Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позовні вимоги мотивують тим, що 09.07.2017, о 16:40 год, в с. Кривопілля, на а/д Татарів - Кам`янець-Подільськ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel, д.р.н. 3 [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля Land Rover, д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля [PERSON] ), внаслідок чого, було пошкоджено автомобіль Land Rover, д.р.н. [NUMBER] та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. Згідно постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.10.2017 по справі №305/1487/17, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.12.2017 по справі №723/1929/17, щодо [PERSON] провадження у справі було закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В порушення умов ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", цивільно-правову відповідальність відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Потерпіла особа, власник транспортного засобу Land Rover, д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] звернулась до МТСБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Наказу №1373 від 08.02.2018 та вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір регламентної виплати (з урахуванням витрат на визначення розміру шкоди в розмірі 1500 гривень) склав 101500 гривень, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі, згідно платіжного доручення №901848 від 08.02.2018. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1500 гривень. Відповідно до звіту №42-1326, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Land Rover, д.р.н. [NUMBER] , складає 696360,60 гривень. Враховуючи ліміт відповідальності позивача МТСБУ було сплачено потерпілому страхове відшкодування за зазначеним страховим випадком в розмірі 100000 гривень. Таким чином, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 100000 гривень та 1500 гривень витрат на визначення розміру шкоди. На підставі наведеного просили стягнути з [PERSON] на їх користь 101500 гривень витрат пов`язаних з регламентною виплатою та судовий збір у розмірі 1921 гривня. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 21.11.2019 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , бувналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 21.11.2019, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.10.2017 по справі №305/1487/17, провадження по справі №3/305/457/17, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП. З постанови Рахівського районного суду Закарпатської області від 30.10.2017 по справі №305/1487/17вбачається, що громадянин [PERSON] 09.07.2017, о 16 год. 40 хв. в с. Кривопілля, Верховинського району на а/д Р-24 "Татарів - Кам`янець-Подільськ", керуючи автомобілем марки Opel Vectra, н.з. [NUMBER] , не врахувавши дорожньої обстановки та недотримавшись інтервалу при об"їзді перешкоди здійснив зіткнення із іншим транспортним засобом марки Land Rover, н.з. [NUMBER] , що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та механічних пошкоджень двох автомобілів. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. 10.11.2017, постанова суду набула законної сили. Крім того, постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.12.2017 по справі №723/1929/17, провадження по справі №3/723/2442/17 від 20.12.2017[PERSON] , звільнено від адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрито, у зв`язку з відсутністю в його діяхскладу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. 03.01.2018, постанова суду набула законної сили. У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Land Rover, д.р.н. [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується актом огляду транспортного засобу та фотосвітлинами. Відповідно до звіту №42-1326, складеного 09 липня 2017 року оцінювачем [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засбу марки Land Rover, д.р.н. [NUMBER] становить 696360,60 гривень. Крім того, судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача [PERSON] на момент ДТП застраховано не було. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, оскільки шкода завдана з вини [PERSON] , вона підлягає відшкодуванню за його рахунок. Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності з ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ "Про страхування": до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 11 липня 2017 року потерпілий від ДТП [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та здійснення йому відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті ДТП що сталася 10.07.2017 з вини [PERSON] . Згідно платіжного доручення №901848 від 08.02.2018 МСТБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 101500 гривень. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Позивачем надано обгрунтовані та правові докази, що ними понесено витрати, пов`язані з регламентною виплатою в розмірі 101500 гривень. Натомість відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено. Не надано доказів того, що він відшкодував шкоду у вище зазначеному розмірі. Відзив на позов не подано. За таких обставин, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1921 гривня.

Outcome: approved