Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

позивач ПАТ "Український [PERSON]" 09 вересня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 177000 гривень зі сплатою 0,8 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 28 червня 2018 року. 30 червня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір-поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язалася перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON]. 30 червня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір-поруки, згідно якого [PERSON] зобов'язався перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON]. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов'язань за Кредитним договором № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року Боржник передав, а [PERSON] прийняв у заставу транспортний засіб KIA Sportage, 2011 року випуску, тип легковий універсал, номер шасі U5YPB811BCL07311, об'єм двигуна 1998 куб. см., колір білий, реєстраційний номер [NUMBER]. ПАТ "Український [PERSON]" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 13 серпня 2015 р., складає 93120,72 гривень. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 93120 гривень 72 коп. 25 січня 2016 року позивач подав позовну заяву про зменьшення позовних вимог та просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 64534 гривні 90 коп. (а.с.120). 06 квітня 2016 року позивач надав заяву про зменьшення позовних вимог та просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 60313,99 гривень. Представник позивача ПАТ "Український [PERSON]" зявилася у судове засідання, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, пояснив, що заборгованість по сплаті кредиту виникли не з їх провини, коли розпочалися воєнні дії, то позивах оголосив ліквідацію банку та змінив розрахунковий рахунок, що позбавило його можливості перераховувати кошти за погашення кредиту. Як тільки їм стали відомі реквізити для перерахунку сум по кредиту, він той час перерахував кошти, зараз він щомісяця робить погашення кредиту. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнала, вважає, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити. Представник відповідачів [PERSON] у судове засідання зявилася, пояснила, що позовні вимоги заявлені передчасно. Погашення кредиту здійснюється, у відповідачів не має заборгованості перед банком. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, про що в справі є розписки. Суд заслухавши представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідачів, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ Судом, встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 30 червня 2011 року між ним та ПАТ "Український [PERSON]" укладено кредитний договір № 8-ДРФ , відповідно до якого [PERSON] отри-мав кредит в розмірі 177000 гривень зі сплатою 0,8 відсотків річних з кінцевим терміном повернення 28 червня 2018 року (а.с. 4-5 ) Згідно п. 4.2. кредитного договору позичальник зобовязався погашати кредит в дату згідно графіку погашення кредиту та процентів, зазначеному в додатку № 1, а саме, щомісячно погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, комісією (а.с. 4 ) Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. На час розгляду справи судом сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року, враховуючи право ПАТ "Український [PERSON]" вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 60313,99 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 59000,16 гривень; - заборгованість за відсотками 39,74 гривень; - заборгованість за щомісячної комісії - 1274 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; \~ 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором згідно графіку погашення кредиту та процентів належним чином не виконував, в звязку з чим станом на 30 березня 2016 р., мав прострочену заборгованість за кредитом 60313,99 гривень, з яких: - заборгованість за кредитом складає 59000,16 гривень; - заборгованість за відсотками 39,74 гривень; - заборгованість за щомісячної комісії - 1274 гривень. Цей розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору та відповідачем не спростований. Але , на час розгляду справи, відповідачем надані квитанції про погашення суми кредиту 30 березня 2016 року в сумі 3580 гривень, 09 квітня 2016 року в сумі 10000 гривень, 16 квітня 2016 року в сумі 10000. Оскільки, зазначені суми не війшли у розрахунок, то суму 23580 гривень, слід відрахувати із заборгованості. Відповідно до п. 1.1 договору поруки від 30 червня 2011 року [PERSON] зобов'язалася перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON] по кредитному договору № 8-ДРФ (а.с.9) . В пункті 1.1. зазначеного договору Поручитель (тобто [PERSON]О.) зобов'язується перед Кредитором (тобто Банком) відповідати по зобов'язанням [PERSON], що витікають з кредитного договору № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року, що укладений між Кредитором і Боржником на суму 177000 гривень , зі сплатою 0,8 процентів річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 28 червня 2018 року. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і боржник. Відповідно до п. 1.1 договору поруки від 30 червня 2011 року [PERSON] зобов'язався перед Банком відповідати в тому ж розмірі, що і [PERSON] по кредитному договору № 8-ДРФ (а.с.10) . В пункті 1.1. зазначеного договору Поручитель (тобто [PERSON]В.) зобов'язується перед Кредитором (тобто Банком) відповідати по зобов'язанням [PERSON], що витікають з кредитного договору № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року, що укладений між Кредитором і Боржником на суму 177000 гривень , зі сплатою 0,8 процентів річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 28 червня 2018 року. Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і боржник. Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановленого додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсягу, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як вбачається зі змісту пункту 1 зазначених договорів поруки, відповідачі [PERSON], [PERSON] зобов'язуються перед Кредитором (тобто Банком) відповідати по зобов'язанням Боржника (тобто [PERSON]Ю.), що витікають з кредитного Договору № 8-ДРФ від 30 червня 2011 року. Як встановлено судом відповідачу [PERSON] видано кредит у сумі 177000 грн., заборгованість, яка виникла у відповідача [PERSON] на час розгляду справи перед банком складає 36733.99 гривень. Відповідачі [PERSON], [PERSON] відповідно до п. 1 Договору поруки, поручилися перед Банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, тобто погодилися з усіма умовами кредитного договору. За встановлених обставин суд вважає, що обов'язки поручителів [PERSON], [PERSON] не припинилися та вони повинні відповідати за невиконання боржником [PERSON] зобов'язання у повному обсязі відповідно до вимог статті 554 ЦК України та Договору поруки. За наведених підтав та встановлених обстави суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом та інш. підлягають задоволенню частково на підставі статей 526, 554, 611, 1054 ЦК України. Відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором №\~ 8-ДРФ від 30 червня 2011 року на час розгляду справи судом відповідно до ст. 11 ЦПК України складає 36733.99 гривень. \~ Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд, не може погодитися з доводами відповідачів та представника відповідача, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вони сплачують щомісяця суми кредиту та прострочка була здійсненна не з їх вини. Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За наведених підстав та встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за Договором, процентів за користування кредитом підлягають задоволенню на підставі статей 526, 554, 611, 1054 ЦК України. Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення суми заборгованості, процентів з відповідачів солідарно. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~ Якщо сторону звільнено від сплати судового збору, то судовий збір стягується на користь держави. Відповідно до ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року Про Судовий збір, із позовних заяв майнового характеру фізичними особами справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості, яка складає 3673399 гривень. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 551,20 гривень, які підлягають відшкодуванню державі за рахунок відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON].

Outcome: partial