Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

ПП "Компанія "Фінкомтрейд" звернулося до суду з позовом, в якому просить зняти з нерухомого майна - домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) за [ADDRESS] , приміщення кафе " Карпати" по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 389,00 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 2622087602:01:001:0226, земельної ділянки площею 1701,00 кв.м. по [ADDRESS] , кадастровий номер 2622087602:01:001:0225, арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №47644677, виданої 27.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ Дожджаник Мар`яною Віталіївною (номери запису про обтяження: 25675236, 14376579 (спеціальний розділ). Свої вимоги мотивує тим, що ПП "Компанія "Фінкомтрейд" є кредитором відповідачки [PERSON] по кредитному договору №1251/2005 від 21.12.2005 та договору кредитної лінії №38/МК від 02.02.2006, які укладені між ПАТ "КБ "НАДРА", правонаступником якого є ПП "Компанія "Фінкомтрейд", та [PERSON] . З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] передала кредитору ПАТ "КБ "НАДРА" в іпотеку згідно з договорами іпотеки нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) за [ADDRESS] , приміщення кафе «Карпати» по [ADDRESS] , земельну ділянку площею 389,00 кв.м по [ADDRESS] , кадастровий номер якої 2622087602:01:001:0226 та земельну ділянку площею 1701,00 кв.м по [ADDRESS] , кадастровий номер якої 2622087602:01:001:0225. Правонаступництво ПП "Компанія "Фінкомтрейд" прав кредитора та іпотекодержателя ПАТ "КБ "НАДРА" виникло на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 28.08.2018 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.08.2018. Таким чином ПП "Компанія "Фінкомтрейд" є іпотекодержателем нерухомого майна, належного [PERSON] Однак, права ПП "Компанія "Фінкомтрейд", як іптекодержателя, обмежені обтяженнями, накладеними при здійсненні виконавчих проваджень, за якими іпотекодавець [PERSON] є боржником. Обтяження накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП№47644677, виданої 27.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ Дожджаник Мар`яною Віталіївною (номери запису про обтяження: 25675236, 14376579 (спеціальний розділ). Спірне майно було передане в іпотеку за іпотечними договорами від 21.12.2005 за №6071, від 03.02.2006 за №372, від 03.04.2006 за №1207, від 03.04.2006 за №1209, укладеними між [PERSON] та ПАТ "КБ "НАДРА", правонаступником якого по даних договорах є ПП "Компанія "Фінкомтрейд". Відомості про ПП "Компанія "Фінкомтрейд" як іпотекодержателя внесені до відповідного Держаного реєстру іпотек, тому згідно закону права ПП "Компанія "Фінкомтрейд" як іпотекодержателя не можуть обмежуватися в силу вимог Закону України «Про іпотеку». Відтак, ПП "Компанія "Фінкомтрейд" вправі вимагати зняття обтяжень щодо даного іпотечного майна. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву, в якій останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, місце та час судового засідання була повідомлена шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому порядку адресу реєстрації місця проживання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних на стороні відповідача - акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних на стороні відповідача - Долинський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, місце та час судового засідання був повідомлений у встановлений законом порядок, про що свідчить розписка останнього. У відзиві на позов, скерованому 16.07.2019 на адресу суду зазначив, про те, що на виконанні у Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває зведене виконавче провадження № 44890840, до складу якого входять 11 виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 3665435,98 грн., зокрема виконавчий лист №343/169/16-ц від 25.03.2019, який видано Долинським районним судом про: «стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Привагбанк» боргу в сумі 812526,11 грн.»; виконавчий лист № 343/1231/18 від 02.01.209, який видано Долинським районним судом про: «стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 3332026,35грн.» та податкових вимог про сплату боргу. Оскільки боржник на виклики державного виконавця не з`являється, а документів щодо сплати боргу від стягувана також не надходило на адресу Долинського РВ ДВС, вважає, що у відповідності до ст.37, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для звільнення майна з-під арешту немає. За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.08.2018 між ПАТ "КБ "НАДРА" та ПП "Компанія "Фінкомтрейд" було укладено договір №1251/2005 та №38/МК купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до п.2.1. якого ПП "Компанія "Фінкомтрейд" отримала у власність права вимоги до позичальника за кредитним договором №1251/2005 від 21.12.2005 та договором кредитної лінії №38/МК від 02.02.2006. Сторони домовилися, що відступлення Первісним Кредитором Новому Кредитору Прав вимог за договорами забезпечення, зокрема: іпотекою, що була укладена в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Основним договором, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами після укладення цього Договору(а.с.11-12). Відповідно до додатку №1 до даного договору розмір заборгованості по кредитному договору №1251/2005 від 21.12.2005 становить 622280,14 грн., по кредитному договору №38/МК від 02.02.2006 - 369072,66 грн., позичальником за вказаними кредитними договорами є [PERSON] (а.с.13). Згідно з додатком №2 до вказаного договору (форма листа-повідомлення позичальника/поручителя) [PERSON] повідомили про нового кредитора - ПП "Компанія "Фінкомтрейд" та про відступлення йому права вимоги за кредитним договором (а.с.14). Відомості про ПП "Компанія "Фінкомтрейд" як іпотекодержателя внесені до відповідного Держаного реєстру іпотек, про що свідчать надані суду інформаційні Витяги №135717800 від 28.08.018, №135725974 від 28.08.018, №135717151 від 28.08.2018 та №135718458 від 28.08.2918 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с.15-18). На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №47644677, виданої 27.04.2016 старшим державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ Дожджаник Мар`яною Віталіївною на майно [PERSON] накладено обтяження (номери запису про обтяження: 25675236, 14376579 (спеціальний розділ). У відповідності до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 12.03.2016, старшим державним виконавцем ВДВС Долинського районного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №44890840, накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.62). Згідно копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 27.04.2016, старшим державним виконавцем ВДВС Долинського районного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №44890840, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] (а.с.65). З копії постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 25.05.2015 вбачається, що державним виконавцем Свиридою В.І. приєднано виконавче провадження №47644677 з примусового виконання до зведеного виконавчого провадження №44890840, яке веде Відділ державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.67). 26.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме стягувач перешкоджає провадженню, не здійснишви авансування витрат виконавчого провадження (а.с. 66). Відомостей про те, що боржник [PERSON] погасила борг та документів щодо сплати боргу від стягувача не надходило на адресу Дорлинського РВ ДВС, а також не було представлено до суду. Таким чином, виконавчий лист, при примусовому виконанні якого було накладено арешт на іпотечне майно, перебуває в даний час на примусовому виконанні у виконавчій службі. Спір між сторонами виник з приводу існування обтяжень, накладених на майно (предмет іпотеки) відповідачки, у зв`язку з чим позивач, як іпотекодержатель, не може реалізувати свої права на отримання заборгованості за кредитними договорами, забезпеченими іпотекою. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження про правонаступництво ПП "Компанія "Фінкомтрейд" прав кредитора та іпотекодержателя нерухомого майна, належного [PERSON] , яке виникло на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 28.08.2018 та договорів про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.08.2018. Однак, права позивача, як іптекодержателя нерухомого майна, обмежені обтяженнями, накладеними при здійсненні виконавчих проваджень, за якими іпотекодавець [PERSON] є боржником. Обтяження накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №47644677, виданої 27.04.2016, старшим державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ Дожджаник Мар`яною Віталіївною (номери запису про обтяження: 25675236, 14376579 (спеціальний розділ). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону, зокрема у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до положень частини першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Як зазначено у статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. Відповідно дост. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Наведена норма вказує на виключне право державного виконавця як посадової особи органу державної влади щодо накладення арешту на майно боржника саме під час примусового виконання рішення у виконавчому провадженні. У відповідності до ч.4 ст.59Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Крім того, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку наявності будь-якої заборгованості, підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. Судом встановлено, що підставою накладення арешту на рухоме та нерухоме майно [PERSON] є зведене виконавче провадження № 44890840, до складу якого входять 11 виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 3665435,98 грн., зокрема виконавчий лист за №343/169/16-ц від 25.03.2019, який видано Долинським районним судом про «стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 812526,11 грн.», виконавчий лист №343/1231/18 від 02.01.2019, який видано Долинським районним судом про «тягнути з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 3332026,35 грн.» та податкових вимог про сплату боргу. Таким чином, оскільки відносно боржника [PERSON] існує актуальна заборгованість за зведеним виконавчим провадженням, яка на даний час не погашена, тобто боржником не виконані боргові зобов`язання, через що відсутні законні підстави для скасування арешту, накладеного в забезпечення виконання боржником боргових зобов`язань. За таких обставин суд вважає необхідним в задоволення позову відмовити в повному обсязі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», ст.ст. 16, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 77, 78, 816 ЦПК України, ст. ст. 7, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 33, 37 Закону України "Про іпотеку", ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та

Outcome: dismissed