Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 09 серпня 2014 року, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін [PERSON], 03 травня 2015 року, та на своє утримання, як дружини, до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюб виявився невдалим, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що спричиняє сварки і негативно впливає на здоров"я дитини, щодо зміни ставлення до сім"ї на звернення позивача відповідач належним чином не реагує, сім"я припинила своє існування; відповідач матеріальної допомоги сім"ї не надає, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір допомоги не достатній для належного утримання дитини і її особистого проживання. В запереченнях проти позову відповідач зазначає про утримання сім"ї та участь у вихованні дитини до 7 листопада 2016 року; має намір утримувати та спілкуватись із дитиною, при цьому родина позивача у цьому йому перешкоджає; не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на дружину; матеріальну допомогу на дитину від нього позивач отримувати відмовляється; вимога про розірвання шлюбу є передчасною. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що між сторонами наявні неприязні стосунки з вересня 2014 року, відповідач вчиняє сварки та фізичне насильство щодо неї, після сварок дитина перестала розмовляти, сторони разом не проживають з 7 листопада 2016 року, в даний час вона отримує 860 грн. допомоги на місяць, просить стягнути аліменти на дитину у розмірі 1 / 3 частки доходу відповідача, на своє утримання, як дружини,-1000 грн.. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що конфліктні ситуації у сім"ї виникли через батьків позивача, не проживає разом із сім"єю з 7 листопада 2016 року через сварку із позивачем, пропонував позивачу матеріальну допомогу із пересиланням віідповідних коштів, на що позивач відмовилась, позивач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, в даний час він працює в ПАТ "Укрзалізниця" і отримує близько 3300 грн. заробітної плати; в судовому засіданні 13 січня 2017 року визнав позов про розірвання шлюбу, просив стягнути із нього аліменти на дитину і дружину у загальному розмірі 1 / 3 частки його доходу. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, відповідно до даної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2014 року, останні є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, позивач не працює і перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення із отриманням щомісяця 860 грн. одноразової допомоги при народженні дитини, відповідач працює в ПАТ Укрзалізниця із отриманням 3300 грн. заробітної плати на місяць, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та несумісні характери, що суперечить інтересам позивача і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, заходи примирення сторін згідно ухвали суду від 12 грудня 2016 року не дали бажаного результату, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із врахуванням вищезазначених встановлених в судовому засіданні обставин та відсутності домовленості сторін про сплату аліментів на неповнолітню дитину останні повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою і працює, що останнім не заперечується, і є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Належні та допустимі докази на підтвердження визначення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1 / 3 частки відсутні, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Домовленість сторін про сплату аліментів на утримання позивача, як дружини, відсутня, відповідно до ч.4 ст.75 СК України позивач, яка не працює і на утриманні якої перебуває малолітня дитина, є такою, що потребує матеріальної допомоги, відповідач, який працює, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Посилання відповідача в судовому засіданні на неможливість надання утримання на дружину грунтуються на його припущеннях і не підтвердженні доказами. При визначенні розміру аліментів суд враховує неналежний рівень матеріального забезпечення позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, можливість відповідача, який працює із укладенням трудового договору, надавати матеріальну допомогу, його зобов"язання сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу), відсутність інших аліментних зобов"язань та непрацездатних утриманців, і вважає за необхідне стягнути аліменти в 1 / 5 частці від його заробітку (доходу), що узгоджується з положеннями ст.80 СК України. Даний розмір аліментів відповідає вимогам ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" і не порушує баланс інтересів сторін з огляду на утримання позивачем малолітньої дитини. Докази на підтвердження визначення аліментів у розмірі 1000 грн. позивачем не надано, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 521 грн. 20 коп сплаченого останньою судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, а в дохід держави 551 грн. 20 коп судового збору за вимоги про стягнення аліментів. Із врахуванням ставки судового збору за вимогу про розірвання шлюбу станом на час подачі позову у розмірі 551 грн. 20 коп та фактичної сплати позивачем 521 грн. 20 коп судового збору за дану вимогу,-недоплачена сума судового збору у розмірі 30 грн. підлягає стягненню із позивача в дохід держави.

Outcome: partial