Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

В серпні 2017 року позивач звернувся до Васильківського районного суду з позовом до Газети "Маски.Дніпро", засновника газети "Маски. Дніпро" [PERSON], ТОВ "Видавничий будинок "Кераміст", газети "Деловая столица", Приватне акціонерне товариство "Картель" про захист честі, гідності та ділової репутації про стягнення моральної шкоди та просив їх задовольнити визнавши недостовірною інформацію та такою, що порочить гідність, честь та ділову репутацію Дніпровського міського голови [PERSON], поширену Газетою "Маски.Дніпро", засновником газети "Маски. Дніпро" [PERSON], ТОВ "Видавничий будинок "Кераміст", газетою "Деловая столица", Приватним акціонерним товариством "Картель", а також зобов'язати останніх спростувати недостовірну інформацію про позивача, визнавши її недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним про що надала відповідні письмові заперечення, а тому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що позивач по справі є публічною особою місцевого самоврядування, та в публікаціях відсутнє втручання у його особисте життя, або інше непропорційне втручання в особисті немайнові права. А дії останнього як міського голови та особисті якості можуть бути, відповідно до норм національного та міжнародного права, подані критичній оцінці, в тому числі й жорсткій критиці. Також вказувала на те, що позивачем зазначено лише осіб, які поширили інформацію, проте ним не було зазначено автора спірних публікацій, як відповідача. Крім того зазначила, що не було доведено факту порушення особистих немайнових прав та вважає, що всі висловлювання є оціночним судженням та критикою дій позивача, і вони не можуть бути предметом спору. Щодо заявленої моральної шкоди, вказала, що позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір. Представники ТОВ "Видавничий будинок "Кераміст" у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» є підприємством, що здійснює виготовлення поліграфічної продукції, суть якого полягає в отриманні друкарнею від замовника (за допомогою мережі інтернет/електронною поштою) оригінал-макета та його точного відтворення на паперовому носії, у кількості та строки узгодженні сторонами. Це свідчить про те, що виготовлювач, тобто ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст», не несе відповідальності за точність і правдивість інформації, що знаходиться у виготовленій поліграфічній продукції. Також вказав, що відповідальність законодавством покладена на видавця та/або замовника поліграфічної продукції. Обов'язки ж виготовлювача (ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст») вичерпуються точним відтворенням видавничого оригіналу, належним виконанням умов договору, дотриманням вимог щодо якості виконання кожного примірника видання у замовленому тиражі, державних і міждержавних стандартів, технічних умов та інших нормативних документів. В своїх запереченнях, представник посилався на укладений договір-підряду №1706844 на виконання робіт з виготовленням (друку) поліграфічної продукції між ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» та [PERSON] Представник відповіда ПАТ "Картель" в судове засідання не з'явився. Надіслав письмові заперечення, в яких зазначив, що газетою "Деловая столица", засновником якої є ПАТ "Картель", інформація яка зазначена в позовній заяві не поширювалася. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України. В силу ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Здійснення цих прав може бути обмежене законом, зокрема, для захисту репутації або прав інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема честь, гідність і ділова репутація. За змістом ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім"ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Також, відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Відповідно до п. 4 постанови №1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Статтею 9 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що посадова особа місцевого самоврядування має право захищати свої законні права та інтереси в органах державної влади, органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування та в судовому порядку. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до розпорядження від 27.11.2015 року № 909-р, [PERSON] приступив до виконання службових обов'язків Дніпровського міського голови. [INFO] року у черговому номері ([NUMBER] щотижневого видання - Газета «Маски. Дніпро» на другій і третій сторінці були розміщені фотографії Дніпровського міського голови [PERSON] із зазначенням прізвища, імені та по-батькові та зазначено, що [PERSON] є міським головою м. Дніпра. В зазначеному виданні - Газета «Маски. Дніпро» розміщена наступна інформація : [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] [INFO] Газета «Маски. Дніпро» має свідоцтво від 12.06.2017 року серія ДП № 2172-910 Р. Засновник, видавник, та головний редактор газети «Маски. Дніпро» - [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, як суб'єктів інформаційної діяльності. Черговий номер ([NUMBER] щотижневого видання - Газета «Маски. Дніпро» надрукований - Товариством з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст», про що зазначено у самому виданні. Газета «Маски. Дніпро» містить посилання на джерело - Газета «Деловая столица», засновником якої є Приватне акціонерне товариство «Картель». Крім того, суд приймає до уваги той факт, що корупційні правопорушення, в чому Дніпровського міського голову [PERSON] звинувачують у своїх зверненнях Газета «Маски. Дніпро, кваліфікується як окрема стаття Кодексу України про адміністративні правопорушення або Кримінального кодексу України, також враховуючи той факт, що не було проведено будь-якого службового розслідування з порушених питань, та в силу ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, поширені про міського голову відомості внаслідок неспростовної презумпції його. Так, змістом ч.4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і правових свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також, у судовому засіданні, представник позивача наполягає та стверджує, що розповсюджена відповідачем інформація про Дніпровського міського голову [PERSON] є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, як головної посадової особи територіальної громади міста Дніпра. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є Дніпровським міським головою вже тривалий час, а тому подібні необґрунтовані публікації в газеті «Маски.Дніпро» на адресу позивача складають негативну думку про нього, як у суспільстві так і серед населення та негативно впливають на його ділову репутацію. Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1,2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, відповідно до положення ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. За ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Також за ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За змістом п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Таким чином, суд приймаючи до уваги вищевказані обставини справи та

Outcome: partial