Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення суми страхового відшкодування, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» суму страхового відшкодування у розмірі 90 598, 00 гривень, стягнути з Приватного підприємства «ВОТРАНС» матеріальну шкоду в розмірі 20 509, 00 гривень та заподіяну моральну шкоду в розмірі 20 000, 00 гривень. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» та Приватного підприємства «ВОТРАНС» понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 311, 07 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000, 00 гривень. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 квітня 2018 року о 14:00 год. у місті Рівне по вул. Грунтова, 1, гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом RenaultMagnum д.н.з. [NUMBER] /МЕТАСО д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом здійсним наїзд на будівлю «Прохідна будівля». В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Позивач вказала, що пошкоджена «Прохідна будівля» належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, витягом про державну реєстрацію прав. Технічні характеристики будівлі підтверджуються технічним паспортом. Обставини дорожньо-транспортної пригоди були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, серії БД №057454, складеного поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Рівненській області ДПП рядовим поліції Круть Я.О. від 20.04.2019 року. Відповідно до даних протоколу було встановлено, що водієм [PERSON] порушено вимоги п. 10.9, 2.3. (б) Правил дорожнього руху. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.05.2018 року у справі № 569/7879/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідна постанова набрала законної сили. У позовній заяві вказано, що при розгляді адміністративного матеріалу (справи) №569/7879/18 було встановлено, що гр. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з приватним підприємством «ВОТРАНС». Про це, [PERSON] також вказав у своїх письмових поясненнях, які були надані ним при складенні протоколу, а також вказані відомості відображені в самому протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №057454 від 20.04.2018 року. 13.12.2018 року позивач звернулась з листом на адресу відповідача-1 (лист № 330230095613, отриманий страховою компанією 17.12.2018) з вимогою направити своїх працівників для визначення розміру матеріальної шкоди внаслідок пошкодження будівлі «Прохідна», що за адресою вул. Грунтова, 1, м. Рівне . У листі позивач просила визначити розмір страхового відшкодування та виплатити страхове відшкодування внаслідок пошкодження будівлі «Прохідна» у повному обсязі. Позивач вказує, що Публічним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"було проігноровано лист, відповіді надано не було, тому для визначення розміру матеріальної шкоди внаслідок пошкодження будівлі було замовлено проведення будівельно-технічної експертизи. За результатами проведеного експертного дослідження, 28.02.2019 року судовим експертом складено висновок, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту будівлі прохідної, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Грунтова, 1, літ. «Л-1» , викликаного дорожньо-транспортної пригодою, яка сталася 20.04.2018 року станом на 26.02.2019 становить 111 107, 00 гривень. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] в результаті пошкодження будівлі-прохідної, що знаходиться за адресою: місто Рівне, вул. Грунтова, 1, літ. «Л-1» , викликаного дорожньо-транспортної пригодою, яка сталася 20.04.2018 року станом на 26.02.2019 становить 91 108, 00 гривень. 19.03.2019 року позивач повторно звернулася до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 91 108, 00 гривень у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди пошкодженої будівлі-прохідної, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Грунтова, 1, літ. «Л-1» , викликаного дорожньо-транспортної пригодою, яка сталася 20.04.2018 року. Позивач зазначила в позовній заяві, що її претензія до Приватного підприємства "Вотранс" про компенсацію заподіяної матеріальної та моральної шкоди також залишилася без відповіді. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2019 року було відкрите загальне позовне провадження за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», Приватного підприємства «ВОТРАНС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення суми страхового відшкодування. У встановлений законом строк до суду надійшов відзив від відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», в якому відповідач частково визнав позовні вимоги, а також просив суд переглянути розмір суми страхового відшкодування та вирахувати з неї податок на додану вартість. За доводами Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"докази на підтвердження сплати ПДВ позивач не надав, відповідно у нього нема підстав для сплати ПДВ у розмірі 18 518, 00 гривень. Від Приватного підприємства «ВОТРАНС» відзиву до суду не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"був присутній в судовому засіданні, просив суд врахувати підстави для зменшення суми страхового відшкодування з обставин, зазначених у відзиві. Приватне підприємство "Вотранс" до суду не з`явилося, хоча належним чином повідомлялося про час, дату і місце проведення судового засідання, про причини неявки відповідач суд не повідомив. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив таке. Згідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 квітня 2018 року о 14:00 год. у місті Рівне по вул. Грунтова, 1, гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом RenaultMagnum д.н.з. [NUMBER] /МЕТАСО д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом здійсним наїзд на будівлю «Прохідна будівля». В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Вказані обставини визнаються учасниками справи і у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Судом перевірено, що пошкоджена «Прохідна будівля» дійсно належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, витягом про державну реєстрацію прав. Технічні характеристики будівлі підтверджуються технічним паспортом. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.05.2018 року у справі № 569/7879/18 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідна постанова набрала законної сили (а.с. 18). Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.05.2018 року у справі № 569/7879/18 було встановлено, що гр. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з приватним підприємством «ВОТРАНС» на посаді водія. Також було з`ясовано, що майну, яким правомірно володіє позивач, завдано шкоди з вини водія. За таких обставин, факт винуватості гр. [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 12 грудня 2016 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що гр. [PERSON] перебуває у трудових відносинах з приватним підприємством «ВОТРАНС» на посаді водія, то за правилами статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Аналізуючи норми ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено: майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року, володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Згідно вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позовні вимоги заявлені до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» та Приватного підприємства «ВОТРАНС» є обґрунтованими, що узгоджується з правовим висновком Верховного суду України в постанові №754/1114/15-ц від 14 лютого 2018 року, в якій вказано, що право на відшкодування збитків реалізується шляхом подання позову безпосередньо на винну в ДТП особу або на страхову компанію. Судом встановлено, що відповідальність ПП «ВОТРАНС» застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО УКРАЇНА» на підставі полісу № АМ/1755106 від 30.10.2017 року. Юридична особа є відповідальним суб`єктом перед позивачем за відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження «Прохідної будівлі» (а.с. 22). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Полісом № АМ/1755106 від 30.10.2017 року встановлено суму страхового відшкодування заподіяну майну третьої особи в розмірі 100 000, 00 гривень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди у сумою страхового відшкодування (така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Судом встановлено, що відповідачі Публічне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" та Приватне підприємство "Вотранс"ухилились від виконання ними своїх обов`язків та не відшкодували шкоду позивачу, завдану особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Додатково страхова компанія ухилилася від свого обов`язку по визначенню розміру страхового відшкодування, представники компанії не з`явилися на виклик позивача для оцінки завданої шкоди. Тому судом було враховано висновки експерта № 190225/1_ФМ від 28.02.2019 року про визначення вартості відновлювального ремонту та розміру матеріальної шкоди, заперечень проти достовірності експертизи сторони не заявляли (а.с.27-31). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страховик винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, на підставі спеціальної норми - статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого майна, розрахованого на підставі звіту про оцінку, виконаного оцінювачем у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Різниця між реальними збитками та відновлюваним ремонтом становить 19 999, 00 гривень (111 107 - 91 108). Розмір страхового відшкодування (матеріального збитку), що підлягає стягненню зі Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» становить - 90 598, 00 гривень (за мінусом встановленої франшизи 510 гривень), з приватного підприємства «ВОТРАНС»- 20 509, 00 гривень (сума встановленої франшизи та різниці між реальними збитками та відновлювальним ремонтом). Суд не може погодитися з доводами Публічне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"про відрахування суми податку на додану вартість від суми матеріального збитку. Відповідно до п.196.1.3ст.196 Податкового кодексу Українине є об`єктом оподаткування податок на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. У зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»),податок на додану вартість не нараховується,окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Оскільки стягується з відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО УКРАЇНА» розмір матеріальної шкоди, а не вартість відновлювального ремонту, то нарахування податку на додану вартість до цієї суми не застосовується. Щодо стягнення розміру франшизи з приватного підприємтства. Відповідно до ч. 18 ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Франшиза у будь-якому виді є елементом договору страхування який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення. У відповідності до ст. 12.1.Закону України«Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до ст. 36.6 вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З оглянутого в судовому засіданні полісу АМ/1755106 вбачається визначений розмір франшизи у сумі 510 гривень. Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи - 510 грн., за подією ДПТ не підлягає відшкодуванню страховою компанією, а приватним підприємством «ВОТРАНС». Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходив з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п.9 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від31березня 1995року №4 «Про судову рактику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та81ЦПК України. Позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди перенесла стрес, нервувала та перебувала у моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням її майна, погіршилися стосунки з оточуючими людьми та близькими. Крім того, внаслідок постійних моральних страждань, у позивача також був відсутній настрій, що проявлялося у наявності нервових збуджень. Внаслідок цього, також зірвалися життєві плани, відбулося погіршення стосунків із оточуючими людьми, було порушено активне громадське життя. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійнупозицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є обгрунтованими та підлягають стягненню в розмірі 5000 гривень з приватного підприємства «ВОТРАНС». Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи пропорційність розміру задоволених вимог до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", що становить 69,1%, то розмір судового збору становитеме 802 грн 20 коп, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" на користь позивача. Відповідно розмір задоволених вимог до Приватного підприємства "Вотранс" становить 30,9 %, то розмір судового збору становитеме 358 грн 80 коп., що підлягає стягненню з Приватного підприємства "Вотранс" на користь позивача.

Outcome: approved