Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Виклад позиції сторін по справі. 27.11.2020 року [PERSON] подав до Іванівського районного суду Херсонської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Іванівська державна нотаріальна контора Іванівського району Херсонської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , в смт.Іванівка Херсонської області, батько позивача. Після його смерті залишилась спадкова маса - земельна ділянка, загальною площею 10,05 га, яка виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонської області згідно державного акту на право приватної власності на землю. За життя батько позивача склав заповіт, згідно якого заповів земельну ділянку. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса і не подав відповідну заяву про прийняття спадщини, оскільки у зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України COVID19, а також поступленням в лікарню з червня 2020 року та проходженням обстеження, цього не міг зробити. 26.11.2020 року він повторно звернувся в нотаріальну контору, проте отримав відмову-роз`яснення, з якого позивач зрозумів, що оскільки він не подав заяву про прийняття спадщини в передбачений законом строк, він вважається таким, що не прийняв її, і згідно зі ст. 1280 ЦК України він маєте право звернутись до суду з питання продовження терміну для прийняття спадщини. У зв`язку з пропуском встановленого законодавством України шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач позбавлений можливості реалізувати своє право, як спадкоємець, на отримання спадщини, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачем 27.11.2020 року подано заяву на отримання суових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлення. 03.12.2020 року позивачем подано клопотання про залучення державного нотаріуса Іванівської державної нотаріальної контори Херсонської області. 21.12.2020 року позивачем подано клопотання про уточнення позовних вимог в частині правильного написання прізвища відповідача не [PERSON] , а [PERSON]. 11.01.2021 року відповідач по справі подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність зважаючи на значну відстань між місцем його проживання в м. Києві та місце знаходження суду, не заперечує проти позовних вимог, на спадкове майно не претендує, відмовляється від частки в спадщині. Відповідач, наданим процесуальним законодавством правом не скористався, письмового відзиву на позовну заяву не подав. 18.01.2021 року третя особа яка не заявляє самостійних вимог подала заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заперечує, просить проводити розгляд справи у відсутність представника. Інших заяв, клопотань від сторін по справі на адресу суду не надходило. Процесуальні дії у справі. 01.12.2020 року судом скеровано до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи на [PERSON] 21.12.2020 року судом скеровано до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи на [PERSON] . Ухвалою суду від 30.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін і розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження призначено на 20.01.2021 року. У судове засідання 20.01.2021 року позивач прибув, дав усні пояснення з приводу поданого позову, додатково пояснив, що через захворювання, а також через карантинні заходи він не звернувся своєчасно і не подав заяву про прийняття спадщини, сплачений судовий збір просить не стягувати з відповідача. Просить постановити судове рішення, яким надати йому додатковий строк терміном два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. У судове засідання 20.01.2021 року відповідач та третя особа не з`явилися, про судове засідання було повідомлено в передбачений і в дозволений законом порядок. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини у сфері спадкування. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане 27.04.2020 року Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 07.04.2017 року приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Херсонської області Шляховою C.B. було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , який на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, заповів земельну ділянку, загальною площею 10,05 га, для ведення сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6522987000:03:086:10004, яка знаходиться на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонові в користь [PERSON] , позивача по справі. В процесі приватизації земельних ділянок, спадкодавець набув право власності на земельну ділянку загальною площею 10,05 га, кадастровий номер 6522987000:03:086:10004, яка виділена для ведення сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Фрунзенської сільської ради Іванівського району Херсонові і зареєстрована в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №01:04:723:00420 та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №050826 виданого 29.12.2004 року Іванівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Іванівської РДА №664 від 15.12.2004 року, про що підтверджує додана копія документу. Згідно долученого до справи копії свідоцтва про народження, виданого 29.04.1965 року Іванівським районним бюро ЗАГС на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьками зазначено [PERSON] , як батька та [PERSON] , як матір. Згідно довідки №20, виданої 26.11.2020 року КНП «Іванівська ЦРЛ» вбачається, що позивач в період часу з 20.06.2020 року по 26.11.2020 року знаходився на лікуванні з приводу консолідуючого закритого внутрішньо-суглобового перелому зовнішнього надмищелка правої великогомілкової кістки, і рекомендовано пересуватися за допомогою милиць, з обмеженим тривалим пересування на великі відстані. Відовіддю - роз`ясненням державного нотаріуса Іванівської державної нотаріальної контори від 06.11.2020 року за №01.16/241 позивачу роз`яснено, що згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого у шість місяців, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачу роз`яснено, що згідно зі ст. 1280 ЦК України він має право звернутись до суду з питання продовження терміну для прийняття спадщини. Згідно довідки з місця проживання, виданої 30.11.2020 року за №752 Іванівською селищною радою вбачається, що спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою [ADDRESS] і разом з ним були зареєстровані та проживала сім`я Литовка . Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої 08.12.2020 року за №802 Іванівською селищною радою вбачається, що [PERSON] , позивач по справі, зареєстрований та проживає [ADDRESS] . Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обгрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Суд встановив, що між сторонами у справі виникли правовідносини у сфері спадкування, які регулюються нормами книги шостої «Спадкове право», главами 84 «Загальні положення про спадкування», «Спадкування за заповітом» та «Здійснення права на спадкування» Цивільного кодексу України. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У зв`язку з пропущенням позивачем строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини між сторонами виник спір. Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1217, 1218 ЦК України). Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 ЦК України). Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтями 1222, 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини і право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а також те, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Нормами цивільного кодексу передбачено черговість спадкування, зокрема ст.1261 ЦК України передбачає коло осіб, які відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Так, згідно вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Окрім цього, ст.. 1233 ЦК України дане визначення заповіту - особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.ч. 1,2 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, а таож заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Окрім цього, згідно приписів ч. ч. 1, 5 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила вказаної статті можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави і ці обставини визнані судом поважними. Таким чином, аналізом ст. 1272 ЦК України, випадки застосування підстав для поновлення строку можуть бути основні дві причини, якщо: коли у спадкоємця виникли перешкоди у прийнятті спадщини; наведені обставини були визнані судом поважними. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N7 від 30.05.2008 року при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", вбачається що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 року у справі N381/4482/16-ц, від 11.11.2020 року у справі N750/262/20. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач, будучи сином спадкодавця, будучи спадкоємцем першої черги, є ще спадкоємцем за заповітом, оскільки на його користь було складено заповіт спадкодавцем. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернулася із відповідною заявою до нотаріальної контори зазначаючи про наявність у нього істотних труднощів для вчинення цих дій, однією із поважних причин не вчинення такої дії зазначає пандемією коронавірусу SARS-CoV-2, через яку нотаріальна контора обмежила доступ і прийом громадян, а також те, що 20.06.2020 року по 26.11.2020 року знаходився на лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Іванівська центральна районна лікарня» з приводу консолідуючого закритого внутрьошньо-суглобовому перелому зовнішнього надмишечника, з рекомендацією обмежити тривале пересування на великі відстані. Зазначена хвороба об`єктивно створила перешкоди позивачу для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, так як вся його увага була спрямована на лікування. Крім того, вказує і зазначене підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив медичне обстеження у період часу, який співпадає з періодом визначеним законодавством для прийняття спадщини (тобто 6 місяців), за результатами якого було виявлено у позивача травму. Позиція позивача підтверджується тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03. 2020 року № 540-IX з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи, що законодавець не визначив переліку причин, які є поважними при пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд у кожному конкретному випадку, виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку, вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною. Тобто, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором. Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення дій у визначений законом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій. В ході розгляду справи доведено, що позивачем пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки відлік такого шестимісячного строку розпочався з 26.04.2020 року і закінчився 26.10.2020 року. У зв`язку із встановленням на всій території України карантину відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року N 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року, який станом на час розгляду справи в суді не припинено. Крім того, дослідивши документи наявні в матеріалах справи суд приходить до висновку, що надані докази на підтвердження хворобливого стану у позивача і проходження останньою медичного обстеження та лікування, є непереборними обставинами, що виникли незалежно від волі позивача, у зв`язку із чим визнаються судом істотними труднощами для вчинення дій пов`язаних із поданням заяви для прийняття спадщини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем, в дотримання вимог ст.. 81 ЦПК України наведено та надано обґрунтовані поважні причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Відповідно до ч. 2 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд погоджується позицією позивача і вважає поважними причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, в період дії карантинних обмежень (такі докази є загальновідомим стосовно оголошених карантинних обмежень), а також період перебування на лікуванні, оскільки такий період співпадає із шестимісячним строком для подання заяви. Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного. Крім того суд звертає увагу, що позивачем подано письмове підтвердження про те, що він вчинив активні дії стосовно звертався в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено в прийнятті такої заяви по причині пропуску подання такої заяви, рекомендовано звернутися в суд, про що підтверджує лист - роз`яснення державної нотаріальної контори. Дії нотаріуса відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, оскільки нотаріус, отримавши від спадкоємця повідомлення про відкриття спадщини, яке проявилося в даній справі спосіб звернення спадкоємця до нотаріуса, встановивши підстави для відмови у прийнятті заяви і у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, правомірно надала письмове роз`яснення позивачу вирішувати його право в судовому порядку. А тому вимога про необхідність подання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкодавця, як це визначено в ч. 1 ст. 1269 ЦК України на позивача поширюється, враховуючи те, що він не проживав разом із спадкодавцем на час смерті. Таким чином, враховуючи строк пропуску звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , встановлений ст. 1270 ЦК України, а також передбачене Законом право спадкоємця у будь-який час протягом 6-місячного строку звернутися з заявою про прийняття спадщини і цей строк не може бути меншим та відсутність встановленого законом обов`язку спадкоємця передбачити на майбутнє неможливість звернення з такою заявою у будь-який проміжок часу шестимісячного періоду через непередбачуваність обставини (хвороба, карантин, за станом здоров`я), з огляду на встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд визнає поважними причини пропуску строку позивачем для звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріуса і вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Враховуючи обставини справи, задоволення позову не зачіпає та не порушує прав інших спадкоємців померлого. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що він, з незалежних від нього обставин, не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно долученої до позовної заяви оригіналу платіжної квитанції №22 від 27.11.2020 року вбачається, що позивачем було оплачено судовий збір у сумі 840,80 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідача оплаченого ним судового збору, суд не вирішує таку вимогу, і приходить до висновку, що з відповідача не доцільно стягувати на користь позивача оплачений ним судовий збір. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Також відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову, оскільки такі не обиралися.

Outcome: approved