Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

18.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)», [PERSON] та просив визнати інформацію, а саме: «[PERSON] в період з 2004-2010 р. будучи членом федерації зарекомендував себе не з кращої сторони, а саме: займався підробкою документів» яка міститься в протоколі Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» № 18 від 12.11.2015 року, а також визнати, що інформація, а саме: «громадянин [PERSON] (наразі керівник ГО «Чернігівського спортивного клубу Легіон») порушив порядок проведення загальних зборів обласної федерації, оскільки незаконно заволодів статутом та печаткою Федерації, оголосив себе Президентом Федерації тхеквондо ВТФ, з підробкою підписів членів федерації…» яка міститься у листі Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» вихідний № 21 від 03.02.2016 року недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а також просив зобов'язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, яка міститься в письмовому протоколі Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» № 18 від 12.11.2015 року та у листі Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» вихідний № 21 від 03.02.2016 року шляхом написання спростувального листа від Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» скріпленого печаткою та за особистим підписом [PERSON]. в якому зазначити, що інформація яка була викладена у протоколі та листі, вказати яка саме інформація, є недостовірною не відповідає дійсності та в свою чергу викладання такої інформації принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], у зв'язку із тим, що розповсюдженням недостовірної інформації, відповідачі принизили його честь та гідність, просив стягнути з відповідачів солідарно 1000 грн моральної шкоди та судові втрати. Позовні вимоги мотивував тим, що розповсюджена інформація в протоколі, а також в листі надісланому на адресу Департаменту у справах сім'ї молоді та спорту Чернігівської облдержадміністрації є недостовірною та такою, що принижує його честь гідність та ділову репутацію, відповідач створює негативну соціальну оцінку особистості позивача в очах оточуючих та вводить в оману громадськість, спричиняючи позивачу душевних страждань. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. В протоколі № 18 відкритого засідання Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» від 12.11.2015 року зазначено, що «[PERSON] в період з 2004-2010 р. будучи членом федерації зарекомендував себе не з кращої сторони, а саме: займався підробкою документів». Твердження «[PERSON] будучи членом федерації зарекомендував себе не з кращої сторони» є оціночним судженням. Згідно із частиною першою статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті майнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Під поняттям „ділова репутація" законодавець визначає усталену оцінку юридичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значущі діяння, як правило у сфері підприємництва, виробничої діяльності, що відома оточуючим, і в силу цього відображена у суспільній свідомості як думка про юридичну особу з точки зору її професійної діяльності. За роз'ясненнями, що містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік, Хендісайд проти Сполученого Королівства) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 27 лютого 2009 р. за №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності,честі чи ділової репутації. Згідно зі ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних за винятком образи чи наклепу. Відповідно до частин 1 і 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій,сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь. Оскільки, суд вважає, що твердження, висловлене в протоколі № 18 «[PERSON] будучи членом федерації зарекомендував себе не з кращої сторони» є оціночним судженням, така інформація не може бути визнана недостовірною та не підлягає спростуванню. Суд вважає, що інформація, викладена в цьому протоколі, а саме: «[PERSON] … займався підробкою документів» є негативною, оскільки згідно зі ст..358 КК України, підробка документів є злочином, вказана інформація спростовується довідкою серії ЕРЧ № 1985675 Управління інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, згідно із якою, позивач до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, а отже позовні вимоги в частині визнання цієї інформації недостовірною підлягають задоволенню. Однак позивач обрав невірний спосіб захисту щодо спростування такої інформації - шляхом направлення листа на його адресу, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині інформація, а саме: «громадянин [PERSON] (наразі керівник ГО «Чернігівського спортивного клубу Легіон») порушив порядок проведення загальних зборів обласної федерації, оскільки незаконно заволодів статутом та печаткою Федерації, оголосив себе Президентом Федерації тхеквондо ВТФ, з підробкою підписів членів федерації…», яка міститься у листі Громадської організації «Чернігівська обласна федерація олімпійського тхеквондо (ВТФ)» вихідний № 21 від 03.02.2016 року не підлягає визнанню недостовірною та спростуванню, оскільки позивачем не доведений факт її поширення. Так, згідно відповіді Департаменту сім'ї, молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації від 07.04.2016 року № 01-40/499, лист від Чернігівської обласної федерації олімпійського тхеквондо (ВТФ) від 03.02.2016 року № 21 до Департаменту не надходив. З урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, характеру та обсягу страждань позивача, яких він зазнав внаслідок поширення відносно нього недостовірної негативної інформації, ступеню зниження в результаті цього його ділової репутації, а також характеру немайнових витрат, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково та стягнути з Громадської організації «Чернігівська обласна організація тхеквондо (ВТФ)» на користь позивача 200 грн. Пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають стягненню з Громадської організації «Чернігівська обласна організація тхеквондо (ВТФ)» на користь позивача судові витрати в сумі 413,40 грн. Оскільки відповідач [PERSON] виступала у правовідносинах не як фізична особа, а як посадова особа Громадської організації «Чернігівська обласна організація тхеквондо (ВТФ)», у задовленні позовних вимог до неї належить відмовити.

Outcome: partial