Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного суду Харківської області та Державної казначейської служби України, який потім був уточнений. Позивач просив суд стягнути з Шевченківського районного суду Харківської області на свою користь у відшкодування компенсації моральної шкоди в розмірі 350 000 грн. протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності; зобов'язати Державну казначейську службу України відшкодувати позивачу за рахунок коштів державного бюджету моральну шкоду в сумі 350 000 грн., завдану незаконними діями Шевченківського райсуду Харківської області протягом трьох місяців з дня набрання рішенням чинності. В обгрунтування позову позивач посилався на наступне: постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року йому було відмовлено в задоволенні позову до дільничного інспектора РВ ГУ МВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови від 02.02.2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України. Суд направив йому копію постанови на двох аркушах, проте при ознайомленні із матеріалами справи він виявив фальсифікацію. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2012 року постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року була скасована, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.08.2012 року його позов задоволено частково. Скасовано постанову від 02.02.2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, складену ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, справу про адміністративне правопорушення закрито. Закрите провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА №924489 від 02.02.2009 року, складеного Шевченківським РВ ГУМВС України в Харківській області відносно [PERSON] Посилаючись на те, що у зв'язку з незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, йому було завдано моральну шкоду, позивач в рахунок її відшкодування просив за рахунок коштів державного бюджету стягнути 350 000 грн. Рішенням Чугуївського міського суду від 23.07.2015 року, яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25.08.2015 року було залишене без змін, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23.07.2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25.08.2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 17.12.2015 року зазначена цивільна справа була призначена до розгляду на 28.12.2015 року. 28.12.2015 року позивач у судове засідання не з`явився, в уточненому позові просив розглядати справу без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від голови Шевченківського районного суду Харківської області та начальника головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області надійшли заперечення проти вимог позивача, в яких останні просили в задоволенні позову відмовити та розглянути справу за відсутності їх представників. Ухвалою суду від 28.12.2015 року розгляд зазначеної цивільної справи було відкладено на 11.01.2016 року та повторно зобов'язано представника Шевченківського суду надати для огляду в судовому засіданні адміністративну справу та матеріали перевірки, відповідно до ст. 137 ЦПК України. 11.01.2016 року учасники процесу, оповіщені у встановленому порядку про час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися, раніше надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Згідно зі ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.11.2015 року - рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23.07.2015 року та ухвала апеляційного суду Харківської області від 25.08.2015 року були скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому в мотивувальній частині колегією суддів було зазначено, що п. 3 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає також у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. Суди, встановивши, що провадження у адміністративній справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності закрито на підставі ст. 247 КУпАП, не звернули уваги на вищезазначені положення закону і належним чином не перевірили заявлених позивачем вимог та виходячи із цього не визначилися із розміром шкоди, яка підлягає відшкодуванню, а тому дійшли передчасного висновку про відмову у позові не дослідивши зазначених обставин у справі. Згідно вимог ст. 338 ч. 4 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої інстанції при новому розгляді справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного: Із матеріалів адміністративної справи №2-а-7/09/2037 слідує, що 02.02.2009 року стосовно позивача дільничним інспектором Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області Юсіфовим А.Н. був складений протокол та винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. 11.02.2009 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП. Постановою від 09.04.2009 року Шевченківським районним судом Харківської області [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено. 14.07.2009 року Харківський апеляційний адміністративний суд постанову Шевченківського районного суду від 09.04.2009 року скасував в частині відмови в задоволенні позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення й прийняв ухвалу, згідно якої провадження по справі в цій частині було закрито. В іншій частині постанова суду залишена без змін. 05.07.2012 року Вищим адміністративним судом України постанова Шевченківського районного суду Харківської області від 09.04.2009 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2009 року були скасовані, а справа спрямована на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи Шевченківський районний суд 30.08.2012 року позов [PERSON] задовольнив частково, скасував постанову ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 02.02.2009 року, справа про адміністративне правопорушення була закрита та закрите провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА №924489 від 02.02.2009 року, складеного Шевченківським РВ ГУМВС України в Харківській області відносно [PERSON] Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 - шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 1176 ЦК України - шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Частина 2 цієї статті наголошує, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, передбачено ч. 6 зазначеної статті. Відповідно до ч. 7 - порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. У частині 1 коментованої статті міститься виключний перелік органів державної влади, а також виключний перелік їх незаконних рішень, дій чи бездіяльності, що спричинили завдання шкоди. Підлягає відшкодуванню шкода, завдана фізичній особі внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Правила коментованої статті застосовуються у разі завдання шкоди лише фізичній особі, зокрема як особистої шкоди (приниження честі, гідності людини згаданими незаконними діями). Для перерахованих деліктів установлюється відповідальність незалежно від вини посадових і службових осіб зазначених органів. Право на відшкодування шкоди у сфері правосуддя виникає за наявності наступних підстав: постанови суду виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Тобто право на відшкодування виникає лише у разі повної реабілітації особи. Правила, передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, не застосовуються до інших незаконних дій або бездіяльності чи незаконного рішення органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Тобто шкода, завдана за інших обставин, відшкодовується згідно частини 6 ст. 1176 ЦК України на загальних підставах. Суд вважає, що по даній категорії справ встановлено спеціальний порядок відшкодування шкоди, передбачений ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року за №266/94-ВР (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин). Так ст. 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року за №266/94-ВР передбачено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає і у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 2 цього закону. Судом встановлено, що в результаті дій Шевченківського районного суду, який постановою від 09.02.2009 року відмовив [PERSON] в задоволенні його позову до дільничного інспектора Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області Юсіфова А.Н. про скасування протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, допустивши притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], для нього наступили негативні наслідки. 30.08.2012 року Шевченківський районний суд Харківської області позов [PERSON] задовольнив частково, скасував постанову ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 02.02.2009 року, справа про адміністративне правопорушення була закрита та закрите провадження у справі в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА №924489 від 02.02.2009 року, складеного Шевченківським РВ ГУМВС України в Харківській області відносно [PERSON] У наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується в тому числі і моральна шкода, передбачено ст. 3 п. 5 зазначеного закону. Згідно вимог ст. 4 зазначеного закону - відшкодування шкоди, у випадку, передбаченому п. 5 ст. 3 цього закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Частини 5 та 6 цієї статті наголошують, що відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль до організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. На думку суду [PERSON] протягом 2009-2012 років зазнав психологічної напруги, вказані події порушили його звичний уклад та спосіб життя. Стаття 13 зазначає, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з п. 9 роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити із такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" питання про відшкодування моральної шкоди у зазначених випадках та її розмір визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», тобто на час розгляду справи в суді першої інстанції, розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн. З огляду на період перебування [PERSON] під судом з 09.04.2009 року (постанова Шевченківського суду про відмову в задоволенні позову [PERSON] про скасування протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності) по 30.08.2012 року (постанова Шевченківського суду, якою позов [PERSON] задоволено частково, скасована постанова ДІМ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності) - весь цей час позивач перебував під судом, оскільки був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 178 ч. 1 КУпАП і вимушений був доводити свою невинуватість, крім того, враховуючи обставини за яких останній зазнав моральних втрат, суд вважає за можливе відшкодувати [PERSON] за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України моральну шкоду з розрахунку 1378 грн. за кожен місяць перебування під судом, тобто з 09.04.2009 року по 30.08.2012 року, що складатиме 56085 грн. (40 міс.*1378 грн.)+(1378 грн. *21 день/30 днів)=55 120 грн. +965 грн.=56085 грн. Таким чином розмір відшкодування не може бути меншим ніж 56085 грн. В той же час, суд вважає, що позивачем не доведено фактів того, що він зазнав інших негативних впливів внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності. Так позивач у позові посилався на фальсифікацію постанови суду, що в свою чергу призвело до неефективного апеляційного оскарження, на порушення строків розгляду справи. Судом встановлено, що постановою від 09.04.2009 року Шевченківським районним судом Харківської області [PERSON] у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Оригінал постанови у справі надруковано на 3 аркушах. 15.04.2009 року за заявою [PERSON] копія зазначеної постанови була спрямована йому поштою, як додаток в тексті супровідного листа було зазначено, що копія постанови на 2 аркушах. Під час розгляду справи будь-яких відмінностей в тексті оригіналу постанови від 09.04.2015 року (на 3 аркушах) та тексті копії постанови від 09.04.2009 року, спрямованої поштою позивачу (на 2 аркушах з надрукованим текстом з обох сторін листа), не встановлено. Згідно з п. 23.7 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 27.06.2006 року за №68 (що діяла на час спрямування позивачу копії рішення суду) - копії вироків, рішень, ухвал, постанов у справах повинні бути підписані та скріплені гербовою печаткою. В разі, якщо судове рішення не набрало законної сили, про це повинно бути зазначено на копії, що видається. Інших вимог щодо копій рішень суду законодавством на той час передбачено не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] не надав суду доказів, які б підтверджували факт фальсифікації постанови суду від 09.04.2009 року. Посилання на те, що у вказаних оригіналі та копії зазначеної постанови змінений інтервал між словами, не свідчить про її фальсифікацію, доказів відмінності документу за змістом суду не надано. Також та обставина, що на працівника апарату суду, який відправив позивачу копію постанови від 09.04.2009 року на 2 аркушах, замість 3, застосовано заходи дисциплінарного впливу, не може свідчити про протиправність дій Шевченківського районного суду відносно [PERSON], оскільки доказів настання для нього негативних наслідків вказаною обставиною не встановлено. Спростовується матеріалами справи й посилання позивача на те, що із-за направлення йому копії постанови на 2 аркушах, мало місце неефективне апеляційне оскарження зазначеного судового рішення. Судом встановлено, що апеляційна скарга позивача 22.04.2009 року була прийнята Шевченківським районним судом і 06.05.2009 року справу було спрямовано до Харківського апеляційного адміністративного суду для розгляду. 14.07.2009 року Харківським апеляційним адміністративним судом постанова Шевченківського районного суду від 09.04.2009 року скасована в частині відмови в задоволенні позову про скасування протоколу про адміністративне правопорушення й прийнято ухвалу, згідно якої провадження по справі в цій частині вимог було закрите. В іншій частині постанова суду була залишена без змін. 05.07.2012 року Вищим адміністративним судом України постанова відповідача від 09.04.2009 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2009 року були скасовані, а справа спрямована на новий розгляд до суду першої інстанції. При повторному розгляді справи Шевченківським районним судом Харківської області справа перебувала в суді в провадженні суду менше 2-ох місяців (20 днів), тому порушень строків, на які посилається позивач немає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута та вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Вищеприведене свідчить про те, що позивачем повністю реалізоване право на оскарження спірної постанови як в апеляційній, так і в касаційній інстанції. Посилання позивача на те, що 30.08.2012 року Шевченківським районним судом було прийняте невмотивоване рішення як на підставу спричинення йому моральної шкоди є безпідставним, оскільки вказана обставина є підставою не для відшкодування моральної шкоди, а для оскарження постанови до вищої судової інстанції. Посилання позивача щодо корумпованих дій працівників суду непідтверджені і не доведені, а відтак є безпідставними. Згідно з п.1.3 Порядку виконання Державним казначейством України рішень суду щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, затвердженого наказом Держказначейства України від 04.02.2008 року №39 - виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у державному бюджеті на цю мету. Відповідно до ч.2 ст.176 ЦК України - юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями держави. Згідно зі ст.48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів. Статтею 25 Бюджетного кодексу України визначено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. На підставі наведеного суд вважає за необхідне виходити з того, що стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунка, а не безпосередньо з Державної казначейської служби України та Шевченківського районного суду Харківської області. Підстав для винесення окремих ухвал до ВККС України та Генеральної прокуратури України про притягнення винних до юридичної відповідальності, відповідно до ст. 211 ЦПК України, судом не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial