Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує свої позовні вимоги наступним. Вона із відповідачем одружилась 06 березня 2003 року у Надичівській сільській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 2). Від подружнього життя у них дітей немає. Зазначає, що з 28.08.2014 року вони проживають окремо. Вказує, що відповідач погрожує їй фізичною розправою, обзиває нецензурними словами, а тому, вона боїться перебувати з ним в одному приміщенні. Відповідач утримувати сім`ю не допомагає. Зазначає, що особистих стосунків вони не підтримують та такі зіпсовані остаточно. З вищенаведених обставин вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. У зв"язку із чим позивачка звернулася до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути із відповідача сплачену нею суму судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Вперше відповідачу було направлено судову повістку про виклик до суду в підготовче судове засідання, яка була отримана відповідачем особисто, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відповідач в підготовче судове засідання не з"явився, не повідомивши суд про причини неявки. Після чого відповідачеві двічі надсилалися судові повісти про виклик в судові засідання, в які він не з"явився, а поштові відправлення було повернуто на адресу суду. Відповідно до довідок Укрпошти, причиною повернення поштових відправлень зазначено "за закінченням встановленого строку зберігання", "інші причини, що не дали змоги виконати обов"язки щодо пересилання поштового відправлення". Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, заяв про місце його перебування, місцезнаходження, письмових пояснень, відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому, суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що позивачка та відповідач одружились 06.03.2003 року у Надичівській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У зв"язку із одруженням позивачка змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Із позовної заяви вбачається, що у сторін немає дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що з 28.08.2014 року сторони проживають окремо, особистих стосунків не підтримують Позивачка вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує. Суд враховує, що відповідач проявив байдужість до збереження сім`ї. А тому позов [PERSON] слід задоволити. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який сплечений при подачі позову до суду.

Outcome: approved