Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення в солідарному порядку суми боргу за постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2009 року по 01.12.2010 року у розмірі 938,45 грн., з яких: 862,43 грн. боргу за спожиту теплову енергію, 55,82 грн. суми, на яку підлягає збільшенню борг з рахуванням індексу інфляції і 20,21 грн. 3% річних. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, просив слухати справу за його відсутності, надав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що він не укладав договір на постачання теплової енергії з позивачем, тарифі за надані послуги з теплопостачання занадто завищені, які він оскаржує у Європейському Суді з прав людини, у зв'язку з чим суд взагалі не повинен був відкривати провадженні у даній справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] по 1/2 частки кожному. 27.03.2013 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості боргу за поставлену в період з 01.03.2009 року по 01.12.2010 року в квартиру [ADDRESS] теплову енергію у загальному розмірі, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, 1724,86 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23.04.2013 року позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за теплову енергію залишені без розгляду, оскільки вона не є співвласницею цієї квартири. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2013 року з [PERSON], [PERSON] стягнуто борг за спожиту теплову енергію за період з 01.03.2009 року по 30.11.2010 року по 938,45 грн. з кожного та розподілені судові витрати. Проте, [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 13.08.2012 року, актовий запис №3344. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15.07.2013 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.04.2013 року в частині стягнення суми боргу з [PERSON] скасовано та провадження у цій частині закрито. В іншій частині залишено без змін та рішення набрало законної сили 15.07.2013 року. Таким чином, вищевказаним рішенням встановлені обставини, які не підлягають доказування відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, що в період з 01.03.2009 року по 01.12.2010 року в квартиру [ADDRESS] постачалась теплова енергія для опалення та гарячого водопостачання квартири, нарахування сум проводилось згідно з тарифами, зазначеними у п. 1 Рішення ВК ММР № 2390 від 26.12.2008 р., у п. 1 Рішення ВК ММР № 46 від 22.01.2010 р. та Рішення ВК ММР №1518 від 24.12.2010 р. та на теперішній час існує заборгованість за надані послуги у розмірі 938,45 грн. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що підтверджується довідкою форма №3 ТОВ "Николаевдомсервис-2" від 15.11.2011 року. Згідно повідомлення Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 11.12.2013 року №3875/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня, при цьому у суду не має даних проте, що спадкоємці заявили про відмову від спадщини. Таким чином, відповідачі по справі є власниками квартирі [ADDRESS], [PERSON] належить 3/4 частки, а [PERSON] -1/4 частки, яку вона прийняла в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], оскільки на час її смерті була зареєстрована у спірній квартирі. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Коли споживач, який фактично споживає послуги, відмовляється від укладення такого договору, його зобов'язання щодо відшкодування виконавцю послуг витрат на їх виготовлення чи надання, виникають відповідно до положень ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, є право споживача на одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ч. 2 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленного індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір ппроцентів не встановлений договром або законом. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволення в повному обсязі, у зв'язку з чим з відповідачів підлягає стягненню борг за спожиту теплову енергію у розмірі 938,45 грн., з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Суд ставиться критично до заперечень відповідача [PERSON] щодо відмови у відкритті провадження у даній справі, оскільки існує спір щодо правомірності тарифів, який розглядається Європейському Суді з прав людини, оскільки у даній справі розглядається питання про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію за іншій період Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підвтерджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved