Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 17.11.2007 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. З 2009 року сторони проживають окремо, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні матері. Станом на теперішній час середньомісячні витрати на утримання дитини становлять понад 3000 грн. щомісяця. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1531 грн. щомісяця з дня звернення позивача до суду і до повноліття дитини, а також 350 грн. витрачених на послуги юриста, який складав позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він працює техніком-будівельником ТОВ „Київтрансбуд", отримуючи щомісячно заробітну плату близько 1 700 грн., тому він згоден виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця, в решті суми просив відмовити. Крім того, він регулярно на картковий рахунок позивача переказував кошти на утримання їх спільної дитини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 17.11.2007 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). З 2009 року сторони проживають окремо, відповідач надає недостатньо матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні матері. Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. В судовому засіданні відповідач не заперечував щодо його обов'язку утримувати свою малолітню дитину, при цьому надавши довідку, що працює на посаді техніка-будівельника ТОВ „Київтрансбуд", і отримуючи постійний щомісячний дохід (а.с.22), погоджувався сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, тому позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню у вигляді присудження аліментів у частці від доходу батька, а не у твердій грошовій сумі. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як зазначає ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Згідно ч.3, ст.70 Закону України „Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, - п'ятдесят відсотків. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 4, п.17 тієї ж Постанови наголошує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3, ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік (а.с.4) та стан здоров'я дитини, а також наявність у відповідача постійного щомісячного заробітку, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини від всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання їх спільної дитини з 3.11.2016 року - дня подачі позову до суду до її повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень), який не повинен бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В задоволенні решти частини вимог про стягнення аліментів необхідно відмовити. Сам розмір аліментів у вигляді 1/2 частини щомісячних доходів виходить із розміру щомісячної заробітної плати відповідача, яка складає 1690,50 грн. (а.с.22). Таким чином, реальний щомісячний гривневий розмір аліментів на утримання дитини, який максимально можна призначити судом, буде дорівнювати 845,25 грн. Суд не може покласти основу рішення ствердження позивача про те, що він регулярно переказував позивачці грошові суми на утримання дитини, надавши квитанції суду (а.с.23-50), оскільки вказані платіжні документи не є належними доказами по справів розумінні ст.57-58 ЦПК України, так як не містять прізвища отримувача платежу в особі позивача та призначення платежу як аліментів або допомоги на утримання дитини. Суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні з відповідача на її користь 350 грн. витрачених нею на послуги юриста, який складав позовну заяву, оскільки вказаний вид платежу не є витратами на правому допомогу відповідно до вимог ст.84 ЦПК України. Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial