Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про спонукання до мирової угоди. Позов мотивований тим, що 04.12.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір №ДКВ-1343, відповідно до умов вказаного договору КС «Істок» видала [PERSON] кредит в розмірі 20000,00 грн. на строк до 04.06.2009 року зі сплатою відсотків в розмірі 20,5 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, після чого 10.03.2009 року до Замостянського районного суду м. Вінниці КС «Істок» подано заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором. 13.04.2009 року, ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці визнано мирову угоду від 20.03.2009 року укладену між КС «Істок» та [PERSON] згідно якої відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем станом на 20.03.2009 року яка становить 21284,92 грн. та зобов'язується проводити подальше погашення боргу, починаючи з квітня 2009 року, до повної сплати заборгованості згідно умов кредитного договору. На даний час мирову угоду не виконано, [PERSON] відмовляється сплачувати борг у повному обсязі. У зв'язку з вище викладеним представник позивача просить суд спонукати [PERSON] до виконання умов мирової угоди від 20.03.2009 року укладеної між КС «Істок» та [PERSON], а також стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21284,92 грн., та понесені судові витрати. В останній редакції позовної заяви від 10.07.2017 року представник позивача просив суд спонукати [PERSON] до виконання умов мирової угоди від 20.03.2009 року укладеної між КС «Істок» та [PERSON] стягнувши з нього кошти в сумі 21284,92 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2017 року позовні вимоги КС «Істок», викладені в заяві про уточнення позовних вимог від 13.05.2017 та заяві про уточнення від 04.07.2017 року про спонукання [PERSON] до виконання мирової угоди, стягнення 21284.92 грн., відсотків за користування кредитом, інфляційних за весь час прострочення та 3% річних з простроченої суми залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник заперечував проти застосування строку позовної давності, вказав що після укладення мирової угоди відповідач дійсно не виконував обов"язки, взяті на себе. Тому позивач отримав виконаввчий лист, подав його до виконавчої служби та отримував кошти шляхом примусового стягнення. та отрима 15 000 гр-н. Про те ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2017 року виконавчий лист, виданий на пілдставі мирової угоди було визнано таким, що не підлягає виконанню. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Представник відповідача заперечував проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні, вказав, щло спір було врегульовано укладенням мирової уголди і повторне звернення до суду з тим же позовом суперечить вимогам законодавства. Крім того подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки починаючи з 25.12.2009 року [PERSON] неналежно виконував у мови кредитного договору укладеного з КС «Істок» позивач пропустив три річний строк звернення до суду із захистом своїх прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Судом досліджено докази: - Копія мирової угоди від 20.03.2009 року (на 7 а.с.) укладеної між КС «Істок» та [PERSON] згідно якої боржник визнає, що його заборгованість перед позивачем станом на день укладення мирової угоди становить 21284,92 грн. та зобов'язується проводити подальше погашення боргу, починаючи з квітня 2009 року, до повної сплати заборгованості згідно умов кредитного договору № ДКВ-1343 від 04.12.2007. - Копія ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.04.2009 року (на 33 а.с.), згідно якої визнано мирову угоду від 20.03.2009 року укладену між КС «Істок» та [PERSON] та закрито провадження про справі; - Копія рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.10.2016 року (на 35 а.с.), відповідно до якого позов КС «Істок» до [PERSON], ЗАТ «НВФ «Елекомс» про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] 12323,48 грн. заборгованості за кредитним договором, та 594,16 грн. судових витрат; - Копія кредитного договору №ДКВ-1343 від 04.12.2007 року (на 57 а.с.); - Копія ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року (на 79 а.с.), відповідно до якої виконавчий лист №2-1877-2009 виданий 03.07.2009 року Замостянським судом м. Вінниці таким, що не підлягає виконанню; - Копія довідки Соломянського районного відділу державної виконавчої служби в м. Київ від 22.12.2016 року (на 91 а.с.), відповідно до якої сума відрахованих коштів з доходу [PERSON] становить 10613,91 грн; - Копія довідки ТОВ «Технікс Ресурс» № 115 від 24.10.2016 року (на 92 а.с.), відповідно до якої на підставі виконавчого листа №127/19509/15-ц від 03.11.2015 року з заробітної плати [PERSON] проводились відрахування на загальну суму 10613,91 грн; - Копія ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 30.11.2016 року відповідно до якої було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою КС «Істок» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2016 року у справі за позовом КС «Істок» до [PERSON] про стягнення заборгованості. - Копія графіку фактичних сплат позичальника [PERSON] (на 113-114 а.с.) Судом приймаються вказані докази. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2009 року між КС «Істок» та [PERSON] укладено кредитний договір № ДКВ-1343 від 04.12.2007, умови якого відповідачем не виконувались. Цивіольну справу хза позщомо КС " Істок" до відповідача простягнення заборгованості за кредитним договором було закрито взв"зку з кладенням мирової угоди. В Згідно мирової угоди, боржник визнає, що його заборгованість перед позивачем станом на день укладення мирової угоди становить 21284,92 грн. та зобов'язується проводити подальше погашення боргу, починаючи з квітня 2009 року, до повної сплати заборгованості згідно умов кредитного договору № ДКВ-1343 від 04.12.2007 року (на 7 а.с.). Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13.04.2009 року визнано вказану вирову угоду (на 33-34 а.с.). У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань відповідно до мирової угоди, КС «Істок» з виконавчим листом №2-1877-2009 виданим 03.07.2009 року Замостянським судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] та ЗАТ «НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» суми боргу у розмірі 21284,92 грн., звернулося до відділу ДВС Соломянського районного управління юстиції у м. Київ. На підставі даного виконавчого листа державним виконавцем Саковичем С.Ю. 23.03.2016 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до довідки Соломянського районного відділу державної виконавчої служби в м. Київ від 22.12.2016 року з [PERSON] стягнуто на користь КС «Злагода» 10613,91 грн. з яких 9568,91 грн. - сума боргу, 70,50 грн. витрати на проведення виконавчих дій, 974,50 грн. - сум стягнутого виконавчого збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.11.2016 року вказаний виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту отримання ухвали суду, якою визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, а саме починаючи з 17.10.2016 року. При цьому суд критично відноситься до посилання представника відповідача про початок відліку строку позовної давності з 25.12.2009 року, оскільки представником не доведено порушення права КС " Істок" з цього часу. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З [PERSON] на користь КС «Істок» проводились відрахування коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ДКВ-1343 від 04.12.2007 року. Суд вбачає, що порушення права позивача про повернення коштів і початок строку позовної давності слід рахувати з 17.10.2016 року, тоді, коли припинено повернення коштів шляхом визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача звернувся до суду 30.11.2016 року, внаслідок чого ним не порушено три річний строк звернення до суду. Виходячи з вище викладеного суд не вбачає можливості для застосування наслідків строків позовної давності, а заява представника відповідача про застосування наслідків строку позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2011 року мирова угода, затверджена судом, може вважатися зобов'язанням у цивільно-правовому розумінні, оскільки її укладення, затвердження і виконання регламентовано положеннями процесуального законодавства та Закону України "Про виконавче провадження". З наведеного можна зробити висновок, що мирова угода є цивільно-правовим зобов'язанням. Про те Законом України " Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на той час не передбачено виконання мирової угоди сторін ( ст. 17 З акону ) і існують чітко визначені вимоги до виконавчих документів ( ст. 18 Закону). Тому суд вбачає порушення права позивача, яке потребує захисту. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача не оспорював наявність у [PERSON] боргу за невиконання умов мирової угоди від 20.03.2009 року, який складається з 5823,24 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11861,64 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом та 212,75 грн. судових витрат. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач взяті на себе зобов'язання в повній мірі у строк, визначений сторонами при укладенні мирової угоди від 20.03.2017 року належним чином та в повній мірі не виконав, борг залишився не погашеним. Від виконання своїх зобов'язань, щодо виплати боргу, відповідач ухиляється. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки обов'язок відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти встановлено судом, тому обов'язок виник на підставі цього судового рішення та належним способом захисту цивільного права або інтересу в такому випадку є спонукання до виконання умов мирової угоди і примусове виконання взятого на себе обов'язку в натурі. Також, зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року при розгляді справи №-274цс15, згідно якої, у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Згідно cт. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Із встановлених обставин справи, на підставі наявних у справі наданих позивачем доказів, вина відповідача у невиконанні умов, укладеної між нею та позивачем визнаної судом мирової угоди є доведеною, а тому суд дійшов висновку, що обраний позивачем у відповідності до положень статті 16 ЦК України спосіб захисту свого порушеного права ґрунтується на вимогах закону, отже, позов підлягає задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплачених судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved