Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ТОВ Агрокомпанія "Перше травня" за участю третьої особи Відділ Держземагентства у Хорольському районі Полтавської області про визнання договору оренди землі недійсним, в позовній заяві вказала, що 10 червня 2011 року між ТОВ АК «Перше травня» та [PERSON] було укладено письмовий договір оренди землі, строком на п'ять років. [INFO] [PERSON] помер. Позивач зазначає, що є спадкоємицею за заповітом. 18 квітня 2013 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 558, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Решта СМ., позивач переоформила спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 2,91 га., згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2574672 від 18.04.2013 року позивач стала власником земельної ділянки площею 2,91 га., кадастровий номер 5324880600:00:006:0009, розташованої на території Березняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області. [PERSON] вказує, що 06 вересня 2013 року звернулась з заявою до генерального деректора ТОВ АК [PERSON] з проханням розірвати договір оренди укладений з [PERSON], але відповіді на заяву не отримала. Позивач вказує, що відповідно до положень ст.. 15 чинного Закону украіни «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; визначення сторони яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини. За згодою сторін у договорі оренди можуть зазначатися інші умови зокрема, порядок страхування об'єкта оренди. Невід'ємною частиною договору оренди землі також є:...кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт приймання - передачі об'єкта оренди. У відповідності до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У відповідності до ст.202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. На виконання цих вимог та вимог Закону України «Про оренду землі», Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» Державним комітетом України по земельних ресурсах 02 липня 2003 року було видано Наказ №174, яким було затверджено «Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель». Отже, як зазначає позивач, укладення та подальша обов'язкова реєстрація договорів оренди землі чітко врегульована вищезазначеними нормативними документами. Позивач вказує, що під час укладення та реєстрації договорів відповідачем та третіми особами не було дотримано в повній мірі вимоги п. 2.3«Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а саме - порядок взаємодії при веденні державного реєстру земель, порядок заповнення реєстраційної картки та внесення відомостей до бази даних АС ДЗК, внаслідок чого автоматизована система ДЗК не містить даних про використання на умовах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Березняківської сільської ради Хорольського району в т.ч. належних позивачу на праві власності, а реєстрація договору проведена без формування обмінного файлу, заповнення реєстраційної картки, без занесення до бази даних АС ДЗК. Типовим договором оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03 березня 2004 року з відповідними змінами та доповненнями, а також п. 36 договору оренди землі встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Проте як зазначає позивач, до цього часу відповідні зміни до договорів не внесені. Позивач прохала визнати спірний договір оренди землі недійсним, зобов»язати відповідача повернути їй у розпорядження належну їй земельну ділянку площею та стягнути з відповідача на її користь 243 гривні 60 коп. судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON], вказала, що позов підтримує повністю та прохала його задовольнити. Пояснила, що орендну плату за 2013 рік не захотіла отримувати в конторі ТОВ Агрокомпанія "Перше травня", так як хотіла спочатку розірвати даний договір оренди, а вже потім забрати дані кошти. Цими діями позивач хотіла показати бажання розірвати даний договір. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, прохав його задовольнити. Вказав, що даним договором порушені права позивача. Так відповідач знав, що змінився власник ділянки, але додаткового договору в порушення ч.1 ст.407 ЦК України з позивачем укладено не було. Також у спірному договорі відсутній акт визначення меж земельної ділянки в натурі. Окрім цього позивачу відповідачем не сплачена орендна плата за 2013 рік і ніяких дій спрямованих на отримання позивачем даної плати відповідач не вчинив. Представник відповідача ТОВ Агрофірма «Хорольська» ВП Агрофірма "Перше травня" Коваленко О.А. позов не визнала та вказала, що не має підстав для визнання вказаного договору оренди землі недійсним, прохала відмовити в його задоволенні на підставі раніше поданих заперечень. В судове засідання представник третьої особи Відділу Держкомагенства в Хорольському районі нез»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, з»ясувавши позицію третьої особи, дослідивши матеріали справи та належно оцінивши всі наявні докази, приходить до висновку, що у позові [PERSON], слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. В ст. 10 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та договорами. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалося сторонами 10 червня 2011 року між ТОВ Агрокомпанія "Перше травня" та [PERSON] було укладено письмовий договір оренди землі №3, строком на п'ять років. Даний договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Хорольському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.02.2012 року № 532480004001910. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстрованого в реєстрі за № 558, посвідченого державним нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 18 квітня 2013 року, позивач є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер [INFO]. Згідно вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2574672 від 18.04.2013 року спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: земельної ділянки площею 2,91 га., кадастровий номер 5324880600:00:006:0009, розташованої на території Березняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалося сторонами 06.09.2013 року позивач звернулась з письмовою заявою до відповідача про розірвання даного договору оренди укладеного з [PERSON], оскільки вона являється його спадкоємцем, але письмової відповіді на заяву не отримала. Усно позивачу було пояснено, що підстав для розірвання договору оренди на не має. Суд не може не погодитись з такою позицією відповідача, оскільки згідно п.39 Договору оренди землі та ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання Договору». Отже, дійсно підстав для розірвання договору оренди землі на підставі, того що змінився власник земельної ділянки не має. Відповідно до ст.20 Закону України "Про оренду землі" і ч.1 ст.210 ЦК України, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і вважається укладеним з моменту такої реєстрації. Згідно ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації. Як визначено статтею 93 ЗК України і ст.792 ЦК України, відносини пов'язані з орендою землі, регулюються законом. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У позовній заяві позивачем було вказано нормативно-правові акти, якими повинні були керуватися сторони при укладенні та державній реєстрації договорів оренди землі, але які не регулювали правовідносини по даним питанням. Такий порядок регулювався Постановою від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі». Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави. У своїх позовних вимогах позивач спираючись на ст.15 Закону України «Про оренду землі» зазначив перелік істотних умов, які повинні бути прописані в договорі, але не довів жодних доказів їх відсутності в даному договорі. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст.15 Закону України "Про оренду землі" установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Судом встановлено, що при укладенні договору оренди землі між орендарем та орендодавцем були дотримані всі істотні умови передбачені чинним законодавством. Невід'ємною частиною договору договору оренди землі за №3 від 10.06.2011 року є акт приймання -передачі земельної ділянки в оренду укладений 23.02.2012 року, збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів, акт визначення, встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) переданої в оренду TOB Агрокомпанія «Перше травня» на території Березняківської сільської ради Хорольського району, кадастровий план земельної ділянки земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, схема меж та розмірів земельної ділянки, що передається у користування в розмірі земельної частки (паю) TOB AK «Перше травня) на території Березняківської сільської ради Хорольського рйону. У своїх позовних вимогах позивач спираючись на п. 23 «Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель», ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» вказав про недотримання відповідачем та третіми особами процедуру державної реєстрації договорів оренди землі та вимог передбачених чинним законодавством, а саме: порядок взаємодії при веденні державного реєстру земель, порядок заповнення реєстраційної картки та внесення відомостей до бази даних АС ДЗК, внаслідок чого автоматизована система ДЗК не містить даних про використання на умовах оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Березняківської сільської ради Хорольського району в т.ч. належну позивачу на праві власності, а реєстрація договору проведена без формування обмінного файлу. Заповнення реєстраційної картки, без занесення до бази даних АС ДЗК. На час реєстрації договорів оренди землі, 2012 року була чинною Постанова від 9 вересня 2009 року №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. П.4 ст.6 вищевказаної Постанови дає визначення ,що «Автоматизована система с інформаційною системою, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, а також про кількісний облік земель та їх якість». П.3 ст.6 Постанови вказує, що в електронному вигляді автоматизована система обслуговується операторами - структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші Поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл). Позивач у своїх вимогах помилково допустився визначення процедури державної реєстрації договорів оренди землі, оскільки без формування поземельної книги та внесення в автоматизовану систему відповідних відомостей неможливо провести процедуру реєстрації договору. Із матеріалів справи вбачається, що сторони в належній формі уклали договір, дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору і умови договору сторони погодили підписами. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25.12.2013 року (справа №6-94цс13), у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв»язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 06.10.1998 року «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з»ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Судом встановлено, що сторони виконували договір так як позивач у 2012 році отримала орендну плату, що підтверджується довідкою ТОВ Агрофірма «Хорольська» №758 від 22.04.2014 року та ксерокопією відповідної платіжної відомості на видачу грошей за пай за 2012 рік по ТОВ АК «Перше Травня» та не мала заперечень щодо умов укладеного договору, що не заперечувалося ні позивачем ні її представником у судовому засіданні. Крім того як вказувалося вище в судовому засіданні позивач сама вказала, що цілеспрямовано відмовилася від отримання орендної плати за пай у 2013 році так як, цим хотіла показати своє бажання розірвати спірний договір. Суд вважає, що наведені у позовній заяві обгрунтування позовних вимог, є формальними та несуттєвими і фактично не порушують права позивача. Ні позивачем ні її представником не надано жодних доказів порушення орендарем умов договору та не доведено своїх позовних вимог належним чином. За результатами розгляду даної цивільної справи факту порушення прав позивача не встановлено, позивач посилається на формальне порушення закону, отже в суду немає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed