Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору від 14 липня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 2000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконує свої договірні зобовязання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за кредитним договором: кредит - в сумі 1500 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 8597,19 грн., штраф (фіксована частина) - в сумі 250 грн., штраф (процентна складова) - в сумі 504,86 грн., всього - 10852,05 грн. На підставі викладеного, позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 10852,05 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. Під час розгляду справи в суді позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" змінив позовні вимоги (л/с 74-76), просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором від 14 липня 2008 року в сумі 2934,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача ПАТ КБ "ПриватБанк", на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що 14 липня 2008 року ПАТ КБ "ПриватБанк" надав йому кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Він не погашає заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Останній платіж за кредитним договором він здійснив у жовтні місяці 2008 року, з того часу жодних платежів по погашенню кредитної заборгованості він не здійснював. За таких обставин відповідач заявляє про застосування позовної давності, так як позивач пропустив строк позовної давності за вимогами про повернення кредитної заборгованості. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до умов кредитного договору від 14 липня 2008 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 2000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % річних, з поверненням у строк, що відповідає строку дії кредитної платіжної картки. Кредитний договір, укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], складається із заяви позичальника (л/с 6), Умов та правил надання банківських послуг (л/с 8-12), Правил користування платіжною карткою (л/с 12-13), а також Тарифів банку по обслуговуванню кредитки "Оскар" (л/с 7). Відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві позичальника засвідчив свою згоду з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач засвідчив, що він ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачеві [PERSON] кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. З виписки по картковому рахунку відповідача (л/с 104) вбачається, що для позичальника [PERSON] встановлювався розмір кредитного ліміту: з 14 липня 2008 року - в сумі 2000 грн., з 21 серпня 2009 року - в сумі 1500 грн. З довідки ПАТ КБ "ПриватБанк" (л/с 106) вбачається, що 14 липня 2008 року за кредитним договором, укладеним між сторонами, відповідачеві [PERSON] була видана кредитна картка № 7777110000194293 строком дії до останнього дня лютого місяця 2009 року. Відповідно до п.2 Умов та правил надання банківських послуг - мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя картки, які щомісячно підлягають сплаті протягом строку дії картки. Даний платіж розраховується як сума овердрафта та суми щомісячного платежу, який складається з нарахованих до сплати процентів та частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної картки, розмір та порядок розрахунків щомісячного платежу вказаний у заяві та в памятці клієнта, виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток. Мінімальний обов'язковий платіж являється обовязковим для держателів платіжних карток, що здійснюють операції по кредитній схемі. Відповідно до Тарифів банку - розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становить 10 % від суми заборгованості. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг - у випадку невиконання зобовязань за договором позичальник зобовязаний за вимогою банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), сплаті винагороди банку. Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною карткою - строк та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з визначеним мінімальним обовязковим платежем наведений у памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054, ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Починаючи з жовтня місяця 2008 року відповідач [PERSON] не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2934,74 грн., які були нараховані за період з 14 листопада 2014 року по 14 листопада 2017 року, з врахуванням застосованого банком строку позовної давності. Зазначений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором підтверджується розрахунком банку (л/с 77). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON], як позичальника, який прострочив виконання зобов'язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року. Разом з тим, згідно ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1, ч.3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч.1 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В судовому засіданні встановлено, що умовами кредитного договору, укладеного 14 липня 2008 року між сторонами, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником частинами. Строк дії кредитного договору визначено сторонами як останній день лютого місяця 2009 року, відповідно до строку дії кредитної картки № 7777110000194293, виданої 14 липня 2008 року відповідачеві [PERSON] (л/с 106). З розрахунків заборгованості за договором (л/с 4-5, 77) вбачається, що прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась у відповідача [PERSON] з жовтня місяця 2008 року, а останній добровільний платіж за кредитним договором відповідач здійснив 21 жовтня 2008 року в сумі 400 грн. З того часу відповідач більше не здійснював жодних платежів по погашенню кредитної заборгованості, а тому немає підстав для переривання перебігу позовної давності, відповідно до положень ст.264 ЦК України. Про факт невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору позивачеві ПАТ КБ "ПриватБанк" було достовірно відомо. Таким чином, суд робить висновок, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувшись до суду з позовом лише 21 листопада 2017 року, пропустив строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року. При цьому, відповідач [PERSON] в ході розгляду справи заявив про застосування позовної давності, а позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляв клопотання про поновлення строку давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року задоволенню не підлягає, у зв'язку із спливом позовної давності. У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed