Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилається на те, що він з 01.08.1989 по теперішній час знаходиться на військовій службі та має звання полковника. Відповідно до витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] № 255 від 25.11.2015 проходить військову службу за контрактом на посаді головного інженера - заступника командира у в/ч [NUMBER] оперативного забезпечення по даний час. Після закінчення Кам"янець-Подільського вищого військово-інженерного командного училища імені маршала інженерних військ [PERSON] отримав видану начальником ВВІКУ довідку № 331 від 1993 про незабезпеченість житлом. За час проходження військової служби у в/ч [NUMBER] з 09.08.1993 був поставлений та перебував на квартирному обліку з 15.07.1993 в списках осіб загальної черги на забезпечення житлом складом сім"ї в кількості трьох осіб. У подальшому відповідно до наказу командувача військами 6-го Гвардійського армійського корпусу № 50 від 24.09.2001 м. Дніпродзержинськ був переведений до нового місця служби, однак не був зарахований на квартирний облік за новим місцем проходження військової служби з врахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 15.07.1993. Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровськ № 504/210 від 14.07.2004 йому перенесли дату зарахування (перебування) особи, що потребує поліпшення житлових умов, на квартирному обліку з 15.07.1993 на 03.02.1995 з посиланням на наказ МО України від 03.02.1995 №20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України", зважаючи, що він був переміщений по службі. Цим наказом було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку, але не раніше ніж з дня набрання чинності даного наказу. У звязку із викладеним він неодноразово звертався до житлової комісії в/ч [NUMBER] , яка своїм рішенням ( протокол №269 від 14.04.2017) залишила без змін дату його зарахування на квартирний облік та залишила його на квартирному обліку у загальній черзі з 03.02.1995. 03.12.2019 він знову звернувся з рапортом до голови житлової комісії А 0543 з проханням переглянути питання щодо зміни дати зарахування (перебування) його, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, на квартирному обліку з 03.02.1995 на 15.07.1993. Позаяк, отримав відповідь в тім, що у житлової комісії відсутні письмові підстави для перегляду рішення щодо перенесення дати зарахування його на квартирний облік. Відповідно до протоколу засідання житлової комісії в/ч [NUMBER] № 2 від 09.12.2019 щодо черговості в загальній черзі безквартирних військовослужбовців йому безпідставно змінили дату зарахування на квартирному обліку з 03.02.1995 на 03.03.1995. Вважає такі дії житлової комісії в/ч [NUMBER] незаконними та просить зобов"язати останню змінити дату його перебування із складом сім"ї в кількості трьох осіб, що потребує поліпшення житлових умов, на квартирному обліку на 15.07.1993. Позивач в судовому засіданні позов підтримав за викладених у ньому обставин і підстав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дії житлової комісії щодо відмови в перенесенні черги позивача з 1995 на 1993 рік є правомірними. Наразі, погоджується, що положення наказу МО України від 03.02.1995 №20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України", відповідно до яких було змінено дату перебування позивача на квартирній черзі, є дискримінаційними по відношення до нього, оскільки останній обмежив його права. Дії житлової комісії по зміщенню позивача у черзі на один місяць обгрунтовує положеннями ст. 44 Житлового кодексу УРСР. Зазначив при цьому, що іншого обгрунтування навести не може. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~ Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;\~ чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;\~ які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;\~ яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;\~ чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;\~ як розподілити між сторонами судові витрати;\~ чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;\~ чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 01.08.1989 по теперішній час знаходиться на військовій службі у званні полковника. З 2015 відповідно до витягу із наказу командира в/ч [NUMBER] № 255 від 25.11.2015 проходить військову службу за контрактом на посаді головного інженера - заступника командира у в/ч [NUMBER] оперативного забезпечення по даний час. За час проходження військової служби у в/ч [NUMBER] з 09.08.1993 був поставлений та перебував на квартирному обліку з 15.07.1993 в списках осіб загальної черги на забезпечення житлом складом сім"ї в кількості трьох осіб. У подальшому відповідно до наказу командувача військами 6-го Гвардійського армійського корпусу № 50 від 24.09.2001 м. Дніпродзержинськ був переведений до нового місця служби, однак не був зарахований на квартирний облік за новим місцем проходження військової служби з врахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 15.07.1993. Відповідно до довідки квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровськ № 504/210 від 14.07.2004 позивачу перенесли дату зарахування (перебування) його, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, на квартирному обліку з 15.07.1993 на 03.02.1995 з посиланням на наказ МО України від 03.02.1995 №20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України", зважаючи, що він був переміщений по службі. Цим наказом визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку, але не раніше ніж з дня набрання чинності даного наказу. Вказані обставини стали підставою для неодноразового звернення позивача до житлової комісії в/ч [NUMBER] , яка своїм рішенням ( протокол №269 від 14.04.2017) залишила без змін дату його зарахування на квартирний облік та залишила його на квартирному обліку у загальній черзі з 03.02.1995. Після чергового звернення до вказаної комісії 03.12.2019 проханням переглянути питання щодо зміни дати зарахування (перебування) його позивача, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, на квартирному обліку з 03.02.1995 на 15.07.1993, він отримав відповідь в тім, що у житлової комісії відсутні правові підстави для перегляду рішення щодо перенесення дати зарахування його на квартирний облік. При цьому, комісія у своєму розясненні щодо правомірності своїх дій послалася на положення наказу МО України від 03.02.1995 №20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України". Своїм рішенням № 2 від 09.12.2019 за результатом розгляду звернення позивача про перенесення дати зарахування на квартирни облік житлова комісія з посиланням знову ж таки на положення наказу МО України від 03.02.1995 №20 "Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України" перенесла дату зарахування позивача в черзі на квартириний облік з 03.02.1995 на 03.03.1995. Викладене підтверджується показами у судовому засіданні сторін та отриманими у справі письмовими доказами, якими є: - копія паспорту на ім"я позивача № [NUMBER] , виданого 26.12.2017 (а.с. 5); - копія витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації міся проживання позивача № 3210-1195548-2018 від 03.01.2018 (а.с. 6); - копія витягу із наказу командувача військами 6-го гвардійського армійського корпусу (по особовому складу) № 50 від 24.09.2001 (а.с. 8); - копія витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 187 від 04.10.2001 (а.с. 9); - копія витягу із наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 697 від 24.11.2015 (а.с. 10); - витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 161 від 25.07.2005 (а.с. 11); - витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 255 від 25.11.2015 (а.с. 12); - копія довідки Луганської КЕЧ № 149 від 17.10.2001 (а.с. 14); - копія довідки Дніпропетровської КЕЧ № 504/210 від 14.07.2004 (а.с. 15); - копія довідки КЕЧ м. Луганськ № 16 від 27.02.2007 (а.с.16); - копія рапорта [PERSON] на імя голови житлової комісії в/ч [NUMBER] від 21.02.2017 (а.с. 17); - копія звернення [PERSON] на імя голови житлової комісії в/ч [NUMBER] від 17.03.2017 (а.с. 18); - копія витягу з протоколу № 269 від 14.04.2017 засідання житлової комісії війської частини [NUMBER] (а.с. 19); - копія витягу з протоколу № 76 від 04.01.2006 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] (а.с. 20); - копія звернення [PERSON] на імя голови житлової комісії в/ч [NUMBER] від 03.12.2019 (а.с. 21-22); - копія відповіді житлової комісії військової частини [NUMBER] № 3717 від 13.12.2019 на звернення [PERSON] (а.с. 23); - довідки військової частини [NUMBER] № 166 та № 167 від 12.12.2019 (а.с. 24-25 ); - довідка про проходження військової служби [PERSON] (а.с. 26-28); - копія списку безквартирних військовослужбовців та військовослужбовців запасу № 3035 від 07.12.2016 (а.с. 29-31); - копія витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] № 2 від 09.12.2019 (а.с. 32); - копія витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 933 від 16.12.2019 (а.с. 33). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна\~ особа\~ має право на захист свого цивільного права у\~ разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого\~ особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~ Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті\~ 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Викладені встановлені судом обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень ч. 1\~ ст. 82 ЦПК України не підлягають. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №20 від 3 лютого 1995 року. Відповідно до\~ст. 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~ст. 39 ЖК УРСР\~громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Абзацом 1\~ст. 43 ЖК УРСР\~визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737\~затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, якою визначено порядок ведення квартирного обліку та надання військовослужбовцям житла. Згідно з п. 2.1 Інструкції облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (облік), ведеться у військових частинах, гарнізонах та квартирно-експлуатаційних органах. Повний та всебічний облік щодо всіх військових частин організовується та ведеться Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції військовослужбовці зараховуються на облік на підставі рішення житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Для зарахування на квартирний облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього начальника про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї. Згідно з п. 2.4 Інструкції датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Відповідно до вимог Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Позивач перебуває на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] з 22 жовтня 1991 року, що підтверджується довідкою № 19 від 11 березня 2003 року (а.с. 11). Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~Житловим кодексом\~УРСР та іншими нормативно-правовими актами. На виконання\~ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~Кабінетом Міністрів України було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від 03 серпня 2006 року № 1081. Відповідно до вимог п. 26 Порядку військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку. Статтею 44 ЖК УРСР\~визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було. Таким чином, враховуючи те, що позивача було зараховано на квартирний облік у військовій частині [NUMBER] з 22 жовтня 1991 року, тому відповідно до вимог чинного законодавства України, датою постановки останнього на квартирний облік повинна бути саме - 22 жовтня 1991 року. Наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20\~було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03 березня 1995 року, будь-які інші нормативно-правові акти, які б містили механізм перенесення черги квартирного обліку для військовослужбовців України відсутні. Разом з тим, вбачається, що п. 2\~наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20\~суперечить вимогам\~статей 38-44 ЖК УРСР\~щодо черговості надання жилих приміщень для військовослужбовців, оскільки фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим законом. Таке обмеження, порушує право позивача, як військовослужбовця і громадянина на житло, передбачене\~ст. 47 Конституції України, за умовами якої кожен має право на житло. З таким висновком суду, як вбачається, погоджується і представник відповідача, який зазначив у судовому засіданні, що положення наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 є дискримінаційними по відношенню до позивача та обмежують його право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Аналогічне право на житло передбачене статтею 16\~Закону України «Про Збройні сили»\~та\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов місце позивача в квартирній черзі в зв`язку з переїздом до іншого гарнізону визначено датою набрання чинності відомчим наказом - 03 березня 1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 22 жовтня 1991 року. Згідно з ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Положеннями ч. 7\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. За таких обставин, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні черговості надання жилого приміщення для позивача застосуванню підлягають\~статті 38-44 ЖК УРСР, а не\~наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, який істотно звужує обсяг встановлених законом прав. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає 768.40 грн судового збору.

Outcome: approved