домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом і проживання в ньому відповідача створює їй перешкоди у користуванні своєю власністю. Згідно ст. 157 ЖК України, членів сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ч.1 ст.116 ЖК України, наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, фактичне проживання відповідача в домоволодінні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , порушує конституційне право позивача як власника даного домоволодіння на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а саме вищевказаним домоволодінням, шляхом виселення з нього відповідача, без надання іншого житла, а також зняттям його з реєстрації місця проживання в цьому домоволодінні. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих\~стороною позивача розрахунку суми\~судових витрат\~на правничу\~допомогу від\~06.07.2021\~року, квитанції серії\~АЕ № 143 від 06.07.2021 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 08.12.2021 року, витрати на професійну правничу допомогу склали 5000 грн. 00 коп. (а.с.5-6). У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову\~ [PERSON] , з відповідача в\~користь позивача\~підлягають стягненню витрати\~на професійну правничу допомогу\~у розмірі 5000\~грн.\~00\~коп.\~згідно квитанції серії\~АЕ №\~143 від 06.07.2021 року. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору за пред`явлення позову до суду, а всього судових витрат 5908 грн. 00 коп. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.11, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України,\~ст.ст.116, 150, 156, 157 ЖК України,

Outcome: approved