Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (3/8 частки на підставі ухвали Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2011 року та 5/8 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 червня 2014 року). Вона є власником будинку та її право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений у його здійсненні. [PERSON] із сім"єю не проживає у будинку по [ADDRESS] з грудня 2007 року, не сплачує рахунки за користування приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Права на будинок не має, власним житлом забезпечений. На вимоги її чоловіка [PERSON] до [PERSON] знятись з реєстрації самому і зняти з реєстрації членів своєї сім"ї, останній відмовився. 24 лютого 2015 року та 20 квітня 2015 року позивачкою [PERSON] було подано заяви про уточнення позовних вимог, а саме: визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В уточнених позовних заявах вказала, що відповідач з сім"єю у складі : дружини [PERSON] та дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідач, його дружина та двоє дочок [PERSON] та [PERSON] проживали в ньому та були зареєстровані з грудня 2004 року по грудень 2007 року. Виселившись з будинку та проживаючи вже за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] - [PERSON] прописав за адресою [ADDRESS] в 2010 році ще і дочку [PERSON] та в 2012 році і сина [PERSON]. Відповідач з сім"єю не проживають за адресою: [ADDRESS] більше семи років, не несе витрат по утриманню будинку, жодної домовленості з нею, як власником будинку, про подальше проживання в ньому не має, власним житлом забезпечений ( [ADDRESS]). На її вимоги знятись з реєстрації сім"ю - [PERSON] відмовився. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором між ними або законом. 04 березня 2015 року [PERSON] подав в суд зустрічну позовну заяву до [PERSON] про відшкодування затрат на облаштування житлового будинку в сумі 2826 гривень посилаючись на те, що в лютому 2008 року для забезпечення газового опалення в будинку по [ADDRESS] , де він із сім"єю проживав зі згоди [PERSON] та [PERSON] та для догляду за [PERSON], ним було придбано за власні кошти та встановлено газовий котел "Данко - 18/3 Х", придбання якого відбулось за рахунок кредитних коштів в сумі 2030 гривень, укладених його дружиною [PERSON] із кредитною спілкою "Самопоміч", що стверджується довідкою КС "Самопоміч" № 1 від 06.01.2015 року, а факт оплати за обладнання підтверджується товарним чеком від 10.09.2007 року. Для монтажу котла також були використані комплектуючі матеріали на суму 495 гривень, що підтверджується товарним чеком від 10.09.2007 року. Також з метою забезпечення обліку води був в той же час встановлений водяний лічильник вартістю 301 гривню. Таким чином, вартість затрат, понесених ним, становить 2826 гривень. Вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 316, ч.3 ст.778 , 1216 ЦК України [PERSON] зобов"язана відшкодувати вартість затрат на облаштування будинку. Вказані заяви об"єднані в одне провадження Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримують, просять задоволити в повному обсязі, зустрічний позов не визнають, просять відмовити за безпідставністю та застосувати строк позовної давності, про що подали письмові заперечення та заяву. [PERSON] та його представник адвокат Волинець С.А. первісний позов про визнання [PERSON] та членів його сім"ї такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] не визнають, вважають його безпідставним, просять в задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримують, вважають його доведеним, просять задоволити, стягнути 2826 гривень в рахунок відшкодування затрат на облаштування житлового будинку по [ADDRESS], де проживав останній з сім"єю зі згоди [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з"явилась, подала в суд письмову заяву, в якій позов [PERSON] про визнання втративши ми право на житло не визнає, зустрічний позов [PERSON] про відшкодування затрат на облаштування будинку підтримує, просить задоволити. Вислухавши сторін, їх представників, враховуючи пояснення [PERSON], дані раніше, письмові заперечення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що уточні позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за не доведеністю позовних вимог з таких підстав: [PERSON] є власник житлового будинку по [ADDRESS] Тернопільської області, що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 червня 2014 року , зареєстрованого в реєстрі за № 367, спадкова справа № 431/2009 - 5/8 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та 3/8 частки, згідно рішення від 23.06.2011 року апеляційного суду Тернопільської області, ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2011 року. Судом встановлено, та дані обставини не спростували, будучи допитані в судовому засіданні сторони та їх представники, що після смерті матері [PERSON] - [PERSON] ([INFO] року), [PERSON] (вітчим [PERSON].), залишився самотній. На той час [PERSON] та [PERSON] (племінник [PERSON]) мали заповіти кожен на ? частку будинку за адресою [ADDRESS]. Зі згоди [PERSON], для догляду за ним, та зі згоди [PERSON], [PERSON] (як племінник ) з сім"єю переселився та в 2004 році зареєструвався на ? частині будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з дружиною та двома дочками [PERSON] та [PERSON] зі згоди [PERSON] та [PERSON] проживали в одній частині будинку по [ADDRESS] спочатку без реєстрації, а потім зареєструвались в 2004 році. З кінця 2007 року [PERSON] з сім"єю виселився і переїхав проживати [ADDRESS], де і проживає в даний час. Так, згідно актів про встановлення факту не проживання [PERSON] з сім"єю, складених депутатом Чортківської міської Ради Вавриком О.В. в присутності сусідів від 28 березня 2014 року, 30 травня 2014 року, 30 вересня 2014 року 31 липня 2014 року, 13 листопада 2014 року та вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], вбачається, що з грудня 2007 року по даний час [PERSON], [PERSON] та їх діти у будинку [ADDRESS] не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна у будинку не утримують. Вказані докази спростовують пояснення [PERSON] та його дружини [PERSON] щодо можливості встановлення газового котла та лічильника в будинку [ADDRESS], в той час, як він з сім"єю вже не проживав за згаданою вище адресою, а переселився проживати за адресою [ADDRESS]. Сумнівними суд вважає і твердження [PERSON] про встановлення газового котла, придбаного в лютому 2008 року, оскільки серед зими проводити заміну котла без дозволу газової служби не можливо. Крім того, в судовому засіданні [PERSON] були подані для огладь оригінали розрахункових книжок за газ, світло, воду та квитанції про оплату за телефон, які повністю спростовують твердження [PERSON] про оплату саме ним за вказані послуги в 2008, 2009 роках та проплату коштів за телефон в 2011 році. Так, в липні 2009 року [PERSON] взагалі написала заяву про відмову від послуг зв"язку, перед тим провівши повний розрахунок на день відмови по особовому рахунку [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що [PERSON] не доведено тих обставин, на які він посилається в зустрічній позовній заяві та поданих письмових запереченнях. Суд вважає, що [PERSON] доведено той факт, що [PERSON] з сім"єю не проживав в будинку більше одного року, а саме з кінця 2007 року, послугами не користувався, в той же час [PERSON] не доведено факту наявності майна його сім"ї та особистих речей в будинку [ADDRESS]. Так, в судовому засіданні не було здобуто доказів того, що [PERSON] мав домовленість з теперішнім власником будинку [PERSON] про проживання в ньому. Як пояснив в судовому засіданні сам [PERSON] з такими пропозиціями до [PERSON] після смерті [PERSON] в 2009 році він не звертався. Суд вважає також, що подані [PERSON], як докази, ксерокопія кредитного договору № 2142 від 11 вересня 2007 року , талон на гарантійний ремонт котла , товарний чек від 10 вересня 2007 року, ксерокопія контрольного талону на установку котла, ксерокопію довідки № 1 від 06.01.2015 року КС "Самопоміч", як належні та допустимі врахувати та покласти в основу рішення не можливо, оскільки вони не підтверджують ті обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, і не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, згідно листа начальника Чортківського УЕГГ І.З.Клизуба № 149 від 17 квітня 2015 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] було відкрито особовий рахунок [NUMBER], власником якого був [PERSON]. З червня 2009 року нарахування не проводилось по причині не проживання споживачів. Договір було розірвано у зв"язку з смертю абонента. У даному будинку зареєстровані газові прилади - котел КЧМ -1штука, водонагрівач-1 штука, 2 газових плити (двох камфорна та чотирьохкамфорна ). В допоміжному приміщенні зареєстровано - газовий котел УГОП - 1 штука, газова плита - 1 штука. Всі прилади прийняті в експлуатацію в березні 1990 року. Стосовно змін обладнання по даному особовому рахунку споживач не звертався. Заяви на заміну власника рахунку не надходило. Таким чином суд вважає, що сам факт придбання [PERSON] газового котла Данко-18 через оформлення кредиту на ім."я його дружини [PERSON] в Кредитній спілці "Самопоміч", купівля інших товарів для його установки не доводить факту установки даного котла саме в будинку по [ADDRESS]. Так, [PERSON] не доведено в судовому засіданні, що потрібна була заміна старого котла на новий, що на цю заміну дав згоду власник будинку [PERSON], що [PERSON] чи [PERSON] звертались з відповідною заявою в Чортківське УЕГГ , як і не доведено встановлення [PERSON] у даному будинку лічильника водяного, про стягнення коштів на встановлення якого також звернувся останній з зустрічною позовною заявою, оскільки з товарного чеку вбачається тільки факт придбання лічильника, однак ким і коли він був придбаний, не відомо; як і не доведено [PERSON] самого факту встановлення вказаного лічильника у вищезгаданому будинку. Натомість з долученої [PERSON] ксерокопії акту про встановлення водомірного пристрою від 26 травня 2005 року вбачається, що даний лічильник був встановлений власником [PERSON], про що свідчить його особистий підпис. Так, після виселення з будинку в кінці 2007 року [PERSON] не звертався, як до власника будинку [PERSON] ( який помер [INFO] році), так і пізніше до [PERSON] також і з вимогою повернення його майна, яке, як він вважає, є його власністю, було придбане ним за власні кошти, встановлене і залишилось в будинку [ADDRESS], зокрема газового котла та водяного лічильника. Відповідно до вимог ст. 778 ЦК України вбачається, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування її вартості. Так, [PERSON] не було доведено, що така заміна котла була необхідна в лютому 2008 році через витік газу, аварійну ситуацію, тощо, і що на заміну котла була згода [PERSON], і взагалі , що така заміна була проведена. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 786 ЦК України позовна давність щодо вимоги про відшкодування витрат на поліпшення речі встановлена в один рік. Перебіг позовної давності в цьому випадку для [PERSON] почався з моменту виселення кінця грудня 2007 року. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому суд вважає, що сплив строку позовної давності також є підставою, поряд з недоведеністю позовних вимог [PERSON], для відмови у задоволенні зустрічного позову Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, [PERSON] документально підтверджено сплату судового збору при подачі позову до суду, тому в сумі 243 гривні 60 копійок підлягає до стягнення з відповідача. Що стосується стягнення витрат на оплату праці адвоката, то вони документально не підтверджені, в справі відсутні докази про сплату цих витрат, тому в цій частині стягнення витрат за оплати праці адвоката суд вважає слід відмовити.

Outcome: approved