Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє адвокат Ходюк К.М. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на користь свою користь 482 600 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 18 жовтня 2016 року о 19 год. 30 хв [PERSON] , керуючи пасажирським автобусом марки «MERCEDES-BENZ 0404 RHD» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись автомобільною дорогою М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка» у напрямку від м. Хмельницького до м. Тернополя допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок наїзду транспортним засобом пішохід [PERSON] від отриманих травм загинула на місці. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання. Потерпілим від вказаного злочину визнано чоловіка загиблої [PERSON] - [PERSON] . Внаслідок злочинних дій відповідача [PERSON] потерпілому [PERSON] було спричинено моральні страждання та душевні хвилювання, які виразились у перенесенні ним сильного нервового стресу унаслідок після смерті його дружини. Так, у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку із чим він проходив лікування з 19.12.по 26.12.2016 року за наслідками гострого стресового розладу, невротичного розладу. Як наслідок, позивач отримав негативні зміни у житті: переживання, тривогу, безсоння, емоційну напругу, нервозність, почуття страждання за втратою рідної людини, обурення, пережив емоційний стрес. Крім цього, [PERSON] приймаючи участь у досудовому розслідуванні справи та під час судового розгляду кримінального провадження, змушений був витрачати власний час, у зв`язку з чим переживав додатково негативні емоції. Внаслідок злочину позивачу [PERSON] завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями. З урахуванням наведеного та глибини перенесених страждань позивачем, вважає, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 482 600 грн., оскільки розмір спричинених йому моральних страждань внаслідок вчинення кримінального правопорушення він оцінює в сумі 500 000 грн., врахувавши при цьому суму страхового відшкодування, яку йому має виплатити Моторне (транспортне) страхове бюро України у розмірі 17 400 грн.. (500 000 -17 400). Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, у якому вказує на те, що 18 жовтня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за його участю, внаслідок якої загинула [PERSON] . З моменту загибелі [PERSON] до моменту подачі позову пройшов значний термін. [PERSON] знав про своє право на стягнення матеріальної та моральної шкоди з [PERSON] . З цією метою, він уклав договір про надання правової допомоги, подав позов в кримінальному процесі, який в подальшому залишено без розгляду. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення із даним позовом в суд, а тому, з цим підстав, у задоволенні позову слід відмовити. Також зазначає, що під час досудового слідства та судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] розкаявся у вчиненому злочині, вибачився перед потерпілим за вчинене. Його дії не носили умисного характеру. [PERSON] під час розгляду кримінального провадження просив суд [PERSON] суворо не карати, не позбавляти його волі та дати йому можливість в подальшому працювати водієм. Крім того, позивач [PERSON] 20 квітня 2017 року надав йому письмову розписку про отримання грошових коштів від відповідача в розмірі 2 000 доларів США на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, претензій до нього не має. Гроші передавалися в присутності адвокатів та родичів [PERSON] . При цьому, всі переговори проводились без фізичного, морального або психологічного тиску. Також зазначає, що за останні декілька років його здоров`я значно погіршилося, йому постановлено діагноз: закритий субкапітальний перелом лівої стегнової кістки із зміщенням відламків, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. [PERSON] переніс операцію по заміні суглобу, проходить реабілітаційні процедури, йому важко пересуватися. Враховуючи те, що [PERSON] відшкодував позивачу суму моральної шкоди, про що останній видав письмову розписку, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільного українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож» подав суду письмові пояснення по суті спору, згідно якого зазначає про те, що Моторне (транспортне) страхове бюро за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Таким чином, МТСБУ, як страховик зобов`язане відшкодувати потерпілому моральну шкоду в межах 12 мінімальних заробітних плат, що становить 17 400 грн. Уподальшому зазначили, що 10.05.2016 року між Спільно українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож» та [PERSON] була підписана трудова угода цивільно-правового характеру, яка є за своєю природою є договором про надання послуг, а не трудовим договором у розумінні ст..21 КЗпП України. Так, відповідно до п.1.1 вказаної угоди її сторонами не є роботодавець, а замовник та виконавець. Також зазначили, що за виконану роботу замовник виплачує виконавцеві винагороду за один рейс. [PERSON] не перебував у штаті працівників зазначеного підприємства, у його трудовій книжці відсутні відомості про прийняття на роботу на вказане підприємство, на нього не поширювались норми трудового законодавства. Таким чином на момент дорожньо-транспортної пригоди відносини між [PERSON] та вказаним підприємством носили цивільно-правовий, а не трудовий характер. Представник позивача [PERSON] , - адвокат Ходюк К.М. надала суду письмові пояснення у яких зазначила, що [PERSON] не заперечує факту передачі йому [PERSON] в рахунок відшкодував матеріальної шкоди суми коштів в розмірі 2000 доларів США. Однак, розписка, яку надав [PERSON] , складена 20 квітня 2017 року, а вироком суду від 29 травня 2017 року встановлено, що обвинуваченим [PERSON] частково відшкодована завдана матеріальна шкода потерпілому. Крім того, цивільний позов в кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, пред`являвся потерпілим [PERSON] до Спільного Українсько-Англійського підприємства «Східно\-європейська подорож» та Моторно (транспортного) страхового бюро України, а тому має претензії щодо відшкодування шкоди з відповідача. Також зазначила, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року встановлено, що 10 травня 2016 року між Спільно Українсько-Англійським підприємством «Східно-Європейська подорож» та [PERSON] укладено трудову угоду. Згідно вказаної угоди виконавець ( [PERSON] ) зобов`язується виконувати роботи, які покладаються на працівника професією водій автобуса. Потерпілим [PERSON] у кримінальному провадженні №607/13742/16-к було заявлено цивільний позов про стягнення шкоди до СП «Східно-Європейська подорож». Цивільним відповідачем СП «Східно-Європейська подорож» під час розгляду кримінального провадження не спростовувався та не заперечувався факт укладення трудової угоди між підприємством та [PERSON] СП «Східно-Європейська подорож». І лише згодом, 05 жовтня 2020 року зазначене підприємство долучило до матеріалів цивільної справи копію угоди цивільно-правового характеру. Вважає, що зміст, як трудової угоди так і угоди цивільно-правового характеру підтверджує обставини, що між [PERSON] та СП «Східно- Європейська подорож» були наявними трудові відносини. Судом, на підставі ст. 53 ЦПК України, залучено до участі в справі, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільне українсько-англійське підприємство «Східно-Європейська подорож», Моторне (транспортне) страхове бюро України. 15 січня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Ходюк К.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Гадзюлевич Я.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та проти їх задоволення заперечили. Вважають, що позивач пропустив строк давності звернення із позовом в суд із вимогами до відповідача, а тому просять відмовити [PERSON] із цих підстав. Також, при визначенні шкоди просять врахувати матеріальний стан відповідача та стан його здоров`я. Представник спільного українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи. Також МТСБУ повідомило, що на розрахунковий рахунок [PERSON] було перераховано у рахунок відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 8 700,00 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив наступні обставини. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, відповідно до ст.. 75 КК України звільнено його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому два роки іспитового строку. Як вбачається із означеного вироку, [PERSON] 18 жовтня 2016 року о 19 год. 30 хв. керував технічно справним автобусом «MERCEDES-BENZ 0404 RHD» реєстраційний номер [NUMBER] та з 14 пасажирами рухався автомобільною дорогою М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кіровоград - Знам`янка» у напрямку від м. Хмельницького до м. Тернополя. Рухаючись в межах с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, на 157 км + 500 м. вказаної автодороги із швидкістю 78 км/год., [PERSON] не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10, 2.3 (б, д), 12.2, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 50 км/год.», що встановлений разом з дорожнім знаком 1.39 «Інша небезпека (аварійно небезпечна ділянка)» розділу 33. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, [PERSON] , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішоходів [PERSON] та [PERSON] , які переходили проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, відповідно до вимог п. 18.1 ПДР України, не зменшив швидкість руху керованого автобуса та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам, хоча мав таку технічну можливість. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автобус перед нерегульованим пішохідним переходом та в процесі руху, виїхавши на пішохідний перехід, скоїв наїзд передньою центральною частиною автобуса на пішохода [PERSON] , яка отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть на місці пригоди. Зазначеним вироком суду встановлено, що порушення водієм [PERSON] вимог пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «дорожня обстановка», і виконання його вимог), 2.3 (б, д), 12.9 (б), 18.1, а також вимоги заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості - 50 км/год.» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої [PERSON] . Як слідує з вироку, потерпілим [PERSON] заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої майнової шкоди в розмірі 26777,78 грн., щомісячного грошового утримання в розмірі 1440 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. Однак, судом, як зазначено у вироку, при розгляду кримінального провадження, його було залишено без розгляду, оскільки сторонами не було надано усіх необхідних доказів для обґрунтування, чи заперечення своїх вимог. Вирок у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Таким чином, не підлягає доказуванню обставини дорожньо-транспортної пригоди під час якої загинула потерпіла [PERSON] , а також винуватість [PERSON] у її вчиненні, причинно-наслідковий зв`язок із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої. Потерпілим у вказаному кримінальному провадженні про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнано [PERSON] . Також судом встановлено, що 10 травня 2016 року між спільним українсько-англійським підприємством «Східно-Європейська подорож» (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) укладено трудову угоду, відповідно до п.1.1, 1.2 якої встановлено, що Замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду виконати роботи (надати послуги) визначені цією угодою у строки визначені сторонами. Виконавець зобов`язаний виконувати роботи (надати послуги), які покладаються на працівника за професією водій автобуса міжнародних рейсів за маршрутами, які здійснює СП «Східно-Європейська подорож», зокрема за завданням Замовника: керує ввіреним йому транспортним засобом, своєчасно здійснює перевезення пасажирів, виконує перевезення за завданням керівника Замовника. Наглядає за правильністю посадки, висадки пасажирів, навантаження, закріплення багажу, проводить навантаження багажу та його вивантаження своїми силами. Перевіряє наявність пального, справність транспортного засобу, роботу гальм та повідомляє про виявлені недоліки Замовнику. Оформляє документи на приймання та видачу багажу, товарів, перевезення пасажирів. Пунктом 2.1 зазначеної трудової угоди сторони передбачили, що за виконану роботу Замовник виплачує Виконавцеві винагороду погодженому сторонами. Розділом 3 сторони передбачили права та їх обов`язки. Пунктом 6.1 зазначеною угоди передбачено, що вона укладається терміном на один рік. Як вбачається із записів, які містяться у трудовій книжці [PERSON] , останній був прийнятний на посаду водія спільно українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож» із 07.06.2017 року та перебував у трудових відносинах із вказаним підприємством до 22.12.2017 року, звільнившись за згодою сторін. Як вбачається із наданої представником спільного українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож» копії податкової звітності, а саме відомостей про трудові відносини осіб за жовтень 2016 року, [PERSON] значиться, як особа з якою укладено договір цивільно-правового характеру. Зазначені обставини знайшли своє підтвердження у відомостях про нарахування доходу, грошового забезпечення, застрахованим особам зазначеного підприємства, а також у відповіді Пенсійного фонду України про не перебування [PERSON] у трудових відносинах із страхувальником (спільно українсько-англійського підприємства «Східно-Європейська подорож»). Як вбачається із довідки наданої спільно українсько-англійським підприємством «Східно-Європейська подорож» у штатному розкладі працівників зазначеного підприємства станом на 18.10.2016 року, тобто на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди відсутній найманий працівник [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив ту обставину, що виконував роботу під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди на підставі укладеної 10 травня 2016 року між ним та спільним українсько-англійським підприємством «Східно-Європейська подорож» договору та не перебував у штаті працівників означеного підприємства. Як вбачається із письмової розписки, підписаної [PERSON] від 20 квітня 2017 року, у ній зазначено, що [PERSON] одержав від [PERSON] суму коштів у розмірі 2000 доларів США на відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Зазначену розписку було складено під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Будучи допитаним в якості свідка [PERSON] підтвердив суду ту обставину, що [PERSON] під час розгляду кримінального провадження в рахунок заподіяної ним моральної та матеріальної шкоди відшкодовано 2000 доларів США. Проте,зазначив, що вказану суму йому відшкодовано, частково. Як вбачається із витягу із медичної карти стаціонарного хворого №01684, [PERSON] проходив лікування з 19.12.2016 року по 26.12.2016 року у Тернопільській міській комунальній лікарні №2 з діагнозом: стенокардія, кардіосклероз, склеротичні зміни аорти, артеріальна гіпертензія, ангіопатія сітківки ока, наслідки гострого стресового розладу, невротичний розлад, диссомнія. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого), [PERSON] перебував на лікуванні у міській клінічній лікарні міста Львова з 24.04.2019 року по 10.05.2019 року з діагнозом закритий субкапітальний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, гіпертонічна хвороба ІІ ст.. Моторним (транспортним) страховим бюро України на розрахунковий рахунок [PERSON] було перераховано відшкодування моральної шкоди, відповідно до п.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на суму 8 700,00 грн., що підтверджено інформацією зазначену у листі від 01.03.3021 року №8.3-01-а/7338. Також, МТСБУ проінформовано [PERSON] про надання додаткових документів для отримання подальшої регламентної виплати. Статтею 21 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Визначення цивільно-правового договору передбачено статтею 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За цивільно-правовим договором відносини регламентуються не трудовим законодавством, а виключно цивільним. Аналіз вищезазначених норм закону, а також частини першої статті 837 ЦК України дозволяє дійти висновку, що головна відмінність договорів полягає у предметі. У цивільно-правовому договорі роботодавця цікавить результат, отриманий внаслідок проведених робіт. Предметом трудових договорів є сам процес трудової діяльності працівника (посадові обов`язки, початок та закінчення робочого дня, тривалість перерви, надання щорічної відпустки, тощо). Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої палати ВС від 31 жовтня 2018 року у справі №541/459/17. Таким чином, [PERSON] виконував роботу (надавав послуги) спільному українсько-англійського підприємству «Східно-Європейська подорож» по перевезенню пасажирів міжнародних рейсів за маршрутами, які здійснює СП «Східно-Європейська подорож» за його завданням, на підставі укладеної між ними 10 травня 2016 року трудової угоди, яка носить ознаки договору цивільно-правового характеру, відтак не був працівником зазначеного підприємства, на нього не поширювались норми трудового законодавства України (трудовий розпорядок, надання відпусток, гарантій, права та обов`язків працівників, передбачені КЗпП України). Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК, яка визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2, ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із змісту ст. 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. п. 4, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, п.п. «в» п.41.2 ст.41, Моторно-транспортне страхове бюро України за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Як встановлено вироком суду, [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду транспортним засобом марки «Mercedes-Benz 0404 RHD», який зареєстрований в Республіці Польща за номером [NUMBER] на який видано іноземний страховий сертифікат «зелена картка» PL/01/5796738. Згідно із пунктами 27.2, 27.3, 27.4, 27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд розглянувши матеріали цивільної справи, а також докази надані сторонами приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Спільне українсько-англійське підприємство «Східно-Європейська подорож», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування моральної шкоди завданої смертю потерпілого слід задовольнити частково. Так, позивач у позовній заяві вказує, що заподіяна йому моральна шкода пов`язана із смертю його дружини внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виражалася у його переживаннях, тривозі, безсонні, емоційній напрузі, нервозності, почуттях страждання за втратою рідної людини, як наслідок погіршення його стану здоров`я. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, а саме: характер заподіяної шкоди та їх наслідки, довічність негативних наслідків та істотність вимушених змін у способі життя [PERSON] , виходячи із принципів розумності і справедливості, суд визначає загальний розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу від кримінального правопорушення, в сумі 450 000 грн.. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню із відповідача у користь позивача, суд враховує також розмір моральної шкоди, який належить до відшкодування шкоди заподіяної смертю особи, передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (регламентну виплату), який складає 12 мінімальних зарплат на день настання страхового випадку, що буде становити 17400 грн. (1450*12=17400), де 1450 грн. - законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати станом на жовтень 2016 року. Із вказаної суми, позивачу уже відшкодовано на момент розгляду справи 8700 грн. Також, суд враховує моральну та матеріальну шкоду, яку уже було відшкодовано відповідачем позивачу під час розгляду кримінального провадження у розмірі 2000 доларів США, що буде складати по курсу НБ України на день проведення виплати 53574 грн. (2000х26,7870=53574), де 26,7870 курс долара США до української гривні станом на 20.04.2017 року, тобто на день написання розписки. Оскільки, позивач у поданому ним цивільному позові під час розгляду кримінального провадження визначив заподіяний йому розмір матеріальної шкоди у сумі 26,777,78 грн., про що було зазначено у вироку та який відшкодовано [PERSON] під час його розгляду у повному обсязі, тому в рахунок моральної шкоди відповідачем здійснено відшкодування позивачу у розмірі 26796,22 грн. Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідача у користь позивача слід стягнути 405 803,78 грн., із розрахунку: (450 000 - 17400 - 26796,22=405803,78), де 450 000 грн. - загальний розмір моральної шкоди, визначений судом; 17400 грн. - регламентні виплати моральної шкоди, які повинен здійснити МТСБУ; 26 796,22 грн. відшкодовано моральної шкоди відповідачем під час розгляду кримінального провадження. При цьому, суд при визначенні вказаної суми моральної шкоди позивачу враховує й інші обставини, а саме стан здоров`я відповідача. Крім цього, суд зазначає, що ч.4 ст.1193 ЦК України виключає зменшення розміру відшкодування шкоди залежно від матеріального становища у випадку коли її завдано вчиненням злочину. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial