Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

16.03.2015 позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 10.02.2011 між нею та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно умов якого останній було надано позику в сумі 288 000 грн. 00 коп. та з остаточним поверненням 10.02.2012. З метою забезпечення виконання відповідачем основних зобов'язань, між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки майнових прав, відповідно до умов якого, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за договором позики, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконує, в зв'язку з чим, у останньої утворилась заборгованість за договором позики на загальну суму 518745 грн. 93 коп., з яких: 288000 грн. 00 коп. - сума позики, 100857 грн. 60 коп. - нараховані проценти, 102784 грн. 77 коп. -інфляційні витрати, 27103 грн. 56 коп. - 3% річних, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі та у рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: гаражне машино-місце [NUMBER], що знаходиться на 9-му поверсі будинку [ADDRESS] шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах. Протягом розгляду справи позивач просив збільшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики на загальну суму 678319 грн. 45 коп., з яких: 288000 грн. 00 коп. - сума позики, 149688 грн. 00 коп. - нараховані проценти, 209409 грн. 09 коп. -інфляційні витрати, 31222 грн. 36 коп. - 3% річних, та у рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: гаражне машино-місце [NUMBER], що знаходиться на 9-му поверсі будинку [ADDRESS] шляхом реалізації вказаного майна на публічних торгах. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити в повному обсязі. Крім того, просив поновити строк позовної давності щодо пред'явлення позову до суду, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки вказаний позов було подано до Обухівського районного суду Київської області 04.02.2015, тобто до закінчення строку виконання зобов'язань, а саме 10.02.2015. Разом з тим, ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 19.02.2015 позовну заяву було повернуто позивачу, з підстав непідсудності вказаному суду. Вказана ухвала була оскаржена в Апеляційному суді м. Києва та в подальшому позивачем була подана заява про відмову від апеляційної скарги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності, який сплив 10.02.2015. Таким чином, вважає наявними підстави згідно ч.4 ст. 267 ЦК України для застосування наслідків у зв'язку зі спливом позовної давності. Крім того, зазначив, що розмір процентів, 3% річних та інфляційних витрат є необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. Як встановлено судом, 10.02.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В. та зареєстрований за №214. Згідно умов вказаного договору позики позикодавець передав позичальникові кошти у розмірі 288 000 грн. 00 коп. у строк до 10.02.2012. (а.с.10) Позивач виконала свої зобов'язання за вказаним договором перед відповідачем, надала останній грошові кошти в розмірі 288 000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою відповідача про отримання коштів (а.с.13). Вказана обставина також не заперечувалась в судовому засіданні представником відповідача. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 10.02.2011 чміж [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В. і зареєстровано у Державному реєстрі іпотек за №10819781 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №10819905, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю гаражне машино-місце [NUMBER], що знаходиться на 9-му поверсі будинку [ADDRESS] (а.с.11-12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян повинен бути укладений у письмовій формі - ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором - ст.1049 ЦК України. У відповідності зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст.526 ЦК України. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно договору позики, відповідач, яка є позичальником, взяла на себе зобов'язання повернути суму позики позивачу 10.02.2012. Згідно з п. 5 договору позики, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем. Разом з тим, як встановлено судом і вказана обставина не заперечувалась в судовому засіданні представником відповідача, взяті на себе за вищезазначеним договором зобов'язання, зокрема, з повернення у визначений договором строк суми позики відповідач не виконала, в зв'язку з чим у останньої утворилась заборгованість за договором позики в розмірі 288 000 грн. 00 коп. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З огляду на викладене, факт порушення відповідачем умов вищезазначеного договору в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження, відтак позов в частині стягнення суми боргу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що у разі невстановлення договором позики розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З огляду на те, що вказаним договором позики не встановлено розмір процентів, суд вважає наявними підстави згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України для стягнення процентів за період з лютого 2012 року по лютий 2015 року у розмірі 149 688 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, згідно розрахунку, правильність якого перевірена судом, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми за період з лютого 2012 року по вересень 2015 року у розмірі 31 222 грн. 36 коп., та інфляційні витрати за період з лютого 2012 по серпень 2015 у розмірі 209 409 грн. 09 коп. Відповідно до п. 5.4 договору про іпотеку та ч. 2 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку", далі Закон, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до абз.5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Виходячи зі змісту вищенаведених положень ст.7 вказаного Закону іпотекою, якщо інше не передбачено договором, забезпечується зобов'язання в повному обсязі. Виходячи зі змісту вищенаведених положень ст.33 вказаного Закону передбачено право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідно до п. 4.5. вищевказаного договору іпотеки за рахунок майнових прав або заставленої нерухомості іпотекодержатель має вищий пріоритет задовольнити шляхом звернення стягнення свої вимоги по договору позики в повному обсязі, які визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи позику, штрафні санкції та можливі збитки при невиконанні іпотекодавцем договору. Відповідно до п.5 Іпотечного договору позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій сумі, а саме 288 000 грн. 00 коп., що була передана йому позикодавцем у строк до 10.02.2012. Відповідно до ст.39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.1 ст.41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин та вимог чинного законодавства, якими регламентовано спірні правовідносини, суд надходить до висновку про наявність підстав згідно ст.ст.33, 39 Закону України "Про іпотеку" для звернення у рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики у загальному розмірі 518 745 грн. 93 коп., на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці відповідно до договору іпотеки майнових прав від 10.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кучерук Н.В. і зареєстрованого у Державному реєстрі іпотек за № 10819781 та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 10819905, а саме: гаражне машино-місце [NUMBER], що знаходиться на 9-му поверсі будинку [ADDRESS] Доводи відповідача про те, що трирічний строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду сплив 10.02.2015 і тому є підставою для відмови у позові, суд не приймає до уваги, виходячи з того, що відповідач з даним позовом звернувся до Обухівського районного суду Київської області 04.02.2015, а відтак перебіг строку позовної давності повинен обраховуватись з 04.02.2015, тобто до закінчення строку позовної давності, - дати звернення до суду щодо захисту своїх прав, а не з дати звернення до Печерського районного суду м. Києва. За вказаних обставин, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах строку, встановленого ст.257 ЦК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. У зв'язку з задоволенням позовних вимог, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп., що документально підтверджено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved