Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Комунальне підприємство « Красноармійський центр єдиного замовника» про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою по справі [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.07.1981 року, який зареєстрований міським відділом ЗАГС у м. Красноармійську Донецької області, актовий запис № 531. Шлюб розірвано, про що в книзі реєстрації розірвання шлюбу зроблено відповідний запис № 277 від 28.10.2002 року. Від сумісного проживання є повнолітній син [PERSON], [INFO]. З 03.05.1982 року він мешкає у 2-кімнатній квартирі, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, пр-т Шахтобудівників, 40/32. Крім нього, у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] . У зв»язку з тим, що з боку відповідачки чиняться перешкоди у користуванні спірним житловим приміщенням, просить вселити його в жилу квартиру № 32, яка розташована у м. Красноармійську на пр-ті Шахтобудівників, 40, де він є наймачем та зобов»язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні цим приміщенням, а саме передати йому ключі від вказаної квартири. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що позивач по справі з 2003 року не проживає у спірній квартирі, змінив своє місце проживання у зв»язку з укладенням другого шлюбу. Нею було подано позов про визнання його таким, що він втратив право користування жилим приміщенням. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.04.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв»язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог , вказаних у ст. 107 ЖК України, у зв»язку з виїздом відповідача на інше постійне місце проживання. Вона дійсно не пускала його до квартири один раз зв»язку з тим, що на той час справа перебувала на розгляді в Красноармійському міськрайонному суді за її позовом про визнання позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Оскільки позивачем не доведено, що з її боку чинились перешкоди у користуванні житловим приміщенням, позивач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не проживає без поважних причин 13 років, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено наявність перешкод, які чиняться з боку відповідачів та по причині того, що він не проживає в квартирі 13 років без поважних причин. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з 2002 року його батько [PERSON] проживає в іншому приміщенні, створив нову сім»ю, та ніколи не повертався у спірне житло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є дальнім родичем позивача по справі [PERSON], який в лютому 2016 році підійшов до нього і попросив бути свідком того, що він не може увійти в квартиру № 32, яка розташована у м. Красноармійську на пр-ті Шахтобудівників, 40, на що він надав свою згоду. Адвокат позивача своєю рукою зміст пояснень, а він лише розписався. Він разом з позивачем підійшов до під»їзду будинку, де він раніше мешкав, в під»їзд він не заходив, [PERSON] сам пішов до квартири. Представник третьої особи КП «РЦЕЗ» в судовому засіданні пояснив, що 11.03.2016 року до них звернувся [PERSON], який попросив зафіксувати факт відсутності доступу до квартири № 32, яка розташована у м. Красноармійськ, пр-т Шахтобудівників ,40. З його слів йому стало відомо , що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду слухається справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Факт обмеження позивача у доступі до житла був оформлений актом від 11.03.2016 року. Раніше позивач ніколи не звертався з подібним проханням скласти акт , який би підтвердив наявність перешкод у користуванні житлом. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідачів, свідка, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 25.07.1981 року по 28.10.2002 року ( а. с. 3-4), проживали в [INFO]. У спірній квартирі значаться зареєстрованими [PERSON] як відповідальний квартиро зйомник, його колишня дружина [PERSON] та їх син [PERSON] ( а. с. 6). Згідно акту, складеного ТОВ «Стройінвестсервіс» від 20.07.2015 року [PERSON] не проживає в квартирі з 2003 року ( а. с.66). Як встановлено в судовому засіданні позивач по справі з 2005 року по 12.05.2014 рік перебував у шлюбі з [PERSON]Г.( а. с. 28). Актом обстеження від 11.03.2016 року,складеним представниками КП «РЦЕЗ» встановлений факт обмеження [PERSON] доступу до квартири [ADDRESS] ( а. с. 27). Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській справі або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.04.2016 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], КП «КЦЕЗ» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ( а. с. 67). Причина відмови у задоволенні позовних вимог є недоведеність позивачкою втрати відповідачем права у користуванні спірним житлом у зв»язку з виїздом на інше постійне місце проживання , тобто з підстав, передбачених ст. 107 ЖК України. Вищезазначеним рішенням суду також встановлено, що позивач [PERSON] не проживає в квартирі з 2003 року, з 2003 року по 2005 рік проживав по зйомним квартирам, з 06.12.2005 року по 12.05.2014 року перебував у шлюбі з [PERSON] та проживав у неї за адресою: мкр-н Південний, 28/13, проте своїм постійним місцем проживання вважав спірну квартиру, оскільки не знімався з реєстрації, а з 2014 року після смерті своєї матері проживає [INFO]. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 травня 2016 року рішення Красноармійського міськрайонного суду залишено без змін. ( а. с. 68). Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб»єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема в створення особі перешкод у здійснення права користування майном. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси. Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною ( ч. 3) При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи і інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є відновлення становища, яке існувало до порушення. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням квартирою № 32, яка розташована в будинку № 40 на проспекті Шахтобудівників , де він є наймачем, які чиняться з боку відповідачки [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно з п.10 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст..71 ЖК), необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як зазначено в рішенні суду позивач [PERSON] дійсно вважає своїм постійним місцем проживання квартиру № 32 будинку № 40 , по причині того, що значиться в ній зареєстрованим. Як пояснив позивач в судовому засіданні, що він не знімається з реєстрації, оскільки відповідачка має намір приватизувати вказану квартиру. Проте, підтвердив в судовому засіданні факт свого не проживання в спірній квартирі з 2003 року без поважних причин, оскільки створив нову сім»ю, а після смерті матері з 2014 року проживав [INFO].. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19.05.2016 року встановлено наявність перешкод для проживання відповідача [PERSON] у спірній кватирі актом обстеження від 11.03.2016 року ( а.с. 68). При цьому, погоджуючись із встановленням вказаної обставини, суд зазначає наступне. Наявність таких дій, зазначених в акті, не заперечується самою відповідачкою в судовому засіданні. Однак, судом встановлено, що таки дії носили виключно одноразовий характер і мали місце вже після звернення до суду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи, яка втратила право користування жилим приміщенням. [PERSON] , в свою чергу, подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у користуванням житловим приміщенням. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 05.02.2016 року відмовлено в клопотання представника позивача [PERSON] про об»єднання позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: КП «КЦЕЗ» про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням з позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право користування жилим приміщенням, у зв»язку з тим, що остання справа була почата слуханням, зокрема були допитані сторони, свідки по справі. Окрім того, як пояснив позивач [PERSON] в судовому засіданні його звернення до суду було вимушеним, у зв»язку з обраним ним такого способу захисту як зустрічна позовна заява на первісний позов, поданий [PERSON] Доказів щодо порушення його прав з боку відповідачки з приводу завдання перешкод у користуванні спірною квартирою до моменту звернення [PERSON] до суду з первісним позовом про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщення, позивачем не надано, більш того, він підтвердив, що не проживав в квартирі без поважних причин, оскільки створив нову сім»ю, доказів про вчинення перешкод з боку [PERSON] з 2003 року до моменту виникнення спору між сторонами, у користуванні спірним суду не надав. Отже, незважаючи на встановлення факту обмеження доступу до спірної квартири [PERSON] з боку відповідачки вже після звернення до суду останньої за захистом своїх прав , судом не встановлено наявність перешкод у користування спірною квартирою з боку [PERSON] , його позовні вимоги про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням суд розцінює як спосіб захисту на первісний позов, поданий [PERSON], при цьому сам позивач підтвердив факт свого не проживання в квартирі більш шести місяців по причині укладення нового шлюбу, що є підставою, в свою чергу, для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що в судовому засіданні встановлений факт не проживання позивача у спірній квартирі без поважних причин більш шести місяців, з 2003 року, факт обмеження доступу позивача до квартири з боку відповідачки суд розцінює як захист її прав, оскільки на той момент між сторонами мав місце житловий спір, рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 06.04.2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] , про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням саме з підстав, передбачених ст. 107 ЖК України, враховуючи те, що факт не проживання у спірній квартирі без поважних причин встановлений в судовому засіданні, що є наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказана позовна заява [PERSON] є лише як спосіб захисту на зустрічний позов [PERSON], про що він сам пояснив в судовому засіданні, а наявність перешкод у користуванні спірним житлом з боку відповідача з моменту його непроживання у квартирі до моменту виникнення спору між сторонами не встановлена в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed