Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

12.11.2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про скасування наказу від 30.09.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, посилаючись на безпідставність застосування заходів дисциплінарного впливу. В обґрунтування позову зазначила, що з 31.05.2002 року вона працює на підприємстві відповідача, на посаді провідниці пасажирського вагону, на підставі наказу від 26.12.2013 № 317/ОС посада провідник пасажирського вагона була перейменована на провідник пасажирського вагону структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ». 30.09.2020 року наказом № 16/д її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Вважає застосування заходів дисциплінарного впливу відносно неї незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне: 22.09.2020 \~ \~ \~ \~року на нараді під головуванням начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Є.Чернявського проведено розгляд зауважень, виявлених під час раптової перевірки, проведеної 11.09.2020 року заступником начальника депо Наумовим Є.О., старшим майстром [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON] поїзда 6516 сполученням «Мелітополь - Запоріжжя 2», щодо виконання службових обов`язків провідницею пасажирського вагона (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] , за результатами якої нею було надано особисте пояснення. Звертає увагу, що факт порушення трудової дисципліни у вигляді відсутності нагрудного значка «бейджа» та щодо виявленої відсутності факту безквиткового проїзду пасажирами жодним чином не зафіксований та не доведено винну дію (бездіяльність) позивача, питання щодо притягнення пасажирів до адміністративної відповідальності за безквитковий проїзд не вирішувалося взагалі, при здійснення перевірки жодних нарікань на її адресу з боку перевіряючих не було, жодний документ з цього приводу не складався. Крім того, претензія щодо порушення п.2.2 наказу від 23.03.2020 року № 282 «Про введення в дію «Порядку проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення), з додатками № 1,2»» є необґрунтованою, щонайменше з приводу відсутності даного пункту у зазначеному наказі. Пунктом 2.2 Порядку проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками пасажирського сполучення (у поїздах приміського сполучення), затвердженим наказом від 23.03.2020 року за № 282 визначено категоричну заборону тримати при собі та використовувати кошти під час виконання посадових обов`язків, однак зазначений пункт Порядку порушує право, що закріплене Конституцією України, щодо користування, володіння та розпорядження своєю власністю. Пунктом 11 розділу II «Вимоги до організації готівкових розрахунків» «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого Правлінням Національного Банку України від 29.12.2017 року №148, визначено порядок оприбуткування готівки, що надходить до кас, з урахуванням окремих обставин. Але пункт 11 Положення жодного відношення не має до діяльності провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення). Пунктом 23 розділу III «Порядок оформлення касових операцій» Положення визначені засоби, за допомогою яких можливе підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Пункт 46 розділу IV «Порядок ведення касової книги та обов`язки касира» Положення застосовується до каси, як приміщення, тобто об`єкта цільовим призначенням якого є зберігання, обробка, видача грошових коштів, цінних паперів, товарно-матеріальних цінностей. Таке тлумачення наведено підпунктом 8 пункту 3 розділу І «Загальні положення». Вимоги пункту 13 статті 3 розділу 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відносяться до суб`єкта господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського і харчування та послуг, так статтею 55 глави 6 розділу II Господарського Кодексу України визначено поняття суб`єкта господарювання, при цьому суб`єктами господарювання зазнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. В акті перевірки грошових коштів від продажу квитків у приміському сполученні у провідника пасажирського вагону Запорізького моторвагонного депо, складеного 11 вересня 2020 року, містяться виправлення в частини суми в розділі інвентаризації грошових коштів, що є неприпустимим. Разом з цим, форма складеного акту не відповідає формі акту про результати інвентаризації наявних коштів відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України за № 148 від 29.12.2017 р., на яке посилання в протоколі нараді та в оскаржуваному наказі. Зазначає, що допустила незначне порушення фінансової дисципліни у вигляді нестачі грошових коштів у касі виручки від реалізації проїзних документів (квитків), проте надала обґрунтоване пояснення за змістом якого не спостерігалось будь-яких умисних дій та висловила своє розкаяння, при цьому зазначила, що дане порушення виникло в результаті поспіху під час роботи та втрати грошових коштів. Також, жодної шкоди підприємству з боку позивача не завдано, остання добровільно внесла суму нестачі до каси вокзалу. Крім того, наявність надлишку на суму 37 грн, жодним чином не зафіксовано, а тому її провину не доведено. Стосовно вимог п. 8.2.3 Інструкції провіднику пасажирського вагона моторвагонного поїзду, затвердженої наказом від 29.12.2008 року № 561-Ц зазначено, провідник зобов`язаний надати письмове пояснення з приводу виявлених під час проведення перевірок порушень у роботі, викликаних його неправильними діями або бездіяльністю, та залишити собі копію пояснення вважає, що зазначена норма регламентує обов`язок провідника перед особами, які саме здійснюють ревізію надати такі пояснення, посадові та службові особи, які здійснювали цю перевірку не є ревізорами або інспекторами Інспекції з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах зазначеними у п.8.2.1 Інструкції. Проте, особисте пояснення було надано керівництву вчасно та у повному обсязі. Крім того, зі сторони Позивача не було порушень п.4.5 та 4.10 «Порядку проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками» зазначає, що позивачем було дотримано вимоги п.п. 4.5 та 4.10, про що свідчить акт перевірки грошових коштів від продажу квитків у приміському сполученні у провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) Запорізького моторвагонного депо 11.09.2020 року та наявна квитанція ГУ-57 646789, та як наслідок зі сторони перевіряючих претензій не було висунуто та документів, які підтверджують факт порушення зазначених пунктів, не складено, тому звинувачення у невиконанні зазначеного пункту є безпідставним. Відповідач всупереч вимогам трудового законодавства, а саме ст. 148 КЗпПУ видав наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності під час тимчасової непрацездатності позивача, що підтверджено листком непрацездатності серії АДУ № 646542. Отже вважає, що при вирішення питання щодо накладення дисциплінарного стягнення відповідачем порушено приписи статті 149 КЗпП України, а саме: не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, ступінь провини працівника, шкоду, заподіяну підприємству, слідчо-причинний зв`язок, попередню роботу,при цьому, повністю проігноровано особисте пояснення Позивача, яке було подано одразу після перевірки, а тому притягнення позивача до відповідальності вважає безпідставним, у зв`язку з чим просить скасувати наказ начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 30.09.2020 \~ \~ \~ \~№16/д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» провідника пасажирського вагона (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] . Ухвалою судді від 13.11.2020 року відкрито спрощене провадження у справі, відповідачеві наданий строк на подання відзиву. 07.12.2020 року відповідач надав відзив на позов, якому вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1993 № 55 (надалі - Положення) поширюється на відповідача., а тому відповідач зобов`язаний знати і неухильно виконувати його вимоги та дотримуватися Правил внутрішнього трудового розпорядку. На нараді 22.09.2020 року за безпосередньою участю позивача, було проведено розгляд виявлених порушень під час перевірки 11.09.2020, проведеної заступником начальника депо [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] , старшим майстром (дільниці обслуговування пасажирів) [PERSON] . Перевіркою були виявлено ряд порушень допущених [PERSON] при виконанні посадових обов`язків: відсутність нагрудного значка «бейджа» у [PERSON] при виконанні і обов`язків, що є порушенням вимог п.5.2 Інструкції провідника пасажирського вагону (моторвагонного поїзда), затвердженої наказом Укрзалізниці 29.12.2008 року №561-Ц, та вимог п.2.2 Місцевої інструкції провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення), затвердженої начальником Запорізького моторвагонного депо наказом №424 від 16.05.2016 року, з якими було ознайомлено позивача. У перевіряємих вагонах електропоїзда, після перевірки квитків провідником [PERSON] , був виявлений комісією один пасажир, який прямував зі ст. Таврійськ без оформленого квитка, дві пасажирки без квитків та без форми №4, яка надає право безкоштовного проїзду . Дані випадки є порушенням вимог пунктів 8.1.1., 8.1.2 Інструкції провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда), затвердженої наказом Укрзалізниці 29.12.21008 №561-Ц, з якою було ознайомлено позивача, про що свідчить підпис. По станції Запоріжжя-2 Придніпровської залізниці проведено інвентаризацію наявних коштів від продажу квитків у провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського влучення) [PERSON] , яка працювала на РРО «СПЕККР-1» № 9203, була звірена сума наявної готівки на місці проведення провідником-касиром розрахунку із сумою, зазначеною у звіті реалізації квитків РРО. Провідник пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] перед початком інвентаризації грошових коштів попередила перевіряючих про наявність особистих грошових коштів на суму 40,00 грн., яку аргументувала вона тим, що в неї не було дрібних грошей для надавання решти пасажирам. Даними діями [PERSON] порушила п.2.2 «Порядку проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками пасажирського сполучення (у поїздах приміського сполучення)» від 23.03.2020 року №282. Наявність особистих грошових коштів зазначена в акті перевірки, та й сама позивач цього не заперечувала. Фактична наявність коштів склала 1645,00 грн., у тому числі розмінний фонд 100, грн. та особисті кошти на суму 40,00грн. Відповідно до звіту реалізації квитків (Х-звіт) за поїздку провідник оформила 100 квитків на 109 пасажирів на загальну суму 1604,00 грн., різниця склала 99,00 грн, тобто в касі провідника була відсутня готівка у розмірі 99,00 грн., що підтверджено звітом реалізації квитків, що є порушенням вимог п.11, п.23, п.46 «Положення про ведені операцій у національній валюті України», затвердженого постановою правління Нацбанку України №148 від 29.12.2017 та р.2 ст.3 п.13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Інвентаризація була оформлена згідно вимог п.46«Положення про ведення касових у національній валюті України», затвердженого постановою правління національного банку України №148 від 29.12.2017, а саме: складені розписка провідника, акт про інвентаризацію, копія акту надана провіднику. Провіднику пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] було запропоновано погасити нестачу коштів в сумі 99,00 грн. в касу вокзалу ст. Запоріжжя-2. Нестача грошових коштів була внесена в касу вокзалу Запоріжжя-2 в сумі 99,00 гр [PERSON] особисто і оприбуткована згідно квитанції №646789 в касі вокзалу Запоріжжя-2. При здаванні грошових коштів, отриманих від реалізації квитків, провідником [PERSON] в присутності перевіряючих на ст. Запоріжжя-2 у касу, касиром вокзалу було виявлено надлишок на суму 37,00 грн. Наявність 37,00 грн надлишку свідчила, що провідник пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] намагалась приховати грошові кошти від перевіряючих, чим порушила вимоги п.46, п.47 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого національного банку України №148 від 29.12.2017р. та п.4.5 Положення , затвердженого наказом №282 від 23.03.2020 року. З наказом від 23.03.2020 року №282 позивач ознайомлений особисто, про що свідчить підпис. Надавати письмове пояснення комісії депо по зауваженням в ході перевірки провідник пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] відмовилася, чим порушила п.4.10 Положення затвердженого наказом №282 від 23.03.2020р «Порядок проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення)» та п.8.2.3 інструкції «Провідника і вагона (моторвагонного депо)» ЦРП-000, затвердженої наказом Укрзалізниці від 29.12.2008 року №561-Ц. Письмове пояснення провідник пасажирського вагону (у поїздах приморського сполучення) [PERSON] надала лише 15.09.2020 року, яке зареєстроване журналі «Реєстрації рапортів та пояснювальних записок» має №180. Отже, вважає, що у відповідача були наявні усі підстави для притягнення відповідача до відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Просить у задоволенні позову відмовити. 14.12.2020 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що відзив на позов викладено відповідачем в всупереч вимогам ст.178 ЦПК України, оскільки не надано жодного обґрунтованого заперечення щодо заявлених вимог, що викладені у позові, викладені доводи є лише констатацією нормативних актів, що регулюють трудові відносини працівників АТ «Українська залізниця». Крім того, долучені до відзиву Акти від 11.09.2020 року є сумнівного походження та змісту, оскільки складені за відсутності позивача за невідомих обставин, зі змістом яких позивача ознайомлено не було взагалі, в протокольному рішенні від 22.09.2020 року відсутня будь-яка інформація щодо дослідження зазначених Актів, а тому посилання на них з боку відповідача є безпідставними. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, зазначила, що порушення трудової дисципліни вона не допускала, свої обов`язки виконувала сумлінно, при цьому нагрудний знак «бейдж» був наявний на формованому одязі; згідно умов праці вона не має визначеного місця, де можливо залишити власні речі, а тому гроші носила з собою, про що повідомила перевіряючих, при цьому гроші знаходилися в одній сумці разом з грошима, отриманими від продажу квитків, вона використовувала свої гроші , бо не мала достатнього розмінного фонду. При здійснення інвентаризації грошових речей дуже погано себе почувала, за станом здоров`я не мала можливості надати належні аргументи на свою користь. Нестачу у розмірі 99 грн. вона сплатила на станції Запоріжжя -2. Пасажирам квитки вона добросовісно, відсутність квитків у пасажирів не була виявлена взагалі. При здачі готівки у касу після поведеної інвентаризації були виявлені зайві кошти, але їх походження є не зрозумілим, можливо гроші неправильно підрахували під час інвентаризації. Свої пояснення вона виклала письмово. Просить скасувати наказ про оголошення догани, оскільки він винесений безпідставно. Представник позивача вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, просить задовольнити позов , оскільки перевірка роботи позивача, яка мала місце 11.09.2020 року проведена з чисельними порушеннями з боку перевіряючих, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку суду не надано, відеозаписи перевірки та два Акти не були предметом дослідження на нараді, відеозапис наданий суду з пропущенням строку, що встановлений на подання доказу. Акт перевірки коштів, який має відповідні виправлення та не відповідає формі, є єдиним доказом на підтвердження провини позивача, але вона надала свої пояснення з приводу недостачі та сплатила грошові кошти, наявність умислу на порушення трудових обов`язків з боку позивача не встановлена, крім того у відповідності до ст152 КЗпП України відповідач мав право передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу замість накладення дисциплінарного стягнення. Представники відповідача вважають заявлені позовні вимоги необґрунтованими , а тому просять у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем допущені певні порушення трудових обов`язків, які зафіксовані належним чином, а тому притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на неї стягнення у вигляді догани є законним. Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали провадження, оглянувши матеріли відео фіксації проведеної перевірки під час виконання трудових обов`язків позивача, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем, обіймаючи посаду провідника пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) структурного підрозділу «ЗАПОРІЗЬКЕ МОТОРОВАГОННЕ ДЕПО» регіональної філії «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». 30 вересня 2020 року начальником регіональної філії «ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» структурного підрозділу «ЗАПОРІЗЬКЕ МОТОРОВАГОННЕ ДЕПО» Чернявським Є.І. видано наказ № 16/д про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за неналежне виконання трудових обов`язків та на підставі ст.147 КЗпП України оголошено догану. Відповідно до змісту наказу провідник пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення) [PERSON] порушила: п.2.2. Місцевої інструкції «Провідника пасажирського вагону»; п.5.2, п.8.1.1, п.8.1.2, п.8.2.3. інструкції «Провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда)» ЦРП-0001 від 29.12.2008; п.4.5, п.4.10 «Порядку проведення перевірки грошових коштів під час здійснення продажу квитків провідниками», затвердженого наказом № 282 23.03.2020 року; п.11, п.23, п.46, п.47 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого постановою правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року; п. п.4 контракту № 68 від 27.05.2016 року, р.3 «Внутрішньо трудового розпорядку для робітників та службовців Запорізького моторвагонного депо» в частині «чесного і сумлінного виконання вимог і розпорядження власника» . Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. У відповідності до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно зі статтею 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про транспорт» трудові відносини, соціальний захист і дисципліна працівників транспорту регулюються Кодексом законів про працю України, іншими законодавчими актами України, статутами (положеннями) про дисципліну працівників окремих видів транспорту, що затверджуються Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідними профспілками Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативно-правові акти, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.( ст.3 ЗУ «Про залізничний транспорт») За змістом ст.ст.15,17 ЗУ «Про залізничний транспорт» трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України", іншими актами законодавства України про працю. Особливості умов праці окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» згідно з чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками. Дисципліна працівників залізничного транспорту загального користування регулюється чинним законодавством України та Положенням "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України", яке відповідно до п.2 поширюється на всіх працівників підприємств, об`єднань, установ та організацій залізничного транспорту, що належать до державної власності, за винятком працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування, будівельних організацій, служб постачання, дорожніх ресторанів, навчальних закладів, науково-дослідних і проектно-конструкторських організацій, бібліотек, методичних кабінетів, будинків культури, клубів, спортивних, дитячих і медичних закладів, пансіонатів і будинків відпочинку галузі. Кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний: знати і неухильно виконувати його вимоги; дотримувати порядку і правил, установлених чинним законодавством, Правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників; забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища; дотримувати графіків руху поїздів, забезпечувати своєчасну доставку до місця призначення пасажирів і вантажів, піклуватися про пасажирів, забезпечувати високий рівень культури їх обслуговування; берегти матеріально-технічні засоби, забезпечувати схоронність вантажів і багажу, вживати заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування; дотримувати Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п. 5. Положення "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України" керівний склад і працівники, що забезпечують рух поїздів, обслуговування пасажирів і перевезення вантажів, під час виконання службових обов`язків повинні бути одягнуті за формою, якщо для них не встановлено спеціальний робочий одяг. Дисциплінарним проступком є провинне порушення дисципліни працівником залізничного транспорту. На працівників залізничного транспорту можуть накладатися такі стягнення: а) догана; б) позбавлення машиністів права керування локомотивом з наданням роботи помічником машиніста, а також позбавлення свідоцтва водія моторно-рейкового транспорту незнімного типу та свідоцтва помічника машиніста локомотива з наданням роботи, не пов`язаної з керуванням локомотивом і моторно-рейковим транспортом, на строк до одного року; д) звільнення. За кожний дисциплінарний проступок може бути накладено лише одне дисциплінарне стягнення. Дисциплінарні стягнення може накласти керівник, який має право прийняття на роботу працівника, що вчинив дисциплінарний проступок. Керівник зобов`язаний особисто до накладання стягнення всебічно та об`єктивно розібратися у причинах порушення, попередньо зажадавши від працівника, який вчинив проступок, письмового пояснення. Відмова від подання пояснення не звільняє керівника від права накладання стягнення, а працівника - від дисциплінарної відповідальності. При визначенні заходу дисциплінарного стягнення керівник повинен ураховувати тяжкість порушення, ступінь вини працівника, завдану ним шкоду, обставини вчинення, а також попередню службу працівника. Підставою притягнення позивача до відповідальності стали результати перевірки, проведеної на підставі припису начальника Запорізького депо № 4 від 11.09.2020 року. 11.09.2020 року було проведено раптову перевірку поїзду № 6516 сполучення мелітополь-Запоріжжя-2 комісією у складі заступника начальника депо [PERSON] , головного бухгалтера [PERSON] , старшого майстра (дільниці обслуговування пасажирів. Перевірка виконувалась із застосуванням засобів фіксації. Під час перевірки роботи позивача провідниці [PERSON] було перевірено наявність безквиткових пасажирів в електропоїзді та правильність оформлення квитків, повноту внесення грошової суми. Виявлені порушення були обговорені на нараді при начальнику депо 22.09.2020 року у присутності позивача, так як наслідком, стали підставою для винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. У судовому засіданні були оглянути матеріали відео фіксації проведеної 11.09.2020 року перевірки, при цьому суд вважає, що подання представником відповідача диску під час розгляду справи не тягне за собою абсолютну недопустимість цього доказу. Крім того, про наявність матеріалів відео фіксації позивачці було цілком відомо, оскільки відомості про неї зазначені у протоколі №190 наради при начальнику депо від 22.09.2020 року, копія якого була подана позивачкою до позову. Під час проведеної перевірки виявлено, що провідник виконувала обов`язки без нагрудного значка «бейджа». Зазначене зафіксоване матеріалами відеофікасації , яка відбувалася під час перевірки, та була оглянута у судовому засіданні. З наявного відео вбачається, що позивачка одягнута у формений одяг, на якому відсутній «бейдж», крім того виявлене порушення зафіксовано Актом від 11.09.2020 року, складеним перевіряючими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому доводи представника позивача, щодо відсутності доказів є неспроможними, відсутність зауважень з боку комісії не спростовує порушення позивачем вимог п.5.2 Інструкції «Провідника пасажирського вагона (моторвагонного депо) ЦРП-0001, що затверджена наказом АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 29.12.2008 року № 567-Ц та п. 2.2. Місцевої інструкції «провідника пасажирського вагону», мати при собі нагрудний знак «бейдж», з зазначеними вимогами Інструкцій позивачка була ознайомлена під розпис, а тому була зобов`язана сумлінно виконувати. При цьому суд , враховуючи тлумачення бейджу як елементу уніформи чи амуніції у формі значка, наліпки чи картки, призначеного для інформування даних чи ідентифікації особи його носія, виходячи з системного аналізу словосполучення «мати при собі нагрудний знак бедж» приходить до висновку, що працівник , виконуючи службові обов`язки повинен мати при собі нагрудний знак таким чином, що безпосередній споживач мав можливість ідентифікувати такого працівника тобто цей знак повинен бути розташований саме так, щоб невизначене коло осіб мало можливість його візуально спостерігати та отримати з нього необхідну інформацію, що в цілому узгоджується з нормами чинного законодавства, у тому числі - направленими на захист прав споживачів наданих послуг, а тому доводи представника позивача щодо наявності у позивача під час перевірки беджа суд до уваги не приймає. Крім того, після здійснення позивачем продажу квитків у вагоні, особами, що здійснювали перевірку, були виявлені пасажири без квитків. У відповідності до вимог 8.1.1., 8.2.2 Інструкції «провідника пасажирського вагона (моторвагонного депо) ЦРП-0001 з метою недопущення безквиткового проїзду громадян, провідник зобов`язаний перевіряти наявність проїзних документів у пасажирів та погасити їх у порядку, визначеному Правилами перевезень пасажирів, багажу та пошти залізничним транспортом України та у разі наявності права продажу квитків, при виявлені осіб, що не мають квитків чи мають неоплачену надлишкову ручну поклажу, провідник зобов`язаний здійснювати продаж квитків. Суд відхиляє доводи представника позивача, щодо відсутності доказів в цій частині, оскільки зазначене підтверджено дослідженим відеозаписом, що здійснювався під час перевірки. Як вбачається з оглянутого відео, перевірка квитків пасажирів здійснювалася після того, як вагоном пройшли провідники, з того боку до пасажирів, де саме позивач ( а не другий провідник) здійснювала перевірку квитків. Після виявлених перевіряючими особами «безквиткових» пасажирів саме позивач здійснила їм продаж квитків, при цьому відсутність доказів на встановлення факту тривалості такої поїздки, або на встановлення станції, де пасажири сілі до вагону, факт непритягнення пасажирів до адміністративної відповідальності не спростовують провину позивача щодо неналежного виконання службових обов`язків з продажу та перевірки квитків. Крім того, факт виявлення безквиткових пасажирів зафіксований Актом від 11.09.2020 року, відповідно до якого позивачка відмовилася надавати свої пояснення стосовно виявлених порушень. Крім того, під час здійснення перевірки грошових коштів від продажу квитків, перевіряючими були виявлені особисті кошти позивача, які знаходилися у загальній касі у розмірі 40 грн. та виявлено недостачу грошових коштів від продажу квитків у розмірі 99 грн., про що складено відповідний акт, зміст якого позивачка посвідчила своїм підписом. На місці, де проводилася перевірка, надавати письмові пояснення позивачка відмовилася, мотивуючи поганим самопочуттям. На станції Запоріжжя-2, позивачка у присутності осіб, що здійснювали перевірку , погасила окремою квитанціє 99 грн., однак при внесенні суми отриманої від реалізації квитків, касиром було виявлено надлишок у сумі 37 грн, при цьому на місці пояснення від позивача не відбиралися, відповідний акт за участю останньої та касира не складався, що підтверджено матеріалами провадження та оглянутим відео. При вирішенні питання щодо наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку суд враховує, що з «Порядком проведення перевірки грошових коштів від продажу квитків у приміському сполученні у провідників пасажирського вагону (у поїздах приміського сполучення», позивач була ознайомлена під розпис. У зазначеному порядку наведено порядок дій працівників, діяльність яких пов`язана з організацією та обслуговуванням пасажирів у приміському сполученні, а також осіб, які здійснюють перевірку роботи провідників. При перевірці грошових коштів перевіряється фактична наявність коштів у провідника з сумою, на яку здійснено оформлення проїзних документів. У відповідності до п.2.2 Провіднику категорично забороняється тримати при собі та використовувати особисті кошти під час виконання посадових обов`язків. Як вбачається з оглянутого відео, перед початком перевірки, позивачка підтвердила наявність у неї грошових коштів, при цьому одразу однозначно визначитися із сумою спочатку не змогла, але заповнюючи розписку написала про наявність у неї власних коштів на суму 40 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо порушення гарантованого Конституцією права щодо своєї власності в частині «тримати при собі особисті кошти», але зауважує, що позивачка не лише мала при собі власні кошти, але і внесла їх до загальної каси та використала під час продажу квитків. Доводи позивачки щодо відсутності розмінного фонду є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки позивачка, навіть у відсутності такого фонду, мала можливість розміняти купюри та відокремити їх від загальної каси. Як вбачається з оглянутого відео, жіноча сумка, з якою позивач здійснювала продаж квитків мала два відділення, а на станції Запоріжжя -2 позивачка знаходиться біля каси не лише з сумочкою, яку мала при здійснення продажу квитків ( де знаходилася каса), а ще й має при собі пакет та ще одну, більшу за розміром, жіночу у сумку, що спростовує її доводи щодо неможливості відокремити свої грошові кошти від каси та щодо відсутності у поїзді місця, де б вона мала зберігати свої кошти. Крім того, п.4.5. зазначеного порядку провідник повинен пред`явити перевіряючим всі грошові кошти ( розмінний фонд та кошти від продажу квитків у приміському сполученні) гашені квитки та особисто здійснювати покупюрний підрахунок наявних коштів. Провіднику категорично забороняється приховувати від перевіряючих грошові кошти, отримані від продажу квитків у приміському сполученні. Згідно п.4.10. при виявленні надлишку або нестачі коштів, провідник зобов`язаний, після прибуття на станцію основного депо, здати у касу вокзалу цю суму окремою квитанцією різних зборів ГУ-57, при цьому нестачу коштів поповнити за власний рахунок, написати обґрунтоване пояснення на ім`я начальника депо щодо порушення фінансової дисципліни. Суд вважає, що зазначеними нормами Порядку лише регламентований порядок виявлення та фіксації допущених порушень при здійснення продажу квитків та виконання інших службових обов`язків та, що не є порушенням трудової дисципліни. Факт приховування грошових коштів Актом перевірки грошових коштів ( додаток 2) перевіряючими не виявлений, натомість останніми встановлена нестача у розмірі 99 грн, яку вона оплатила в касу окремою квитанцією. Квитанція щодо внесення в касу надлишку у сумі 37 грн. суду не надана. Крім того, відмова [PERSON] від надання пояснень не може розцінюватися як порушення трудової дисципліни, оскільки це є правом особи в силу вимог статті 63 Конституції України. Витребування пояснень від позивача у даному випадку є складовою процедури накладання дисциплінарного стягнення, а тому не може вважатися окремою підставою для його застосування. Згідно тексту оспорюваного наказу вбачається, що серед іншого [PERSON] , своїми порушила п.11, п.23, п.46, п.47 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого постановою правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року, яке визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами. Вимоги цього Положення не поширюються на:розташовані на території України іноземні дипломатичні, консульські та інші офіційні представництва, міжнародні організації та їх філії, що користуються імунітетом і дипломатичними привілеями; представництва іноземних організацій і філій, які не здійснюють підприємницької діяльності; банки та філії іноземних банків. Згідно п.11. оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками/електронними фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання на період виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії). Установа/підприємство визначає місце та спосіб зберігання відокремленими підрозділами щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) у електронній формі. Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням програмних РРО без ведення касової книги, є забезпечення щоденного створення засобами програмних РРО у паперовій та/або електронній формі фіскальних звітних чеків та подання їх до фіскального сервера засобами телекомунікацій, а також направлення створених програмними РРО електронних розрахункових документів та повідомлень для їх реєстрації і довгострокового зберігання до фіскального сервера. Відповідно до п.23 касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Касові документи можуть бути паперовими або електронними. Згідно п.46,47 відповідальні особи до початку проведення інвентаризації дають розписку, форма якої визначена в додатку 7 до цього Положення. Комісія перевіряє наявність коштів шляхом повного перерахування всієї готівки, що є в касі, цінних паперів, чекових книжок. Акт складається у двох примірниках і підписується членами інвентаризаційної комісії та матеріально відповідальною особою. Один примірник акта передається до бухгалтерії установи/підприємства, другий залишається в матеріально відповідальної особи. Акт складається в трьох примірниках (для матеріально відповідальної особи, яка здала цінності, матеріально відповідальної особи, яка прийняла цінності, а також бухгалтерії) у разі зміни матеріально відповідальних осіб. Інвентаризація кас проводиться в/на кожній/кожному установі/підприємстві в строки, установлені керівником, з перерахуванням усієї готівки та перевіркою інших цінностей, що зберігаються в касі. Залишок готівки в касі звіряється з даними обліку за книгами обліку. Готівка, що зберігається в касі, але не підтверджена касовими документами, уважається надлишком готівки в касі. У разі застосування підприємством у розрахунках РРО звіряється сума наявної готівки на місці проведення касиром розрахунку із сумою, зазначеною у звіті РРО (у РК та КОРО). У разі виявлення під час інвентаризації нестачі або надлишку цінностей у касі в акті зазначається сума нестачі або надлишку і з`ясовуються обставини їх виникнення. Сума нестачі відшкодовується відповідно до законодавства України, а надлишок оприбутковується в касі та зараховується в дохід відповідної/відповідного установи/підприємства. Установа/підприємство зобов`язана/зобов`язане проводити перевірку правильності роботи програмних засобів оброблення касових документів у разі автоматизованого ведення касової книги. Перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції. Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку. Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України. При цьому доводи представника позивача, що зазначений п.11 жодного відношення до діяльності провідника пасажирського вагона ( у поїздах приміського сполучення не має, є таким, що не заслуговує на увагу, оскільки р.1 «Загальні положення» під терміном «каса» визначено не лише приміщення, а й місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівки, інших цінностей, касових документів. П.п 46,47 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті України» лише регламентований порядок проведення інвентаризації та фіксування її результатів та не є порушенням трудової дисципліни з боку позивача. Доводи представника позивача щодо недопустимості в якості доказу Акту перевірки грошових коштів від продажу квитків у приміському сполученні у провідника пасажирського вагону від 11.09.2020 року суд вважає неспроможними, оскільки зазначений Акт складений у формі відповідно до Додатку № 2 до наказу № 282 відповідно до п.4.8. «Порядку проведення перевірки грошових коштів…», певні виправлення ( в частині суми грошових купюр номіналом 10 грн .у кількості 18 шт на суму 180 замість 1800 грн.) засвідчені підписом перевіряючого, викладені у ньому обставини відповідають матеріалам відеофіксації проведеної перевірки, та засвідчені підписом осіб, здійсненні виправлення відповідають зазначеному у Акті загальному розміру грошових коштів. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачкою при виконанні службових обов`язків було допущено порушення трудової дисципліни у вигляді невиконання службових обов`язків п.2.2. Місцевої інструкції «Провідника пасажирського вагону»; п.5.22, п.8.1.1, п.8.1.2, п.8.2.3. інструкції «Провідника пасажирського вагона (моторвагонного поїзда) » ЦРП-0001 від 29.12.2008; та порушення вимог п.13 ст.3 розділу ІІ ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ( в редакції, що діяла на час виявленого порушення) в частині «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, серед іншого, забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.» При цьому останньою надані письмові пояснення в обсязі, в якому вона вважала за необхідне їх надати, письмові пояснення були враховані уповноваженою особою при вирішенні питання щодо наявності в її діях складу дисциплінарного проступку та накладення дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення було накладене уповноваженою особою, яка використала надані їй дискреційні повноваження, тобто надану законом можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, застосувати норми закону та вчинити конкретні дії серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними та прийшла до висновку про доцільність оголошення позивачці догани. Незаподіяння матеріальної шкоди підприємству внаслідок вчинення працівником дисциплінарного проступку не є підставою звільнення останнього від накладення дисциплінарного стягнення. Накладення дисциплінарного стягнення в період тимчасової непрацездатності працівника з подальшим ознайомленням з таким наказом після повернення до роботи не суперечить вимогам ст.ст.147-149 КЗпП України. Наявність певних технічних описок у наказі (в даті контракту, в частині п.2.2.наказу, а не Інструкції) та зазначення в ньому норм, що регулюють необхідність дотримання працівником трудової дисципліни, порядок процедури здійснення перевірки та оформлення її результатів не є підставою для його скасування. За змістом ст.152 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу або його органу, суд наголошує, що зазначеною нормою закріплено саме право, а не обов`язок передання питання щодо дисциплінарного проступку на розгляд трудового колективу та є не підставою для скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed