Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

26.02.2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 29.04.2003 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 57, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сім`я розпалася у лютому 2020 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв`язку з цим між позивачем та відповідачем стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі(а.с.18,20). Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі (а.с.19,21). Виходячи з наведеного, а також з положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що між сторонами 29.04.2003 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 57 (а.с. 3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей- [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Сім`я розпалася у лютому 2020 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв`язку з цим між позивачем та відповідачем стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Майнового спору та спору щодо виховання дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] " і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем " [PERSON] ", її клопотання слід задовольнити, оскільки відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує таким чином. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція № 50 від 25.02.2020 року АТ "Ощадбанк"). Судовий збір віднесено до складу судових витрат (ч.1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем [PERSON] визнано позов до початку розгляду справи по суті, а позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, то суд стягує з відповідача на користь позивача 420,40 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Крім того, 420,40 грн. витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved