Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що його бабуся, яка була рідною матір`ю його батька та батько, за національністю є німцями, а отже й він має німецьке походження. На даний час заявник прагне відновити та зберегти своє етнічне німецьке походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні». Тому, заявник звернувся до суду та просить встановити факт, що його батько [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Надеждине, Н-Олександрівська с/р, Сахновщинського району, Харківської області, мав німецьке походження; встановити факт, що він, [PERSON] , є за національністю німцем; внести зміни в актовий запис № 12 від 03.01.1979 року про народження [PERSON] , який народився [INFO] , складений Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в графі «національність батька» вказати - «німець» замість «українець». 11.02.2019 р. від представника заявника надійшла до суду заява про залишення без розгляду заяви в частині вимоги про внесення змін до актового запису № 12 від 03.01.1979 р. про народження [PERSON] , який народився [INFO] , складеного Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, в графі «національність батька» із зазначенням «німець» замість «українець». Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.02.2019 р. заяву представника заявника про залишення заяви в частині без розгляду задоволено. Заяву [PERSON] , заінтересована особа - Горішньоплавнівській міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, в частині внесення змін до актового запису № 12 від 03.01.1979 р. про народження [PERSON] , який народився [INFO] , складеного Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, в графі «національність батька» із зазначенням «німець» замість «українець» залишено без розгляду. В судове засідання заявник та його представник будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримала та прохала суд її задовольнити В судове засідання представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в м. Комсомольськ (на даний час Горішні Плавні) Полтавської області, про що свідчить повторно видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 12 від 03.01.1979 року, видане 19.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області. Батьком заявника записано [PERSON] , графа «національність» відсутня (а.с.17). В актовому запису про народження № 12 від 13.01.1979 року, складеному Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, зазначено національність батька заявника «українець» . Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 17.05.1960 року Н-Олександрівським сільЗАГС Сахновщинського району Харківської області, актовий запис № 37 від 13.05.1960 року, про народження батька заявника [PERSON] , який народився [INFO] , його мати [PERSON] , в графі «національність» записано «німкеня» (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 24.02.1939 бюро запису актів громадянського стану при Унтервальденському кантонному відділі НКВС Автономної Радянської Соціалістичної Республіки Німці Поволжя , народилася баба заявника, мати його батька - [PERSON] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.12.2005 Шахворостівською сільською радою Миргородського району Полтавської області, баба заявника [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). Відповідно до повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.05.2018 р. Горішньоплавнівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, батько заявника [PERSON] помер [INFO] (а.с.19). В обґрунтування заявлених вимог, заявник зазначає, що виховувався відповідно до німецьких традицій, святкує німецькі свята та вважає себе німцем. Встановлення факту німецького походження заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав. Заявник має намір отримати в Федеративній Республіці Німеччина статус пізнього переселенця і переїхати в ФРН разом зі своєю сім`єю на постійне місце проживання. У зв`язку з цим заявникові необхідно довести свою приналежність до німецької національності. Встановлення факту свого німецького походження має значення для створення умов здійснення заявником особистих немайнових прав, передбачених законодавством ФРН для осіб німецького походження (Закон ФРН «Про справи переміщених осіб і біженців» від 19.05.1953 р. із змінами та доповненнями). Умовою для отримання статусу пізнього переселенця відповідно до зазначеного Закону є, зокрема, походження від особи німецької національної приналежності. Відповідно до § 6 зазначеного Закону людиною німецької національної належності відповідно до цього закону вважається той, хто на своїй батьківщині визнав себе громадянином німецької національності, якщо це визнання буде підтверджений певними ознаками, такими як походження, мова, виховання, культура. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених у ч. 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розі української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Статтями 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості і самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Статтею 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід`ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 року "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин", кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в цій Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 цієї Конвенції визначено, що сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до постанови Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (пункт 1 вищезазначеної постанови ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року). В абзаці третьому пункту 1 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд може встановити факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Отже, факт німецького походження заявника [PERSON] та його батька [PERSON] , який помер [INFO] , породжує правові наслідки для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження німецького походження їх роду, цей факт має юридичне значення. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та факти, вимоги щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заяви [PERSON] , оскільки обставини, на які він посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до квитанції № 6461 від 22.12.2018 за подання до суду заяви в порядку окремого провадження заявником був сплачений судовий збір у розмірі 352, 40 грн. (триста п`ятдесят дві гривні сорок коп.), який у повному розмірі зараховано до бюджету.

Outcome: approved