Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 04.04.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов'язання відповідача ПАТ "КБ "НАДРА" на протязі п'яти днів з дня набрання судовим рішенням сили, подати до ДП "Національні інформаційні системи" заяву про внесення змін до запису №12788640 від 26.07.2012 року в Дежавний реєстр рухомого майна в частині вилучення запису щодо об'єкта обтяження - автомобіля легкового марки NISSAN ROGUE [NUMBER]; а також припинити приватне обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 26.07.2012 року за №12788640 Державним підприємством "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, обтяжувач - ПАТ "КБ "НАДРА", код 20025456, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15, боржник - ТОВ "АВТОРАЙ", код 34505744, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Осіпова, 21, в частині об'єкта обтяження - автомобіль легковий марки NISSAN ROGUE [NUMBER], підстава обтяження - кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року, що належить на праві власності [PERSON], шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Позов пред'явлено на підставі ст. ст. 15, 16, 317, 391, 586, 609 ЦК України. Ухвалою суду від 05.04.2019 року провадження у справі відкрито. 25.04.2019 року до суду надійшли пояснення на позов від третьої особи - ДП "Національні інформаційні системи". Пояснення містять заяву про розгляд справи за відсутності представника. 07.05.2019 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра". Відзив містить клопотання про направлення справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва та прохання проводити розгляд справи за відсутності представника. 10.05.2019 року до суду надійшов відзив на позов від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області. В відзиві зазначено, що в позові вимог до Центру не пред'явлено, та виказана думка, що Центр є неналежним відповідачем по справі, просять замінити на належного відповідача, але кого вважають належним відповідачем Центр не зазначає. Ухвалою від 16.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник третьої особи Пергаєв М.Є. 12.06.2019 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області Толпиго О.Ф. в судовому засіданні підтримала відзив, та вказала, що вимог до установи не пред'явлено, прийняте судом рішення буде виконане. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивачка [PERSON] посилається на те, що 31.08.2016 року вона набула у власність автомобіль легковий марки NISSAN ROGUE [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску. На час придбання та на момент проведення його державної реєстрації автомобіль не перебував у будь-якому приватному або публічному обтяженні. З метою продажу автомобіля в січні 2019 року позивачка звернулась до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області з заявою про зняття автомобіля з обліку, проте в цьому їй було відмовлено, оскільки з'ясувалось, що вказаний автомобіль знаходиться під заставою. На підставі викладеного позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. У відзиві на позов представник відповідача РСЦ МВС в Одеській області посилається на те, що РСЦ МВС в Одеській області є неналежним відповідачем по вказаній справі, оскільки РСЦ МВС в Одеській області не уповноважений держателем Державного реєстру обтяжень рухомого майна надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень. Крім того, представник зазначає, що в позовній заяві вимоги до сервісного центру взагалі відсутні. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Біла І.В. у відзиві на позов посилається на те, що 27 травня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Авторай» в якості забезпечення виконання умов кредитного договору N«05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року було укладено договір застави товарів в обороті М05/05/2008-3/283-І- 36. Згідно додаткової угоди №1 від 18.06.2008 року до даного договору банку був переданий в заставу автомобіль NISSAN ROGUE номер кузова [NUMBER]. При цьому банк не надавав згоди на реалізацію вказаного автомобіля та на дату придбання даного автомобіля громадянкою [PERSON] (31.08.2016р.) таке обтяження в реєстрі значилось. З огляду на це, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» вважає, що дане приватне обтяження є дійсним (чинним) в силу того, що зобов'язання боржником виконано не було, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена, а тому відсутні підстави для подання заяви про внесення змін до запису №12788640 від 26.07.2012 року в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна в частині вилучення запису щодо об'єкта обтяження - автомобіля легкового «NISSAN ROGUE», номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску. Представник третьої особи ДП «НАІС» в письмових поясненнях посилається на те, що законодавством чітко визначено, що відповідальність за існування запису про обтяження в Реєстрі, який було внесено реєстратором у встановленому порядку, несе саме обтяжувач. Відтак, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання ПАТ «КБ «НАДРА» електронної заяви до ДП «НАІС» добровільно або на виконання рішення суду. При цьому представник звертає увагу суду на те, що ДП «НАІС» є новоствореною юридичною особою та не є правонаступником ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Також в заяві про розгляд справи за відсутності третьої особи представник зазначив, що ДП «Національні інформаційні системи» не оспорює законність або незаконність існування приватного обтяження рухомого майна, що порушує реалізацію прав позивача. Підприємство по відношенню до сторін спору має опосередковане відношення. ДП «НАІС» не приймає владних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень рухомого майна, а здійснює виключно механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру обтяжень рухомого майно відомостей про обтяження рухомого майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Позивач [PERSON] є власником автомобіля марки NISSAN ROGUE [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31.08.2016 року /а.с.10/. З Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58169842 від 23.01.2019 року вбачається, що 26.07.2012 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі Кредитного договору про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування 05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року за договорами застави на автомобілі, в тому числі і на автомобіль позивача, зареєстроване приватне обтяження - заборона відчуження. Обяжувач: ПАТ «КБ «НАДРА», боржник ТОВ «Авторай» /а.с.11-17/. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «АВТОРАЙ» було припинено шляхом ліквідації 28.05.2013 року. З відповідей Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» на звернення [PERSON] вбачається, що у банка відсутні законні підстави щодо припинення обтяження спірного автомобіля, оскільки вказаний автомобіль є в переліку предметів забезпечення за додатковою угодою №1 до договору застави від 18.06.2008 року, що забезпечує виконання зобов'язань позичальника-юридичної особи (боржник - ТОВ «Авторай») за кредитним договором №05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 року, за яким заборгованість в повному обсязі не погашена /а.с.24-25/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно частини 2 статті 586 Цивільного кодексу України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлене договором. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Положеннями ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обгяжувачем. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) мас право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Згідно статті 28 даного Закону застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна: в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави: в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що реєстрація обтяження автомобіля марки NISSAN ROGUE [NUMBER] була встановлена 26.07.2012 року та діяла до 26.07.2017 року, в тому числі і на час придбання позивачкою автомобіля. При цьому суд приймає до уваги доводи сторони відповідача ПАТ «КБ «НАДРА» щодо того, що єдина для України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена «ПОРЯДКОМ державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМ України від 7 вересня 1998 р. N 1388. На дату придбання та реєстрації за позивачкою легкового автомобіля «NISSAN ROGUE», номер кузову [NUMBER] \31.08.2016р.) «Порядком» не було передбачено обов'язку перевірки транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а отже при реєстраиії не була взята до уваги та обставини, що автомобіль був під обтяженням і ией запис містився в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Обов'язок уповноважених органів здійснювати перевірку транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був встановлений Постановою КМУ №687 від 05.10.2016 року, якою внесені відповідні зміни до Порядку. При ухваленні рішення суд також враховує положення статті 27 Закону України "Про заставу", відповідно до якої застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Окрім того, суд зазначає, що підстави припинення застави визначені статтею 28 Закону України "Про заставу" та з матеріалів справи вбачається, що підстав вважати припиненою заставу спірного транспортного засобу на теперішній час немає. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] обрано невірний спосіб захисту та не доведено порушення її прав відповідачами по справі, які діяли відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що вважає, що обраний стороною позивача [PERSON] спосіб захисту не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, тобто є неефективним та неналежним. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed