Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] звернулася\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням.\~В обгрунтування\~доводів посилається\~на те,\~що є\~власником будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~який належить\~їй на\~праві спільної\~часткової власності\~на підставі\~рішення виконавчого\~комітету №\~98\~від 23.10.2002\~року.\~Вказує,\~що відповідач\~зареєстрований в\~будинку,\~однак протягом\~тривалого часу\~не проживає\~в ньому,\~ що\~стверджується свідченнями\~сусідів та\~актом обстеження.\~Вимоги мотивує\~тим,\~що прописка\~відповідача є\~перешкодою у\~ користуванні та розпорядженні житлом на власний розсуд, у зв`язку з чим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 15.09.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу\~до судового\~розгляду без повідомленням сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви та доданих документів з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач подала до суду заяву (вх.№7491) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач відзив\~на позовну\~заяву не\~подав. Повідомлений про виклик\~до суду\~через оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України 15.09..2021\~року (ч.\~11\~ст.\~128\~ЦПК України).\~ Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи\~проведено за\~правилами спрощеного\~позовного провадження\~без участі\~сторін,\~за наявними\~доказами та\~матеріалами у\~справі.\~Суд проводитьзаочний\~розгляд справи\~(ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України) та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. В судовому\~засіданні встановлено,\~щозгідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 23.11.2003 року, виданого Неліпинською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету № 98 від 23.10.2002 року, свідоцтва про право на спадщину, виданого 20.06.2019 року № 745 державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Дядюша О.О. (за померлою [PERSON] про перехід права власності 1/2 частки житлового будинку до [PERSON] ), копії витягу 2365652 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.12.2003 року, виданого Свалявським бюро технічної інвентаризації, оцінки і продажу, приватне підприємство "М.І.С." - [PERSON] (позивачу) на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-7). Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно інформації, наданої на судовий запит головою Неліпинської сільської ради щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження проживаючих осіб у житловому будинку на території Неліпинської сільської ради від 26.07.2021 року, складеного комісією виконавчого комітету Неліпинської сільської ради в присутності двох свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає на протязі більше 3 (трьох) років (а.с. 8). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке. Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Спірні правовідносини регулюються положеннями статті 405 ЦК України відповідно до положень якої члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При розгляді справи, суд бере до уваги, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин та враховує, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення (суд ураховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.10.2018 року, справа № 31-37646св18). Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (віповідач) за адресою: [ADDRESS] не проживає більше трьох років. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (суд ураховує правову позицію ВС у постанові від 16.01.2021: "у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою"). З огляду на вищенаведене, суд встановив, що [PERSON] без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] більше одного року, ні разу не з`явився в ньому, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, порушив порядок користування житловою площею, що свідчить про втрату інтересу до спірного житла, а тому вважає, що позовна вимога позивача є обгрунтованою, яку слід задовольнити. Суд вважає\~за необхідне\~роз`яснити,\~що згідно\~ст.\~7\~Закону України\~"Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні"\~-\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Закон № 1382-ІV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. У разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України). Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 908 грн. (квитанція №57387047 від 03.08.2021 року). Отже суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача (п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат). Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved