Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом, уточненому в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 03.12.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPJ0GA0000000105 Відповідно до умов Кредитного договору ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 25000.00 [Долар США] строком до 03.12.2017 року, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] 03.12.2007 р. було укладено договір іпотеки № ZPJ0GA0000000105. Згідно умов договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 63,89 кв.м, житловою площею 42,40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності. Свої зобов'язання за кредитним договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі передбаченому кредитним договором. [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, [PERSON] зобов'язання за Кредитним договором не виконав. 18.10.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру загальною площею 63.89 кв.м, житловою площею 42.40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" в рахунок погашення кредитного договору. Оскільки після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу банку відповідачі не звільнили житлове приміщення добровільно, продовжують проживати у квартирі, що порушує право позивача на реалізацію предмету іпотеки, позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON] які зареєстровані за адресою [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих причин,викликалися шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої на запит суду довідки Центру обслуговування споживачів № 10 вбачається, що в спірній квартирі розташованій за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено 22.12.2011 року, що було винесено рішення у цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно якого було звернено стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України -звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яке набрало законної сили та не скасовано, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру загальною площею 63.89 кв.м, житловою площею 42.40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" в рахунок погашення кредитного договору. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно вимоги від 24.10.2013 року позивач звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про виселення зі спірної квартири, у встановлений строк вимога позивача виконана не була, відповідач продовжує проживати у спірній квартирі. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідачів. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору 243 грн. 60 коп., про що надано квитанцію. На підставі ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 224-225, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 61, 629 ЦК України, ст.. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України "Про іпотеку" суд -

Outcome: approved