Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач Державний центр сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданих державі збитків внаслідок незаконних витрат на відрядження колишнім працівником. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що наказом Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України за №46 від 07.05.2014 року провідного фахівця відділу організаційно-аналітичної роботи [PERSON] було направлено у відрядження до м. Міягі (Японія) на фірму "Hochiki Corporation" з метою проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом сертифікованої продукції з 11.05.2014 року по 17.05.2014 року. Відповідно до платіжного доручення №181 від 07.05.2015 року, відомості на виплату грошей №37 та звіту про використання коштів, виданих на відрядження №58 від 19.05.2014 року провідним фахівцем відділу організаційно-аналітичної роботи [PERSON] отримано грошові кошти у сумі 4014,36 грн. на відрядження до м. Міягі (Японія). 14.04.2015 року заступником начальника відділу сертифікації та технічного нагляду за виробництвом систем пожежної сигналізації та автоматичного пожежогасіння [PERSON] було підготовлено рапорт до директора Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] на виїзд у відрядження помічника директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] з 20.04.2015 року по 25.04.2015 року до м. Штоккерау (Австрійська Республіка) та до м. Віченца (Італійська Республіка) з метою проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом та стабільністю показників компонентів системи автоматичного пожежогасіння, серійного виробництва. Позивач зазначив, що 14.04.2015 року було затверджено план-завдання на відрядження помічника директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України, метою якого було проведення роботи з технічного нагляду за виробництвом насосних установок підвищення тиску води систем пожежогасіння та аварійного водопостачання та їх компонентів для серійного виробництва. На підставі наказу №29 від 14.04.2015 року було здійснено відрядження [PERSON] Як стверджував позивач, згідно з платіжним дорученням №154 від 17.04.2015 року відомості на виплату грошей №36 та звіту про використання коштів, виданих на відрядження №37 від 27.04.2015 року помічником директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] одержано аванс у розмірі 6262,61 грн. на відрядження до м. Штоккерау (Австрійська Республіка) та до м. Віченца (Італійська Республіка). Наказом від 22.06.2015 року №39 "Про звільнення з роботи [PERSON]" [PERSON] було звільнено відповідно до ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, на підставі заяви. Позивачем зазначено, що посадовими інструкціями провідного фахівця відділу організаційно-аналітичної роботи та помічника директора з нормативно-правових питань не передбачено проведення вказаних робіт, документів, що підтверджують відповідність кваліфікаційним критеріям, атестацію на право робіт, технічні знання і досвід роботи у згаданій вище галузі. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 10276,97 грн. на відшкодування завданих державі збитків внаслідок незаконних витрат на відрядження колишнім працівником, а також судовий збір у сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи для отримання кваліфікованої правової допомоги. Однак, враховуючи той факт, що копія ухвали про відкриття провадження у справі від 24.12.2015 року та копія позовної заяви з додатками була отримана відповідачем ще 12.02.2016 року (а.с.27), суд вважає, що остання мала достатньо часу для отримання правової допомоги та подання до суду заперечень на позовну заяву. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що наказом Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України за №46 від 07.05.2014 року провідного фахівця відділу організаційно-аналітичної роботи [PERSON] було направлено у відрядження до м. Міягі (Японія) на фірму "Hochiki Corporation" з метою проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом сертифікованої продукції з 11.05.2014 року по 17.05.2014 року (а.с.5). Відповідно до платіжного доручення №181 від 07.05.2015 року, відомості на виплату грошей №37 та звіту про використання коштів, виданих на відрядження №58 від 19.05.2014 року провідним фахівцем відділу організаційно-аналітичної роботи [PERSON] отримано грошові кошти у сумі 4014,36 грн. на відрядження до м. Міягі (Японія) (а.с.6,7). 14.04.2015 року заступником начальника відділу сертифікації та технічного нагляду за виробництвом систем пожежної сигналізації та автоматичного пожежогасіння [PERSON] було підготовлено рапорт до директора Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] на виїзд у відрядження помічника директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] з 20.04.2015 року по 25.04.2015 року до м. Штоккерау (Австрійська Республіка) та до м. Віченца (Італійська Республіка) з метою проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом та стабільністю показників компонентів системи автоматичного пожежогасіння, серійного виробництва. Як вказував позивач, 14.04.2015 року було затверджено план-завдання на відрядження помічника директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України, метою якого було проведення роботи з технічного нагляду за виробництвом насосних установок підвищення тиску води систем пожежогасіння та аварійного водопостачання та їх компонентів для серійного виробництва. Судом встановлено, що на підставі наказу №29 від 14.04.2015 року було здійснено відрядження [PERSON] Відповідно до платіжного доручення №154 від 17.04.2015 року, відомості на виплату грошей №36 та звіту про використання коштів, виданих на відрядження №37 від 27.04.2015 року помічником директора з нормативно-правових питань Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] одержано аванс у розмірі 6262,61 грн. на відрядження до м. Штоккерау (Австрійська Республіка) та до м. Віченца (Італійська Республіка) (а.с.9-11). Як вбачається з матеріалів справи, наказом в.о. директора Державного центру сертифікації департаменту служби з надзвичайних ситуацій України [PERSON] від 22.06.2015 року №39 "Про звільнення з роботи [PERSON]" [PERSON] було звільнено відповідно до ст.38 КЗпП України, за власним бажанням, на підставі заяви (а.с.12,13). Згідно з п.п.Е.6.1,Е.6.2 Додатку Е "Порядок проведення технічного нагляду за сертифікованою продукцією" ДСТУ 3113-96 "Система сертифікації УкрСЕПРО. Порядок проведення сертифікації продукції", затвердженого наказом Держстандарту України від 31.12.1996 року №583 передбачено, що персонал, який бере участь у технічному нагляді, штатні та позаштатні аудитори повинні пройти відповідне навчання, відповідати встановленим кваліфікаційним критеріям, атестуватись на право проведення робіт. Також посадовими інструкціями аудиторів встановлюються вимоги до освіти, підготовки, технічних завдань і досвіду роботи, їх обов'язки і повноваження. Судом під час розгляду справи встановлено, що посадовими інструкціями провідного фахівця відділу організаційно-аналітичної роботи та помічника директора з нормативно-правових питань не передбачено проведення робіт технічного нагляду за сертифікованою продукцією, проведення робіт з перевірки виробництва продукції та оцінки системи управління якістю, проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом та стабільністю показників компонентів системи автоматичного пожежогасіння, серійного виробництва, проведення робіт з технічного нагляду за виробництвом насосних установок підвищення тиску води систем пожежогасіння та аварійного водопостачання та їх компонентів для серійного виробництва, проведення відбору та ідентифікації вказаної продукції (а.с.14-18). За приписами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ст.134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 10276,97 грн. на відшкодування завданих державі збитків внаслідок незаконних витрат на відрядження колишнім працівником. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст.130,134 Кодексу законів про працю України, та,

Outcome: approved