Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 квітня 2015 року у розмірі 91850,28 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 09 квітня 2015 року, відповідач отримав кредит у розмірі 28081,20 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачем зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувалися, неналежно сплачувалися внески на погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 09 липня 2019 року має заборгованість в сумі 91850,28 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 26741,41 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 16749,04 грн., заборгованості за пенею в сумі 45994,95 грн., штрафу (відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди) в сумі 2364,88 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду клопотання в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутністі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив підтримує в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 09 квітня 2015 року, АТ КБ "Приватбанк" надало відповідачу платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом на суму 28081,20 грн. Наявність договірних відносин та їх порушення відповідачем підтверджено Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 09 квітня 2015 року, розрахунком сум заборгованості та випискою по особовому рахунку, наданими позивачем (а.с. 7-8, 10, 115-116). Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 09 липня 2019 року відповідач має заборгованість в сумі 91850,28 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 26741,41 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 16749,04 грн., заборгованості за пенею в сумі 45994,95 грн., штрафу (відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди) в сумі 2364,88 грн. (а.с. 7-8). З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк". Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з тим, 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц, ВС прийняв постанову, відповідно до якої "Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". Тобто, вимоги банку про стягнення процентів після квітня 2018 року - закінчення строку дії генеральної угоди- пункт 1.1.3 (а.с.10), тобто закінчення строку кредитування, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Тому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. З наданих позивачем доказів встановлено, що розмір несплачених за користування кредитом процентів станом на дату закінчення строку дії генеральної угоди 30 квітня 2018 року становить 13517,79 грн. (а.с.7), тому саме в цьому розмірі суд стягує з відповідача проценти закористування кредитом. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України). Відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, оскільки не здійснював обов`язкового щомісячного платежу на погашення заборгованості за генеральною угодою та відсотків за користування грошовими коштами, а також щодо повного повернення кредиту та відсотків по закінченню строку кредитування, що має наслідком примусове стягнення заборгованості. Відповідачем відповідно до поданого відвизу визнано факт підписання генеральної угоди з метою отримання кредиту на погашення виниклої заборгованості за попереднім кредитом, і те, що ним було внесено частково платежі на погашення заборгованості на погашення кредиту відповідно до наданого позивачем розрахунку, останній платіж здійснено 15 грудня 2015 року (а.с.7). Разом з тим, вимога позивача про застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання у виді стягнення штрафу та пені має не тільки ознаки притягнення до відповідальності двічі за одне й те ж саме правопорушення, а й заявлені з пропуском строку давності. За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати строки позовної давності, які для неустойки відповідно до частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України визначені в один рік, та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу. Таким чином, заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом в сумі 26741,41 грн., заборгованість по процентах в сумі 13517,79 грн. станом на дату закінчення строку дії генеральної угоди, а всього стягнути суму заборгованості, яка становить 40259,20 грн. Судові витрати, понесені позивачем, покласти на відповідача пропорційно задоволеній частині позову відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України - в сумі 842 грн. У задоволенні решти вимог відмовити.

Outcome: partial