Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

18 грудня 2018 р. представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану державі, в розмірі 3636,00 грн.. В обгрунтування зазначених вимог посилається на ті обставини, що при здійсненні переміщення по службі солдата [PERSON] , на підставі наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] від 25 липня 2016 року № 228 до військової частини - польова пошта [NUMBER] виникла необхідність здати отримуване ним раніше речове майно, в тому числі засоби бронезахисту. 18 липня 2016 року при прийомі майна речової служби від солдата [PERSON] сержант з матеріального забезпечення роти охорони та оборони військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ), молодший сержант [PERSON] виявив нестачу елементу захисту шиї до бронежилету «Корсар М3» - 1 -4». На запитання, де елемент захисту шиї до бронежилету, солдат [PERSON] пояснив, що втратив його. По поверненню з району проведення Антитерористичної операції у пункт постійної дислокації військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) бронежилет не було повернуто у повному комплекті у зв`язку із його втратою в районі проведення антитерористичної операції. З метою встановлення винних осіб та притягнення їх до матеріальної відповідальності командиром військової частини польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) наказом від 19 липня 2016 року № 430 було призначено службове розслідування. За результатами проведеного розслідування та на підставі наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) солдата [PERSON] було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 404,00 грн.. На підставі даних обставин наказом командира військової частини [NUMBER] від 15 березня 2017 року № 152 було призначено додаткове службове розслідування. Під час проведеного, службового розслідування було встановлено, що до вартості втраченого елементу захисту шиї необхідно було застосовувати кратність та притягнути солдата [PERSON] до підвищеної матеріальної відповідальності. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 27 березня 2017 року № 164 солдата [PERSON] було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму 4040,00 грн. з урахуванням раніше сплачених сум 3636,00 грн. (4040,00 - 404,0), а посадових осіб, які проводили службове розслідування, які несвоєчасно та не в повному обсязі притягнули солдата [PERSON] до матеріальної відповідальності, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Водночас, Постановою КМУ «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» № 880 від 2 листопада 1995 року затверджено перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості. Так, у десятикратному розмірі відшкодовується засоби бронезахисту, бронежилети усіх типів, шоломи захисні усіх типів, протиударні щити усіх типів. Захист шиї бронежилету "Корсар МЗ" - 1 -4" є складовою частиною бронежилету і та елементом броне захисту. Тому, з урахування кратності, загальна сума збитків, яка підлягає відшкодуванню становить 3636 грн. 00 коп. (404 грн. 00 коп. * 10-404). Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що відповідач у жовтні 2015 року призначений був на посаду номера обслуги роти охорони та оборони військової частини [NUMBER] , був зарахований до списків особового складу частини та на усі види забезпечення, в липні 2016 року відповідача було звільнено з військової служби. 18 липня 2016 року при прийомі майна речової служби від солдата [PERSON] сержант з матеріального забезпечення роти охорони та оборони військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ), молодший сержант [PERSON] виявив нестачу елементу захисту шиї до бронежилету "Корсар М3"- 1-4". Командиром військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ), наказом від 19 липня 2016 року №430 було призначено службове розслідування. За результатами проведеного розслідування та на підставі наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] ( [NUMBER] ) солдата [PERSON] було притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 404,00 грн.. З метою відшкодування збитків складено довідку-розрахунок на втрачене майно речової служби військової частини [NUMBER] . Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880, у 10 - кратному розмірі відшкодовується засоби бронезахисту, бронежилети усіх типів, шоломи захисні усіх типів, протиударні щити усіх типів. Захист шиї бронежилету "Корсар М3с" - 1-4" є складовою частиною бронежилету і/та елементом броне захисту. Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави. Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року № 2171-III. Згідно з п.2 зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна. Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно з п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Відповідно до п.14 Положення - військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п.16 Положення - розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово- роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Згідно п.30 Положення - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення гро стягнення з неї заподіяної шкоди командир(начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Згідно п.31 Положення - у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV. зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми. Відповідно до ст. 326 вказаного Кодексу, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. За нормамич.1ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року № 880. Таким чином, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню вказаної шкоди, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме в розмірі 3636 грн. 00 коп.. З огляду на вимоги частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав і , якщо визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, ухвалює рішення про задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: approved