Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

19 грудня 2017 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Академічний-19" про визнання незаконним та розірвання договору № 35 від 01.08.2015 між ЖБК "Академічний-19" та ТОВ "КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК" і про усунення перешкод в користуванні спільним сумісним майном технічного поверху будинку. Ухвалою суду від 29 грудня 2017 року позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення позивачем недоліків позовної заяви відповідно до ст. 185 ЦПК України. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2018р. відкрито провадження у вказаній вище цивільній справі. У своїй заяві про уточнення позовних вимог позивач просить суд визнати договір № 35 від 01.08.2015, укладений між ЖБК "Академічний-19" та ТОВ "КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК" незаконним та розірвати його, а також демонтувати все обладнання і комунікації ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» і усунути перешкоди в користуванні спільним сумісним майном технічного поверху будинку [ADDRESS]. В обгрунтування свого позову вказує, що він є членом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-19». ЖБК «Академічний 19» в особі голови правління було укладено договір з ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» про встановлення та експлуатацію технічних елементів (пристроїв) в багатоквартирних будинках № 35 від 01.08.2015 року з метою забезпечення мешканців будинку телекомунікаційними послугами (мережа «Інтернет», телебачення тощо). Вказане телекомунікаційне обладнання (керований комутатор D-LINK DGS-3100-24G, потужність 49,39 Вт було встановлено на технічному поверсі 4 під`їзду в будинку [ADDRESS], тобто над квартирою позивача. Позивач зазначає, що він є співвласником майна багатоквартирного будинку, однак своєї згоди на розпорядження майном, що є у спільній сумісний власності він не давав. Крім того, позивач вважає, що експлуатація телекомунікаційного обладнання на технічному поверсі перешкоджає здійсненню ним, як співвласником права власності. Враховуючи те, що відповідач відмовив йому в розірванні договору та демонтажі обладнання, позивач звернувся до суду за захистом свого, як він вважає порушеного права. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав, що викладені в його позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає позовні вимоги безпідставними, надав до суду свій письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що договір було укладено відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Закону України "Про кооперацію" та статуту ЖБК. Крім того, експлуатація телекомунікаційного обладнання на технічному поверсі жодним чином не перешкоджає здійсненню права власності позивачем. Додатково зазначив про те, що крім позивача ніхто з мешканців будинку - членів кооперативу до правління кооперативу з часу укладення вказаного вище договору з заявами або скаргами не звертався. Крім того, позивач не є стороною укладеного договору і вимагати його розірвання в судовому порядку він не має права, оскільки це компетенція колегіального органу кооперативу - загальних зборів або правління. Також зазначив про те, що телекомунікаційне обладнання було переміщене з технічного поверху, розташованого над квартирою позивача в інше, більш віддалене від цієї квартири місце. На даний час обладнання знаходиться в спеціальній металевій шафі, закріпленій на стелі у куті тамбуру нежитлового приміщення, що розташована біля сходової площадки будинку. Зазначена шафа не заважає використанню цього приміщення як проходу до технічного поверху будинку та/або сходовій площадці та не захаращує його. Крім цього, зазначене приміщення не використовується як шлях евакуації з будинку, оскільки розташоване над останнім поверхом будинку, місце розташування обладнання не суперечить Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом №76 від 17.05.2005 року, державних будівельних норм. Представник третьої особи у справі подав до суду свої письмові пояснення на позов, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив про те, що сторони договору, який просить розірвати позивач свої обов»язки за цим договором не порушують, позивач не є стороною укладеного договору і не може вимагати його розірвання в судовому порядку. Спірний договір було укладено відповідно до вимог ЗУ «Про кооперацію», вимог статуту кооперативу, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та відповідає інтересам кооперативу та його членів, у зв»язку з чим підстав для його розірвання немає. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Законом України " Про кооперацію ", який є спеціальним законом по відношенню до Цивільного кодексу України, встановлено особливий порядок управління майном кооперативу. Відповідно до ст. 2 Закону України " Про кооперацію " кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу (ст. 19 Закону України "Про кооперацію"). Правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є його статут (ст. 8 Закону України " Про кооперацію "). Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (ст. 15 Закону України " Про кооперацію "). Виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу (ст. 16 Закону України " Про кооперацію ". Виконавчий орган кооперативу: - здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; - представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; - укладає угоди між кооперативом та іншими особами; - діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: - здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; - представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; - укладає угоди між кооперативом та іншими особами; - діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Пунктом 8.12 статуту ЖБК "Академічний-19" (в редакції від 12.10.2016 року) передбачено, що до повноважень правління відноситься укладання договорів з підприємствами-постачальниками житлово-комунальних та інших послуг, здійснення контролю за їх виконанням (а.с. 11). Аналогічна норма міститься у статуті ЖБК "Академічний-19" (в редакції від 28.01.1992 року), пункт 7 ст. 64 якого передбачає право правління укладати договори і інші угоди, пов'язані з діяльністю кооперативу (а.с. 57-68). Повноваження голови ЖБК щодо укладення спірного договору передбачені статутом кооперативу, що був чинний на час укладення спірного договору. При цьому, положення зазначеного статуту щодо існування повноважень у виконавчого органу кооперативу - правління в особі голови правління не суперечить вищевказаним нормативним актам та Статуту, на який посилається позивач в позовній заяві. Таким чином, встановлюється особливий порядок управління майном кооперативу, який полягає у наданні членам кооперативу як співвласникам майна правових інструментів, за допомогою яких вони можуть брати участь в управлінні майном кооперативу. Так, наприклад, член кооперативу має право (п. 5.2 Статуту): - разом з іншими членами ЖБК визначитися з формою управління кооперативу; - брати участь у прийнятті рішень загальних зборів як особисто, так і через свого представника; - обирати та бути обраним в керівні та контролюючі органи ЖБК (правління та ревізійна комісія); - вносити пропозиції щодо удосконалення діяльності ЖБК, усунення недоліків в роботі органів управління та контролю ЖБК; - одержувати відомості про діяльність ЖБК, його фінансовий стан, технічний стан спільного майна будинку під час звітів правління ЖБК на загальних зборах (зборах уповноважених). В обґрунтування свого позову позивач посилається на ч. 2 ст. 369 Цивільного кодексу України, відповідно до якої згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Проте, укладення договору про встановлення та експлуатацію технічних елементів (пристроїв) на (в) багатоквартирних будинках, який укладено між ЖБК "Академічний-19" та ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» не вимагає нотаріального посвідчення та (або) державної реєстрації. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В обґрунтування позовної вимоги щодо визнання договору № 35 від 01.08.2015 року недійсним позивач не надав суду достатніх та переконливих доказів, які б доводили факт недодержання в момент вчинення правочину ЖБК "Академічний-19" та ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» встановлених вимог. Крім того, позовна вимога позивача щодо розірвання договору є необґрунтованою, оскільки позивач не є стороною договору, а відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим порушенням шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Щодо позовної вимоги позивача в частині демонтування всього обладнання і комунікації ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» та усунення перешкоди в користуванні спільним сумісним майном технічного поверху суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Посилання позивача на те, що телекомунікаційне обладнання ТОВ «КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК» створює перешкоди у його користуванні майном, суд сприймає критично, оскільки позивач в судовому засіданні не навів переконливих доказів, яким саме чином вказане обладнання створює для нього незручності у користуванні майном і яким чином демонтаж обладнання відновить його право у користуванні спільним сумісним майном як власника квартири у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у своєму відзиві пояснив, що телекомунікаційне обладнання буле переміщене з технічного поверху, розташованого над квартирою позивача в інше, віддалене від квартири місце, і тепер знаходиться в металевій шафі, закріпленій на стелі у куті тамбуру нежитлового приміщення, що розташована біля сходової площадки будинку. Зазначена шафа не заважає використанню приміщення як проходу до технічного поверху будинку та не захаращує прохід (а.с. 53-56). Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України). Відповідно до п. 1.3 укладеного договору № 35 від 01.08.2015 ТОВ "КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК" здійснює експлуатацію телекомунікаційної мережі з метою надання мешканцям багатоквартирного будинку телекомунікаційних послуг та здійснення іншої господарської діяльності (а.с. 15). Задоволення позовної вимоги позивача щодо демонтажу телекомунікаційного обладнання унеможливить надання телекомунікаційних послуг іншим мешканцям будинку, а отже завдасть шкоди законним інтересам інших співвласників спільного майна. Крім того, відповідачем у справі, як головою кооперативу з метою з»ясування думки мешканців будинку щодо доцільності розташування телекомунікаційного обладнання ТОВ "КОНТЕНТ ДЕЛІВЕРІ НЕТВОРК" на технічному поверсі будинку було проведено опитування власників квартир під»їзду №4 будинку №77, за результатами якого отримана згода майже всіх присутніх на час опитування власників квартир на розміщення вищевказаного телекомунікаційного обладнання. (а.с. 123-124). Таким чином, судом не встановлено обставин, які перешкоджають здійсненню у порядку, визначеному законом, права спільної сумісної власності позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed