Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до кредитної спілки "Вклад" про відшкодування шкоди . Позовні вимоги мотивує тим, що 21 листопада 2008 року вона звернулась у відділення банку «Західінкомбанк», що розташоване у місті Луцьку по вулиці Конякіна,14, і поклала на депозит 10 000/десять тисяч/ гривень , які в подальшому поповнювала. На підтвердження вкладення коштів їй було видано ощадну книжку, з якої вбачається,що відповідач заборгував їй станом на даний час 16500 гривень. 10 серпня 2011 року відповідач припинив їй виплату процентів, та самого вкладу, повідомивши її про те, що на його майно накладено арешт, порушена кримінальна справа, вся документація вилучена і знаходиться у прокуратурі міста Луцька. Відповідач в особі Яручика О.М. порекомендував звертатися з позовом до суду, оскільки кошти в добровільному порядку він не може їй повернути. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідача 16500 гривень матеріальної шкоди та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до повідомлень про вручення судових повісток відповідач належним чином був повідомлений про час, місце розгляду даного спору судом, а тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 7 ст. 10 Закону України "Про кредитні спілки" встановлено, що повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 21 листопада 2008 року позивач внесла кошти на депозитний рахунок кредитної спілки «Вклад» в розмірі 10 000/десять тисяч/ гривень, які в подальшому поповнювала, що підтверджується ощадною книжкою, виданою на ім'я [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] зверталася до КС "Вклад" із заявою про повернення їй депозитного вкладу та процентів по ньому, згідно договору фінансового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 21000000048 від 21.11.2008 року. Однак дана заява залишилась без задоволення. З вищевказаної ощадної книжки вбачається, що станом на день розгляду справи відповідач заборгував позивачу 16500 гривень. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, суд дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач не виконав своє зобов'язання щодо повернення депозитного вкладу у строки та в порядку, визначеному договором та вимогами чинного законодавства, а тому з нього слід стягнути вклад та процентні нарахування в сумі 16500 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по справі.

Outcome: approved