Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Задерей О.В. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення грошових коштів, в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] , у розмірі 18044 грн. 63 коп., судовий збір\~у розмірі 908\~грн. 00\~коп., витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9000\~грн. 00\~коп. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 09 лютого 2021 року державним нотаріусом Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на недоотриману пенсію в розмірі 429328,62 грн. 12 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому грошових коштів, що належать на підставі вище вказаного свідоцтва про право на спадщину просив перерахувати їх на картковий рахунок. Однак, на момент виплати позивачу грошових коштів відповідач здійснив перерахунок та виплатив суму у розмірі 411 283,99 грн. Розрахунок було здійснено за три роки з моменту звернення позивача до відповідача з заявою про виплату грошових коштів, а не за три роки, що передували смерті брата позивача [PERSON] . Позивач вважає, що відповідач незаконно зменшив суму виплати, та виплаті підлягає саме сума, вказана в уточненій позовній заяві. Вимоги позивач уточнив після отримання від відповідача витребуваної судом інформації. Ухвалою суду від 09.06.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Позивач виконав ухвалу у зазначений строк. Ухвалою суду від 17.06.2021 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 16.07.2021 представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, до відзиву представником відповідача додано довідку №88, відповідно до якої сума недоотриманої пенсії складає 57137,40 грн. з урахуванням призначеного та виплаченого розмірів пенсії. 20.07.2021 представник позивача надав до суду уточнену позовну заяву, в якій уточнив суму грошових коштів в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] , зазначивши її розмір 57137,40\~грн. на підставі зазначеної вище довідки ГУ ПФУ України в Харківській\~області №88. 28.07.2021 представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надав суду доповнення до відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити його позовні вимоги з урахуванням уточненого позову з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надав суду відзив, та доповнення до відзиву в яких у задоволенні позовних вимог заперечував у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Згідно з ч. 1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 грудня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків). 09 лютого 2021 року державним нотаріусом Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво [PERSON] про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в розмірі 429328,62 грн., яка належала померлому [PERSON] , на підставі Довідки №2000-0401-8/112234, виданої 31 грудня 2020 року Відділом опрацювання пенсійної документації №1 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. 12 квітня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про виплату йому грошових коштів у розмірі 429328,62 грн., що належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину та просив перерахувати їх на картковий рахунок. Відповідач здійснив перерахунок та сплатив на рахунок [PERSON] суму у розмірі 411 283,99 грн., що підтверджується випискою з банку. Згідно довідки №88 про розрахунок пенсії в зв`язку зі смертю [PERSON] , який перебував на обліку за адресою: [ADDRESS] , за період з 08.08.2017 по 08.08.2020, наданої на виконання ухвали суду від 17.06.2021 заступником начальника відділу оприлюднення пенсійної документації №1, розмір призначеної пенсії [PERSON] за період з серпня 2017 року по серпень 2020 року становить 456839,84 грн., розмір виплаченої пенсії за вказаний період становить 399702,44 грн., різниця становить 57137,40 грн. Предметом спору між сторонами є стягнення нарахованої, однак не виплаченої у повному обсязі пенсії за віком, яка входить до спадкової маси, у розмірі 57137,40 грн. При виплаті позивачу пенсії відповідач керувався ч.1\~ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ч.1\~та ч.2 ст.52\~Закону\~України\~«Про загальнообов`язкове\~державне\~пенсійне\~страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із\~ч.3\~ст.52\~Закону\~України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною 2 цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 1216 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивачем доведено належними доказами, що він успадкував належним чином недоотриману пенсію від його померлого брата. В\~статті 1218 ЦК України\~зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~ст.1227 ЦК України\~передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" узгоджується з положеннями статті 1227 ЦК України. Положення частин 2 та 3\~статті 52\~Закону\~України\~№1058-ІV\~від\~9\~липня\~2003\~року не ставлять в залежність та не обмежують право спадкоємців на отримання сум пенсії в повному обсязі, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці норми є спеціальними по відношенню до норми ст.46 цього Закону, оскільки регулюють коло осіб, порядок їх звернення та виплати пенсії, яка після смерті пенсіонера переходить до складу спадщини. На думку суду, суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1\~ст.46 Закону України №1058-ІV, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за її отриманням, не розповсюджуються на правовідносини з виплати спадкоємцям померлого пенсіонера тих сум пенсії, що увійшли до складу спадщини. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у Постанові від 20 лютого 2020 року по справі № 428/5418/18: "Суди обґрунтовано виходили із того, що положення частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину." З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання всього належного йому спадкового майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ст.141\~ЦПК\~України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру заявлених вимог. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що була сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до пункту 4.1. Договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 23.04.2021, сторони дійшли згоди, що гонорар за надання правової допомоги за цим Договором становить 9000,00 грн, який відповідно до пункту 4.2. клієнт повинен сплатити адвокату протягом 10 днів після ухвалення рішення суду у справі. Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками, уточнена позовна заява, відповідь на відзив відповідача на позовну заяву з додатками, всі копії документів завірені представником позивача з дотриманням положень\~статті 95 ЦПК України, копія квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 19 липня 2021 року підтверджує сплату [PERSON] суми 9000,00 грн (підстава: договір про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 23 квітня 2021 року). Суд також враховує положення частини дев`ятої\~статті 139 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до частини третьої\~статті 137 ЦПК України\~у випадку наявності витрат на оплату послуг адвоката позивач повинен подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини третьої\~статті 137 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Обґрунтованих доводів відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить. Таким чином, позивачем доведено понесенні ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved