Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] до Піщанського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі [PERSON] являється його батьком. Сплачував аліменти на його утримання до досягнення ним вісімнадцяти років. В даний час він навчається на денній формі навчання у комерційному навчальному закладі, в якому навчання платне, стипендії не отримує. Позивач вказує, що проживає разом з матір'ю та повністю знаходиться на її утриманні. Вважає, що відповідач є працездатною особою, та може йому матеріально допомагати на період навчання. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 гривень щомісячно з дня звернення до суду з позовом про стягнення аліментів та до закінчення навчання. Також просив стгянути з відповідаач на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року у даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 13 квітня 2018 року. 02 травня 2018 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів, а саме згоден на стягнення з нього аліментів на утримання позивача в розмірі 650 гривень щомісячно на період його навчання. Свою позицію мотивує тим, що на даний час має іншу сім'ю, на його утриманні перебуває дружина та троє малолітніх дітей, а тому не може надати позивачу матеріальну допомогу в розмірі 1 800 гнгивень щомісячно. Ухвалою суду від 21 травня 2018 року в даній цивільній справі було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 червня 2018 року в даній цивільній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, надано строк для подання відповіді на відзив та заперечень. В судове засідання позивач [PERSON] та його представнк [PERSON] не з'явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхнього участі та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Відповіді на відзив від позивача чи його представника на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі та звільнити його від сплати судового збору, оскільк він віднесений до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Враховуючи, наявність заяв позивача та відповідача про розгляд справи без їхньої участі, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 332384 (а.с.4). Згідно довідки Вінницького фінансово-економічного університету від 18 грудня 2017 року № 366 [PERSON] навчається на деній формі навчання за спеціальністю "Право" в економіко-правовому коледжі Вінницького фінансово-економічного університету, стипендії не отримує, тому що університет комерційний і навчання платне, термін дії договору про надння освітніх послуг триває з 01 вересня 2017 року по 20 липня 2021 року (а.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Студенянської сільської ради за вих. № 62 від 15 січня 2018 року, [PERSON], 05 счіня [INFO], постійно проживаає біля матері [PERSON] і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Прізвище матері відповідача з "Антоновської" на "Косенко" змінено на підставі свідоцтва про одруження серії І-БВ № 086114 (а.с.6). Відповідно до довідки Варівської сільської ради Іванківського району Київської області відповідач [PERSON] проживає в [INFO]. До складу його сім'ї входять: дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОК № 011329 [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про народження серії !-ОК № 193 961 [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 067666 [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 23 травня 2008 року (а.с.27). Згідно довідки Державного спеціалізованого підприємства "Північна пуща" № 01-15/57 від 17 січня 2018 року, [PERSON] працює в Державному спеціалізованому підприємстві "Північна пуща" з 16 лютого 2016 року та займає посаду вальника лісу (а.с.24). Його нарохований дохід за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року складав 100 498,50 гривень, сума до виплати складала 51 317,97 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В частині 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомогота нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, має роботу та офіційний дохід, на підставі чого може надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, самостійних доходів не має, і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. На підставі викладеного, враховуючи, матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. Суд вважає, що аліменти в даному розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення потреб повнолітнього [PERSON], який продовжує навчатися, а також суттєво не вплинуть на майновий стан відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду. Відповідно посвідчення громадянина, евакуйованого в 1986 році із зони відчуження серії Б № 053649 відповідач [PERSON] явлєяться громадянином, віднесені до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Разом з тим, п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Враховуючи, що [PERSON] по даній справі являється відповідачем, а не позивачем, його клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, а також мінімальний розмір судового збору, який становить не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , який має бути сплачений фізичною особою при поданні до суду позовної заяви майнового характеру та відповідно положень п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 4 Закону "Про судовий збір" складає 704 гривні 80 копійок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачау дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У зв'язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 340 гриввень, сплачених позивачем за надання правничої допомоги (згідно квитанції №6 від 19 березня 2018 року (а.с.9) . На підставі викладеного,

Outcome: partial