Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У вересні 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що у книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 115. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . За останній рік подружнього життя Позивачці із Відповідачем доволі часто не вдавалося знайти спільну мову й дійти згоди з більшості питань сімейних стосунків. На даний час між ними існує безліч непорозумінь, які не дають можливості спокійного сумісного життя, налагодити яке вже неможливо. З грудня 2018 року розлад у стосунках між сторонами цього позову призвів до того, що вони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства й відновлювати їх не збираються. Позивачка вважає, що цю сім`ю зберегти неможливо, оскільки її вже фактично немає. Почуття любові та взаємопідтримки відсутні, й жодні спроби їх відновити виявились марними. Питання утримання неповнолітніх дітей вирішено між подружжям за взаємною згодою. Відповідач добровільно бере на себе зобов`язання по участі у матеріальному забезпеченні дочок. Примирення між Позивачкою та Відповідачем є неможливим, продовження перебування у цьому шлюбі - недоцільним, та таким, що порушує право Позивачки на повагу до своєї честі й гідності, індивідуальності, своїх звичок та уподобань, прояв своїх здібностей, фізичний та духовний розвиток, що передбачені ст. 51, 52 Сімейного кодексу України. За вищевикладених обставин Позивачка вважає за необхідне цей шлюб розірвати. За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі Позивачкою та Відповідачем набуто таке майно: 21 грудня 2002 року подружжя придбало земельну ділянку площею 0,0611 га, яка розташована на землях, що знаходяться на території Боярської міської ради у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві "Кабельщик", з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2002 р., посвідченого Тимчуком В.О., приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого реєстрі за №10373, та зареєстрованого в Боярській міській раді 22.01.2003 р. під №827. Одночасно із придбанням вищевказаної земельної ділянки, подружжя придбало розташований на ній садовий будинок, що знаходяться у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві "Кабельник", по 17-й лінії, який належав Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2002 р., посвідченого Тимчуком В.О., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого реєстрі за №10370, та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інтвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області за №128 від 21.12.2012. 17.06.2007 року на підставі рішення правління СТ "Кабельщик" №23, надано дозвіл на зміну цільового призначення вищевказаної земельної ділянки з "ведення садівництва" на "будівництво та обслуговування жилого будинку і хоз.споруд", та виключено Відповідача із членів СТ "Кабельщик" з зобов`язанням відшкодувати витрати товариства пов"язані зі зміною меж садового товариства "Кабельщик". 02 липня 2003 року подружжям було оформлено та отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0611 га в межах СТ "Кабельщик" в м. Боярка. В подальшому даній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3222410300:01:051:0188, та оформлено новий Державний акт на право власності на земельну ділянку зі зміненим цільовим призначення "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Шляхом спільних зусиль подружжя та господарським способом будівництва, сторони цього спору переобладнали садовий будиночок під повноцінний житловий будинок, почали в ньому проживати разом із своїми дітьми й зареєстрували за його поштовою адресою своє місце проживання. Упродовж 2011-2012 років подружжя завершило будівельні та оздоблювальні роботи щодо свого будинку, та зареєстрували домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку р.п. 2008, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., гараж-сараю, вбиральні, навісу та огорожі, яке належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САР №698508, виданого 10.09.2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради на підставірішення № 80/14 від 21.08. 2012 року, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.11. 2012 року та КП "Бюро технічної інтвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області за № 37575099 від 12.11.2012 року. За час шлюбу у 2004 році подружжя придбало ще дві земельні ділянки, розташовані в С/Т «Пролісок» Плесецької сільради: -кадастровий номер 3221486200:05:097:0027, площею 0,120 га, розташована на землях с/т "Прелісок" Плесецької сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Відповідачу на підставі розпорядження Васильківської райдержадміністрації №703 від 25.12. 2003 року; -кадастровий номер 3221486200:05:097:0023, площею 0,120 га, розташована на землях с/т "Пролісок" Плесецької сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Позивачці на підставі розпорядження Васильківської райдержадміністрації №703 від25.12. 2003 року. Тому на підставі вищевказаного просила суд шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області - розірвати, а актовий запис № 115 - розірвати. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., гараж-сараю, вбиральні, навісу та огорожі. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3222410300:01:051:0188, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221486200:05:097:0027, площею 0,120 га, розташовану на землях с/т "Пролісок" Плесецької сільради, цільове призначення «для ведення садівництва». Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., гараж-сараю, вбиральні, навісу та огорожі. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3222410300:01:051:0188, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначення «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд». Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку кадастровий номер3222410300:01:051:0188 , площею 0,120 га, розташовану на землях с/т "Пролісок" Плесецької сільради, цільове призначення «для ведення садівництва». Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER] ) судовий збір в сумі 6 531,40 гривень. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.11. 2019 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2020 року. У судове засідання сторони не з`явились, про день,час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідач до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, у якій проти позову не заперечував, просив задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи, повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 14 липня 2001 року сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що у книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 115. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту ст. 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , є неможливим, оскільки сторони не мешкають разом, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 липня 2001 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що у книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 115. З приводу поділу майна подружжя, суд виходить з наступного. У період шлюбу сторонами придбано нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,0611 га, яка розташована на землях, що знаходяться на території Боярської міської ради у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві "Кабельщик", з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2002 р., посвідченого Тимчуком В.О., приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого реєстрі за №10373, та зареєстрованого в Боярській міській раді 22.01.2003 р. під №827. Одночасно із придбанням вищевказаної земельної ділянки, подружжя придбало розташований на ній садовий будинок, що знаходяться у місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області у садівничому товаристві "Кабельник", по 17-й лінії, який належав Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2002 р., посвідченого Тимчуком В.О., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого реєстрі за №10370, та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інтвентаризації Києво- Святошинської районної ради Київської області за №128 від 21.12.2012. 17.06.2007 року на підставі рішення правління СТ "Кабельщик" №23, надано дозвіл на зміну цільового призначення вищевказаної земельної ділянки з "ведення садівництва" на "будівництво та обслуговування жилого будинку і хоз.споруд", та виключено Відповідача із членів СТ "Кабельщик" з зобов`язанням відшкодувати витрати товариства пов"язані зі зміною меж садового товариства "Кабельщик". 02 липня 2003 року подружжям було оформлено та отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0611 га в межах СТ "Кабельщик" в м. Боярка. В подальшому даній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3222410300:01:051:0188, та оформлено новий Державний акт на право власності на земельну ділянку зі зміненим цільовим призначення "для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Шляхом спільних зусиль подружжя та господарським способом будівництва, сторони цього спору переобладнали садовий будиночок під повноцінний житловий будинок, почали в ньому проживати разом із своїми дітьми й зареєстрували за його поштовою адресою своє місце проживання. Упродовж 2011-2012 років подружжя завершило будівельні та оздоблювальні роботи щодо свого будинку, та зареєстрували домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку р.п. 2008, загальною площею 87,7 кв.м., житловою площею 49,3 кв.м., гараж-сараю, вбиральні, навісу та огорожі, яке належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САР №698508, виданого 10.09.2012 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради на підставірішення № 80/14 від 21.08. 2012 року, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 12.11. 2012 року та КП "Бюро технічної інтвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області за № 37575099 від 12.11.2012 року. За час шлюбу у 2004 році подружжя придбало ще дві земельні ділянки, розташовані в С/Т «Пролісок» Плесецької сільради: -кадастровий номер 3221486200:05:097:0027, площею 0,120 га, розташована на землях с/т "Прелісок" Плесецької сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Відповідачу на підставі розпорядження Васильківської райдержадміністрації №703 від 25.12. 2003 року; -кадастровий номер 3221486200:05:097:0023, площею 0,120 га, розташована на землях с/т "Пролісок" Плесецької сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка наразі належить Позивачці на підставі розпорядження Васильківської райдержадміністрації №703 від25.12. 2003 року. -Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуто сторонами за час шлюбу, воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, суд приймає запропонований позивачем порядок поділу майна подружжя.

Outcome: approved