Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Золочівська місцева прокуратура Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернулась до суду в інтересах держави в особі Львівської міської ради із позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи Комунального закладу Львівської міської ради «Комунальна 8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним провадженням (злочином) витрат на лікування, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2013 року у справі №447/3442/13-к визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (пятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень без позбавлення його права керувати транспортними засобами. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] івана Івановича, потерпілий [PERSON], змушений був знаходитись на стаціонарному лікуванні у Комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м. Львова у період з 11.07.2013 року по 05.08.2013 року. Згідно з калькуляцією коштів, проведеною Комунальною 8-мою міською клінічною лікарнею м. Львова, витрати понесенні на лікування потерпілого становлять 2344,16 грн. Прокурор Поліщук Р.А. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Представник Львівської міської ради [PERSON] подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує, просить таку задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.12.2013 року у справі №447/3442/13-к визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (пятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень без позбавлення його права керувати транспортними засобами. (а.с.10-13). Як вбачається із вищевказаного вироку, Обвинувачений [PERSON] 11 липня 2013 року близько 16 години керуючи власним автомобілем [NUMBER] в салоні якого знаходились пасажири і на задньому сидінні знаходився пасажир [PERSON] проїжджаючи зі швидкістю 90 км/год. по автодорозі Київ-Чоп в районі 575 км + 200 м поблизу села Луб'яне Миколаївського району Львівської області в напрямку м. Стрий проявив неуважність і не врахував дорожньої обстановки, коли спереду їдучий автомобіль типу фургон малотонажний В марки "Ford" моделі "Transit" під керуванням водія [PERSON] зупинився перед пішохідним переходом даючи змогу пішоходу перейти проїжджу частину дороги, не застосував своєчасне екстрене гальмування своєї автомашини "ЗАЗ" і зіткнувся із спереду стоячим автомобілем типу фургон марки "Ford" моделі "Transit". В результаті даного зіткнення пасажир автомашини марки "ЗАЗ" [PERSON] отримав закритий перелом плечової кістки із зміщенням правої руки, що згідно висновку судово-медичної ескпертизи відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу функції правої руки. Своїми діями обвинувачений [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 1.5 ч.1, 2.3.д)., 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України. Як вбачається з листа №589 від 18.04.2016 року Комунальної восьмої міської клінічної лікарні м. Львова, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 11.07.2013 року по 05.08.2013 року (а.с.8). Згідно калькуляцією коштів, проведеною Комунальною 8-мою міською клінічною лікарнею м. Львова, витрати понесенні на лікування потерпілого становлять 2344,16 гривень. (а.с.8) Згідно ст.1206 ЦК України особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Частиною 4 ст.61 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, суд приймає до уваги, як належні та допустимі покликання позивача на те, що оскільки [PERSON] визнано винним у вищевказаному кримінальному провадженні, то останній зобовязаний відшкодувати в користь Комунальної восьмої міської клінічної лікарні м. Львова витрати в розмірі 2344,16 гривень, понесені закладом на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я. Відповідно до ч.3 ст.110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди. Відповідно до п. п. 2, 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. На органи прокуратури, відповідно до п.2 ст.121 Конституції України та ст.45 ЦПК України покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»). Комунальна восьма міська клінічна лікарня м. Львова є комунальним закладом, засновником якого є Львівська міська рада. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають до задоволення, що підтвердилось в судовому засіданні та наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved