Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

-Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [INFO] на веб сайті ( www.rbc.ua ) Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК - МЕДІА» за адресою в мережі Інтернет [INFO] під назвою: « [INFO] », а саме: -«в декабре проявились все игроки на нашем политическом и финансовом поле, которые, скажем так, показали себя, и теперь я вижу, что не было политической воли для проведени приватизации. И, по большому счету, приватизация «Центрэнерго» технически сорвана; -По "Центрэнерго" итог такой, что два участника, которые остались на финише, уже не подпадали под критерии закона, по которому мы их могли бы допустить к конкурсу. Конкурс считается состоявшимся, если есть как минимум два претендента. Несмотря на то, что и залоговые суммы вносились, мы вынуждены были снять с торгов обоих кандидатов. Но потом один из претендентов, который подавал документы, это некий господин [PERSON] ...; -Да, он наложил через суд обеспечение о запрещении Фонду госимущества и Кабинету министров Украины делать последующие действия, связанные с продажами актива; -Данное обеспечение появилось спустя полгода после того, как конкурс не состоялся. Что опять заставляет задуматься о том, что идут какие-то игры, которые специально заводят приватизацию данного актива, если не в тупик, то, по крайне мере, откладывает на неопределенный период времени; - Вопрос не столько в сбивании цены, сколько в том, чтобы сделать хуже другим. Я не уверен в том, что сам [PERSON] мог на тот момент купить данный актив. Я думаю, что по тем данным, которые у нас были, у него не было достаточного количества средств на покупку; -Саму залоговую сумму они вносили не деньгами, а некими обеспечениями. Причем внесли в последние два часа до момента принятия заявок. Что нас подвигает к мысли, что они боялись, что данный актив все-таки будет продан, поэтому специально вошли в процесс, чтобы находясь внутри процесса, мешать его реализации; -Они паразитировали на нем и хотели продолжать паразитировать дальше; - [PERSON] был основным поставщиком угля на "Центрэнерго". Для него это был хороший бизнес. Там однозначно были зашиты коррупционные механизмы». Також просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РБК - МЕДІА» (код ЄДРПОУ 37817260) та [PERSON] протягом п`яти календарних днів з дня набрання законної сили рішенням у даній справі спростувати недостовірну інформацію, поширену про [PERSON] поширену [INFO] року веб сайті ( www.rbc.ua ) Товариства з обмеженою відповідальністю «РБК - МЕДІА» за адресою в мережі Інтернет [INFO] під назвою: « [INFO] », шляхом розміщення на веб сайті www.rbc.ua повного тексту рішення у цій справі під заголовком « [INFO] ». В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що [INFO] інформаційним агентством РБК Україна на своєму веб сайті (www.rbc.ua) було опубліковано інтерв`ю виконуючого обов`язки голови Фонду державного майна України [PERSON] (режим доступу: [INFO] ). У даному інтерв`ю [PERSON] було поширено, зокрема наступну інформацію: -«в декабре проявились все игроки на нашем политическом и финансовом поле, которые, скажем так, показали себя и теперь я вижу, что не было политической воли для проведения приватиазации. И по большому счету, приватизация «Центрэнерго» технически сорвана»; -«Но потом один из претендентов, который подавал документы, это некий господин [PERSON] »; -«Да, он наложил через суд обеспечение о запрещении Фонду госимущества и Кабинету Министров Украины делать последующие действия, связанные с продажами актива»; -«Данное обеспечение появилось спустя полгода после того, как конкурс не состоялся. Что опять заставляет задуматься о том, что идут какие-то игры, которые специально заводят приватизацию данного актива, если не в тупик, то, по крайней мере, откладывает на неопределенный период времени»; -«вопрос не столько в сбивании цены, сколько в том, чтобы сделать хуже другим. Я не уверен в том, что сам [PERSON] мог на тот момент купить данный актив. Я думаю, что по тем данным, которые у нас были, у него не было достаточного количества средств на покупку»; -«Саму залоговую сумму они вносили не деньгами, а некими обеспечениями. Причем внесли в последние два часа до момента принятия заявок. Что нас подвигает к мысли, что они боялись, что данный актив все таки будет продан, поэтому специально вошли в процесс, чтобы находясь внутри процесса, мешать его реализации»; -«Они паразитировали на нем и хотели продолжать паразитировать дальше»; -«[PERSON] был основным поставщиком угля на «Центрэнерго». Для него это был хороший бизнес. Там однозначно были зашиты коррупционные механизмы». Зазначає, що на думку позивача викладена інформація є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації. Вказує, що наведені позивачем цитати є частиною інтерв`ю, що давав відповідач-1, та яке було опубліковане на сайті інформаційного агентства РБК Україна (зазначене підтверджується експертним висновком Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес»). Таким чином, виходячи з того, що інтерв`ю відповідача -1 знаходиться в мережі Інтернет на сайті інформаційного агентства РБК України, необмежене коло користувачів мережі Інтернет мало можливість ознайомитись з цим інтерв`ю, а відповідно і з його частинами, які позивач вважає недостовірною та негативною інформацією. Посилається, що поширена інформація безпосередньо стосується позивача, оскільки в своєму інтерв`ю відповідач- 1 прямо зазначає прізвище та ім`я позивача ( [PERSON] ). Зазначає, що усі висловлювання відповідача-1, що цитувалися вище умовно можна поділити на дві частини. Перша група висловів позивача зводиться до того, що [PERSON] приймав участь (опосередковано через Компанію Укрдонінвест) у конкурсі щодо приватизації Центренерго з однією виключною метою - зірвати конкурс, без кінцевої мети перемоги в приватизаційному конкурсі та укладення договору купівлі-продажу Центренерго. Друга група висловів стосується звинувачення позивача в корупційних діях. Посилається, що на сьогоднішній момент позивач прямо чи опосередковано є власником групи юридичних осіб, що в свою чергу володіють підприємствами паливно-енергетичного ринку та займають значну частину цього ринку. Розповсюджена інформація порушує честь та гідність позивача та його ділову репутацію. Крім того вказує, що частина висловів фактично є звинуваченням у вчиненні злочинів, що як наслідок є порушення права особи на честь, гідність та недоторканість ділової репутації. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 22.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 29.11.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 28.04.2020 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачами не подано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставили. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року визначено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В силу статей 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Верховний суд України у п. 18 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1 роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За змістом вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] інформаційним агентством РБК Україна на своєму веб сайті (www.rbc.ua) було опубліковано інтерв`ю виконуючого обов`язки голови Фонду державного майна України [PERSON] (режим доступу: [INFO] ). В даному інтерв`ю [PERSON] було поширено наступну інформацію про [PERSON] : «в декабре проявились все игроки на нашем политическом и финансовом поле, которые, скажем так, показали себя, и теперь я вижу, что не было политической воли для проведени приватизации. И, по большому счету, приватизация «Центрэнерго» технически сорвана; По "Центрэнерго" итог такой, что два участника, которые остались на финише, уже не подпадали под критерии закона, по которому мы их могли бы допустить к конкурсу. Конкурс считается состоявшимся, если есть как минимум два претендента. Несмотря на то, что и залоговые суммы вносились, мы вынуждены были снять с торгов обоих кандидатов. Но потом один из претендентов, который подавал документы, это некий господин [PERSON] ...; Да, он наложил через суд обеспечение о запрещении Фонду госимущества и Кабинету министров Украины делать последующие действия, связанные с продажами актива; Данное обеспечение появилось спустя полгода после того, как конкурс не состоялся. Что опять заставляет задуматься о том, что идут какие-то игры, которые специально заводят приватизацию данного актива, если не в тупик, то, по крайне мере, откладывает на неопределенный период времени; Вопрос не столько в сбивании цены, сколько в том, чтобы сделать хуже другим. Я не уверен в том, что сам [PERSON] мог на тот момент купить данный актив. Я думаю, что по тем данным, которые у нас были, у него не было достаточного количества средств на покупку; Саму залоговую сумму они вносили не деньгами, а некими обеспечениями. Причем внесли в последние два часа до момента принятия заявок. Что нас подвигает к мысли, что они боялись, что данный актив все-таки будет продан, поэтому специально вошли в процесс, чтобы находясь внутри процесса, мешать его реализации; Они паразитировали на нем и хотели продолжать паразитировать дальше; [PERSON] был основным поставщиком угля на "Центрэнерго". Для него это был хороший бизнес. Там однозначно были зашиты коррупционные механизмы». Факт поширення вищезазначеної інформації в указаний спосіб підтверджується роздруківкою публікації із веб сайту www.rbc.ua, за адресою мережі Інтернет: [INFO] під назвою: « [INFO] » (а.с. 9-41). Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що поширена зазначена вище відповідачем інформація є недостовірною за своїм змістом, не відповідає дійсності та порушує його особисті немайнові права. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Також, у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Встановлено, що інформація поширена [PERSON] в інтерв`ю на сайті www.rbc.ua стосувалася безпосередньо [PERSON] , оскільки у фразі наступного змісту: «Но потом один из претендентов, который подавал документы, это некий господин [PERSON] », прямо згадується його ім`я та прізвище. У позовній заяві представник позивача вказує, що позивач прямо чи опосередковано є власником групи юридичних осіб, що в свою чергу володіють підприємствами паливно-енергетичного ринку та займають значну частину цього ринку. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , відповідно до останнього спільного дослідження НВ та Dragon capital «ТОП 100 самых богатых украинцев», знаходиться на 63 місці серед самих заможних громадян країни. Як вказує у позові позивач, відповідач [PERSON] , повідомляючи в інтерв`ю недостовірну інформацію про [PERSON] про те, що він приймав участь у конкурсі лише з метою його зриву є порушенням права позивача на особисту честь та гідність, а також інша частина висловів фактично є звинуваченням у вчиненні корупційних злочинів, порушив право позивача на честь, гідність та недоторканість ділової репутації. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Відповідно до частин 1 і 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій,сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. При цьому, необхідно враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини щодо різниці між фактами та оціночними судженнями, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ, як джерело права. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 по справі «Лінгенс проти Австрії» та від 25.06.1992 по справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» вказано, що слід чітко розрізняти факти та оцінні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46). Разом з тим, аналіз інформації вказує на те, що у ній міститься і висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно [PERSON] , не особисте відношення автора до неї, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Крім того, спірна інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів). З огляду на викладене вище та оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що спірна інформація в частині: «Но потом один из претендентов, которыий подавал документы, это некий господин [PERSON] ... Да, он наложил через суд обеспечение о запрещении Фонду госимущества и Кабинету министров Украины делать последующие действия, связанные с продажами актива. Данное обеспечение появилось спустя полгода после того, как конкурс не состоялся. Я не уверен в том, что сам [PERSON] мог на тот момент купить данный актив. ...по тем данным, которые у нас были, у него не было достаточного количества средств на покупку. Саму залоговую сумму они вносили не деньгами, а некими обеспечениями. Они паразитировали на нем и хотели продолжать паразитировать дальше. [PERSON] был основным поставщиком угля на "Центрэнерг». Для него это был хороший бизнес. Там однозначно были зашиты коррупционние механизмы.» містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно [PERSON] , не особисте відношення відповідача-1 до нього, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. Вказане також підтверджується Висновком експерта психолога від 04.11.2019 [PERSON] . З урахуванням викладеного вище, суд вбачає, що відносно [PERSON] була повідомлена недостовірна інформація, яка не має статусу офіційної та не підтверджена належними доказами. Разом з цим, поширюючи негативну та недостовірну інформацію про [PERSON] , [PERSON] не зробив належного посилання на те, що інформація, яка ним розповсюджена отримана з офіційних джерел. Крім того, доказів того, що на час розгляду даної справи відносно [PERSON] існує обвинувальний вирок суду у вчиненні корупційного злочину, відповідачем-1 не надано. З огляду на викладене вище, суд вважає, що інформація про [PERSON] поширена [PERSON] в інтерв`ю розміщеному на сайті www.rbc.ua за адресою мережі Інтернет: [INFO] під назвою: « [INFO] » наступного змісту: «Но потом один из претендентов, которыий подавал документы, это некий господин [PERSON] ... Да, он наложил через суд обеспечение о запрещении Фонду госимущества и Кабинету министров Украины делать последующие действия, связанные с продажами актива. Данное обеспечение появилось спустя полгода после того, как конкурс не состоялся. Я не уверен в том, что сам [PERSON] мог на тот момент купить данный актив. ...по тем данным, которые у нас были, у него не было достаточного количества средств на покупку. Саму залоговую сумму они вносили не деньгами, а некими обеспечениями. Они паразитировали на нем и хотели продолжать паразитировать дальше. [PERSON] был основным поставщиком угля на "Центрэнерг». Для него это был хороший бизнес. Там однозначно были зашиты коррупционние механизмы.», не відповідає дійсності та підлягає спростуванню. Суд також вважає, що поширення [PERSON] неправдивої інформації про [PERSON] як наслідок, може вплинути на широке коло людей, у яких може скластися негативне уявлення про діяльність [PERSON] , якого звинувачує в корупційній діяльності. При цьому, суд вважає, що достатнім доказом порушення права [PERSON] на честь, гідність та ділову репутацію, відповідачем [PERSON] в інтерв`ю розміщеному на сайті www.rbc.ua за адресою мережі Інтернет: [INFO] під назвою: « [INFO] », слід вважати, факт розповсюдження неправдивої інформації. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009, спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Кабінету Міністрів України, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. У вказаній резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Законодавець не звільняє від відповідальності за розголошення та поширення недостовірної інформації. Наведена спірна інформація, поширена відповідачем стосовно [PERSON] , є недостовірною на момент її поширення, а тому відповідач-1 не може бути звільненим від відповідальності за її поширення. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , інформацію, поширену [INFO] [PERSON] в інтерв`ю розміщеному на веб сайті www.rbc.ua за адресою мережі Інтернет: [INFO] під назвою: « [INFO] ». Разом з тим, вимоги позивача в іншій частині висловленої інформації, а саме: «в декабре проявились все игроки на нашем политическом и финансовом поле, которые, скажем так, показали себя, и теперь я вижу, что не было политической воли для проведени приватизации. И, по большому счету, приватизация «Центрэнерго» технически сорвана»; «По "Центрэнерго" итог такой, что два участника, которые остались на финише, уже не подпадали под критерии закона, по которому мы их могли бы допустить к конкурсу. Конкурс считается состоявшимся, если есть как минимум два претендента. Несмотря на то, что и залоговые суммы вносились, мы вынуждены были снять с торгов обоих кандидатов.»; «Что опять заставляет задуматься о том, что идут какие-то игры, которые специально заводят приватизацию данного актива, если не в тупик, то, по крайне мере, откладывает на неопределенный период времени»; «Вопрос не столько в сбивании цены, сколько в том, чтобы сделать хуже другим»; «…Причем внесли в последние два часа до момента принятия заявок. Что нас подвигает к мысли, что они боялись, что данный актив все-таки будет продан, поэтому специально вошли в процесс, чтобы находясь внутри процесса, мешать его реализации», не підлягають задоволенню, оскільки є оціночними судженнями відповідача-1, не містять недостовірної інформації чи такої, що порушує особисті немайнові права [PERSON] . Загальні способи захисту порушених прав та інтересів, у тому числі - честі, гідності та ділової репутації, визначені ст. 16 ЦК України, а спеціальні - ст. ст. 277, 278 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 299 ЦК України визначає, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації належить позивачеві. При цьому можливо використовувати як загальні способи захисту прав, визначені цивільним законодавством, так і спеціальні з урахуванням усіх обставин складу даного правопорушення, пов`язаного із порушенням особистих немайнових прав позивача - його честі, гідності та ділової репутації. Спосіб захисту має відповідати змісту особистого немайнового права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення, а також забезпечувало ефективність даного захисту. За приписами ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статей 77,78 ЦПК України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, у такий же спосіб у який вона була поширена. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (пункт 25 Постанови). Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд вважає, що способом спростування поширеної відповідачем інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права [PERSON] , є зобов`язання [PERSON] та ТОВ «РБК-МЕДІА» протягом 5 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про [PERSON] [INFO] на веб сайті /www.rbc.ua/ ТОВ «РБК-МЕДІА» за адресою мережі Інтернет: [INFO] під назвою: « [INFO] », шляхом розміщення на веб сайті /www.rbc.ua/ повного тексту рішення у цій справі під заголовком «[INFO]». При цьому, незважаючи на те, що відповідачем-2 не були порушені права позивача, оскільки ними було розміщено саме інтер"ю з відповідачем-1 на відповідному сайті, проте суд вважає, що спростування відповідної інформації у спосіб зазначений вище, в тому числі і відповідачем-2 , буде відповідати критерію ефективності та найбільш повному відновленню порушених прав позивача. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку, що в діях відповідача-2 відсутні порушення прав позивача, а тому саме з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536,80 грн.

Outcome: partial