Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» в березні 2020 р. звернувся до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності справи за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10.03.2020 року визначена підсудність вищезазначеного цивільного позову Святошинському районному суду міста Києва. Позовна заява обґрунтована тим, що 24 лютого 2014 р. між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 226/02/2014/0345, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати грошові кошти відповідачу в розмірі 346 875, 00, зі сплатою 16% річних, строком до 23.02.2029 р., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором між банком та [PERSON] 24 лютого 2014 р. укладено договір поруки, відповідно до п. 1.2 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 24 лютого 2014 р. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідачі зобов`язання за кредитним договором не виконують, у зв`язку з чим, станом на 17.02.2020 р. утворилась заборгованість в розмірі 247 310,60 грн., з яких: 231 235,17 грн. - заборгованість за кредитом та 16 075,43 грн. - проценти за період з 01.09.2019 р. по 31.01.2020 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену вище суму та судовий збір. Ухвалою суду від 07.04.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 59-60). Відповідачів було повідомлено належним чином, через офіційний сайт «Судова влада України» Святошинського районного суду міста Києва, оскільки відповідачі на даний час проживають на окупованій території в АР Крим. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 226/02/2014/0345 від 24 лютого 2014 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. (а.с. 21-23) Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: Сума кредиту - 346 875, 00 грн. (п. 1.1 Кредитного договору). Процентна ставка за користування кредитом 16,0 % річних, (п. 1.4.1. Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 16,0 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів, до 23 лютого 2029 року (п. 1.3.1. Кредитного договору) У забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором між банком та [PERSON] 24 лютого 2014 р. укладено договір поруки, відповідно до п. 1.2 якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 24 лютого 2014 р. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору. (а.с. 26-27) Встановлено що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 8-20), проте, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 17.02.2020 р. утворилась заборгованість в розмірі 247 310,60 грн., з яких: 231 235,17 грн. - заборгованість за кредитом та 16 075,43 грн. - проценти за період з 01.09.2019 р. по 31.01.2020 р. (а.с. 7). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання [PERSON] та [PERSON] зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч. 1,3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, приймаючи до уваги порушення виконання (Позичальником), зобов`язань за Кредитним договором № 226/02/2014/0345 від 24 лютого 2014 року, виконання якого було забезпечено порукою, згідно договору поруки від 24 лютого 2014 року, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження виконання цих зобов`язань як позичальником, так і поручителями станом на момент розгляду справи, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 247 310,60 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 724,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved