Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її двоюрідний дядько [PERSON]-двоюрідний брат її матері [PERSON], після чого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 4,17 га, яка розташована на території Межирічківської сільської ради Голованівського району, що належала [PERSON] на праві власності. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом 07.10.2011 року вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] Також за життя [PERSON] фактично отримала спадщину після смерті свого двоюрідного брата [PERSON], але не оформила її, померла [INFO], через що, позивач в свою чергу отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій щодо спадкового майна після смерті дядька. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку [NUMBER] площею 4,17 га, що знаходиться на території Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області і належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, подала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В порядку ст. 158 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (частина 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХП "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Судом встановлено, що [INFO] в с. Веселий Кут Новоукраїнського району Кіровоградської області помер [PERSON], про що свідчить копія повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00017075200 від 07.09.2016 року (а.с. 12-13). [INFO] в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18.03.2011 року Межирічківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 грудня 1948 року ЗАГС с. Межирічка Голованівського району Одеської області, позивач являється дочкою [PERSON]. [INFO] позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого [INFO] Межирічківським сільЗАГС Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 17) Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 31 жовтня 2016 року, встановлено факт, що [PERSON] являється двоюрідним дядьком позивача (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,17 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Межирічківської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та довідкою за №31-28-99.3-79/15-17, виданою 18.01.2017 року відділом Держгеокадастру у Голованівському районі Кіровоградської області (а.с. 6, 11). Державний акт на землю серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], було втрачено, про що здійснено оголошення в газеті «Вісник Голованівщини» від 19.11.2016 року (а.с. 8-9). Як вбачається з довідки за №38, виданої 13.01.2017 року Межирічківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] з дня направлення [PERSON] до Веселокутського будинку інтернату до дня своєї смерті доглядала за будинком та присадибною ділянкою останнього та здійснювала поточні ремонти (а.с. 10). Інші спадкоємці відсутні. Це вказує на те, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном після смерті свого двоюрідного брата [PERSON], а тому прийняла спадщину за нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти (у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, в силу ст. 549 ЦК УРСР 1963 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті двоюрідного брата [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], [PERSON] 07 жовтня 2011 року оформила спадщину, що складається з земельної ділянки площею 4,17 га. кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER], про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 07.10.2011 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори та копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28299376 від 07.10.2011 року (а.с. 15-16). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. №62 від 09 грудня 2016 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з тим, що [PERSON] не надано правовстановлюючих документів (а.с. 18). Відповідно до листа державного нотаріуса Голованівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Бурдейної Г.І. №58/01-16 від 17.02.2017 року та доданими до нього інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) після смерті [PERSON] в 2011 році заведена спадкова справа №81 за заявою [PERSON], які 07 жовтня 2011 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Заяви від інших спадкоємців відсутні. Як вбачається з листа державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. №133/01-16 від 23.02.2017 року та доданими до нього інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадкова справа не заводилась, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормами статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved