Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" про стягнення банківського вкладу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 13 листопада 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового вкладу "Актив 4D" № ДФО-01-156358. На підставі договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 2 831 євро, строком на 4 місяці з 13.11.2013 року по 13.03.2014 року та зобов'язалася повернути йому таку суму та проценти за вкладом, що становлять 10% річних. Зазначив, що по закінченню строку дії договору, Банк виплатив лише частину коштів, зокрема: 13.03.2014 року - 800 євро та 25.03.2014 року - 1000 євро, а решту коштів у сумі 1 123, 39 євро в касі банку видати відмовили. Крім того, позивач вказав, що банк своїми діями завдав йому моральної шкоди, яка виразилася у порушенні звичного способу життя. Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором строкового вкладу, позивач просив стягнути з ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК" недоотриману суму депозитного вкладу та відсотків у розмірі 1 123 євро 39 центів та моральну шкоду, яку він оцінює в 5 тис. грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та з тих же підстав просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № ДФО-01-156358 строкового вкладу "Актив 4D" (а. с. 13). Відповідно до п. 1.1 договору Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок [NUMBER] та приймає на нього грошові кошти у сумі 2 831 євро на умовах визначених цим Договором. Пунктом 1.2-1.3 договору визначено, що строк дії договору становить 4 місяці з 13.11.2013 року по 13.03.2014 року, з процентною ставкою за вкладом 10 % річних. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було внесено депозитні кошти на рахунок ПАТ "КБ "АКТИВ-БАНК", що підтверджується квитанцією № 1090 від 13.11.2013 року (а.с. 12). Як пояснив у судовому засіданні позивач та вбачається з квитанцій по закінченню строку дії договору, останньому було лише частково виплачено суму вкладу, а саме: 13.03.2014 року - 800 євро, 25.03.2014 року - 1 000 євро (а.с. 10-11). Пунктом 3.1.2 договору передбачено, що у випадку наміру дострокового розірвання цього договору, вкладник повинен повідомити банк про такий намір, не менше ніж за 5 робочих днів до передбачуваної дати розірвання договору. 07 квітня 2014 року, 10 квітня 2014 року та 24 квітня 2014 року [PERSON] звертався до Банку з заявами про повернення недоотриманих коштів за договором (а.с. 7-9). Згідно листа від 18.04.2014 року ПАТ "АКТИВ-БАНК" відмовив позивачу у виплаті коштів, посилаючись на економічну кризу ( а.с. 5). Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. З огляду на те, що депозитні вклади та проценти в повному обсязі повернуті не були, в силу вимог ст. 526, 1058, 1060 ЦК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 123 євро 39 центів. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині з таких підстав. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи Відповідно до роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Зі змісту ч. 1 ст. 611 ЦК України убачається, що відшкодування моральної шкоди можливе, лише у разі, якщо це передбачено умовами договору або законом. У даному конкретному випадку умовами банківських вкладів не передбачено, що за невиконання Банком зобов'язань по несвоєчасному поверненню вкладу, [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. Діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань. Таким чином, за спірними правовідносинами у [PERSON] не виникає права на відшкодування моральної шкоди. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 123 євро 39 центів. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial