Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом посилаючись на те, що 07.09.2006 р. року між АКІБ „УкрСиббанк", в подальшому назву змінено на АКБ „УкрСиббанк", та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11036476000, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 85000 швейцарських франків строком до 07.09.2017р. з щомісячною сплатою 8,49 % річних. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кошти. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №11036476000/п від 07.09.2006р., згідно з яким [PERSON] поручилась перед банком за виконання відповідачем зобов`язаннь за кредитним договором. Позичальник свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредитних коштів відповідачу, та сплати процентів, в порушення умов договору, не виконує. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем частково проведено погашення кредитних коштів у зв'язку з чим, станом на 08.07.2013 року за відповідачем наявна заборгованість 73 227,35 швейцарських франків з яких : - 60 804,32 швейцарських франків, що дорівнює 507 066,20 грн. - заборгованість за просроченим кредитом; - 10 451,88 швейцарських франків, що дорівнює 87 161,49 грн. - заборгованість за просроченими відсотками за користування кредитом; - 894,20 швейцарських франків, що дорівнює 7 457,01 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 1076,95 швейцарських франків, що дорівнює 8981,01 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказаний борг та судовий збір. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до АКБ "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту в частині надання грошових коштів в іноземній валюті. Позов мотивує тим, що банк фактично надав позов в українській гривні, а не в швейцарських франках. Представник АКБ "УкрСиббанк" зустрічний позов не визнала, пояснила, що кошти надавались саме в швейцарських франках, у вигляді кредитної лінії на протязі 2006-2007 року. У платіжних документах при перерахунку коштів позичальнику вказувалась валюта - швейцарський франк та еквівалент по курсу - сума в українській гривні. Відповідачі неодноразово повідомлялись про час і місце розгляду справи в суді, судовими повістками, які направлялись рекомендованими поштовими відправленнями, однак в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили та не підтвердили попередні неявки будь-якими документами. Своїм правом, щодо особистої участі при розгляді своєї справи в суді не скористались. Згідно ст.27 ч.3 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Суд приходить до висновку, що відповідачі до суду не з'являються без поважних причин, умисно затягують судовий розгляд, зловживають своїми правами чим порушують права позивача, тобто здійснюють свої процесуальні права недобросовісно і не виконують своїх процесуальних обов'язків. Представник позивача наполягав на продовженні розгляду справи та прийнятті рішення по суті. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Встановлено, що 07.09.2006 р. року між АКІБ „УкрСиббанк", в подальшому назву змінено на АКБ „УкрСиббанк", та [PERSON], в подальшому прізвище змінено на [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11036476000, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 85000 швейцарських франків строком до 07.09.2017р. з щомісячною сплатою 8,49 % річних. Кредит забезпечено порукою [PERSON] Договором передбачено відповідальність позичальника у виді пені. Відповідно до графіку погашення кредиту, який підписаний позичальником, валюта погашення розрахована в швейцарському франку. 21.05.2010 року сторони підписали додаткову угоду в якій валюту платежів також вказано швейцарський франк. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кошти. Також, між позивачем та відповідачами укладено Договір поруки №11036476000/п від 07.09.2006р., згідно з яким [PERSON] поручилась перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Станом на 08.07.2013 року за відповідачами наявна заборгованість в сумі 73 227,35 швейцарських франків , що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Листами від 19.07.2013 року позивач повідомляв відповідачів про порушення ними зобов`язань та про можливість банку вимагати дострокового погашення кредиту, сплати процентів і штрафних санкцій. Відповідно до платіжних документів на видачу кредитних коштів за період 2006-2007 року, в них при перерахунку коштів позичальнику вказувалась валюта - швейцарський франк та еквівалент по курсу - сума в українській гривні. Заявку на видачу готівки, яка їй видавалась, позивач заповнила саме в українській гривні. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Відповідно до ст..1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконують взяті на себе зобов`язання. Сума заборгованості стверджується представленими позивачем розрахунком, відповідачі спростувань розрахунку не надали. Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання по зустрічному позову, суд приходить до наступного. Так укладений сторонами договір, який ними добровільно підписаний, платіжні документи кредитної лінії містять в собі всі дані про отримання відповідачем кредиту саме в швейцарських франках їх подальшу конвертацію в українську гривню та отримання коштів на рахунок в гривні. Договір виконувався відповідачем на протязі 2006 - 2011 року у валюті вказаній в договорі згідно графіку, а питання про недійсність договору відповідач поставила тільки під час розгляду позову до неї. Суд приходить до висновку, що на час укладення договору та на протязі 4 років його виконання воля відповідача була спрямована на отримання коштів саме в швейцарських франках. Підстави недійсності правочину відповідачем не доведені належними та допустимими доказами. Зміст укладеного правочину не суперечить ЦК України, іншим законам та нормативно-правовим актам, а також моральним засадам суспільства, інших підстав для визнання правочину недійсним судом не встановлено. Докази надані позивачем спростовують підстави недійсності правочину вказані відповідачем. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 3341 грн. Тому, на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved