Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2012 р. по справі № 0906/1129/12 з [PERSON], [INFO], на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з 700,00 грн. до 3000,00 грн. щомісячно, починаюси з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною 18 років з урахуванням індексації відповідно до закону. Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповдач були одружені з 25.02.2002 р. Від даного шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її вихованні. Шлюб між ними було розірвано в 2013 р. Також відомо, що відповідач [PERSON] раніше змінив своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], однак в даний час знову змінив прізвище, повернувшись на прізвище [PERSON]. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2012 р. стягнуто з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 700,00 гривень щомісячно. Таких коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки в силу свого віку дитина значно зросла, навчається та потребує в зв'язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування. 08.07.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на її утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». З цього часу аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише утримують, використовують їх від імені дітей. Згідно з цим законом розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який з 12.01.2018 р. для дитини віком більше шести років становить 1860 грн. в місяць. Самостійно утримувати дочку вона не має можливості, оскільки, хоча і працює, проте отримує незначну заробітну плату. З урахуванням такого факту, що відповідач періодично виїздить на роботу в Німеччину, однак отримувані доходи використовує тільки на власні потреби, вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, а тому просить їх збільшити до 3000,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначила, що у відповідача змінилося матеріальне становище, так як він почав їздити на заробітки за кордон, де отримує достатні доходи, про що також свідчить той факт, що він придбав та має у власності автомобіль "AUDI Q3", який є дорогим. В той же час також змінилися і витрати, які вона несе на утримання дитини, оскільки дочка останній рік відвідувала додаткові заняття з різних предметів та готувалася до вступу. 02.08.2018 р. її зараховано студентом І курсу денної форми навчання на платній основі до Івано-Франківського коледжу ДВНЗ "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]". У зв'язку з цим виникли більші витрати, що склаладимуть вартість проїзду до місця навчання, проживання, придбання предметів побуту, канцелярського та іншого спеціалізованого приладдя для навчання, оплату навчання, придбання одягу та багато іншого. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив позов задоволити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 900-1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивував свої заперечення тим, що твердження позивачки про те, що він працює за кордоном є голослівні, нічим не доведені. На жодні роботи до Німеччини на даний час він не їздить. Він зареєстрований і проживає в [INFO]. Має на утриманні батьків - пенсіонерів. Його батько [PERSON], [INFO], важко хворіє з 2013 року, щороку проходить два курси лікуванняна, на яке ідуть великі кошти, підтвердженням чого є довідка № 620 від 13.06.2018 р. та виписки з історії хвороби №№3208, 6654. Крім того, ним створено сім'ю, що тягне за собою додаткові витрати. За таких обставин він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 3000,00 грн., адже це поставить його в скрутне матеріальне становище. Щодо того, що він із дочкою [PERSON] не зустрічається, то позивачка не сприяє таким побаченням, ігнорує його телефонні дзвінки та не дозволяє спілкуватися з дитиною. Від покладених обов'язків як батько не ухилявся, завжди вчасно надавав допомогу на утримання дочки. На жодні роботи до Німеччини на даний час не їздить, оскільки має обов'язок по догляду за престарілими батьками. Заяви та клопотання учасників справи: Позивачка [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, яке було задоволене та витребувана інфромація щодо реєстрації за відповідачем транспортних засобів. А також заявлено клопотання про приєднання доказів, яке суд задовольнив. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про приєднання доказів, яке подав письмово до канцелярії суду, ухвалою суду, постановленою протокольно, клопотання задоволено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який, як ствердили останні, вони у 2013 році розірвали. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є неповнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ №190289, виданим відділом реєстрації актів громадського стану Долинського районного управління юстиції, дата видачі 08.10.2003 р. (а.с. 5). У судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою по справі. З довідки про доходи № 14 від 16.05.2018 р., виданої [PERSON], встановлено, що остання працює диспечером ДПРЧ-17 з охорони Долинського ГПЗ. Загальна сума її доходу за період з 01.11.2017 р. по 30.04.2018 р. становить 28682,21 грн. (а.с. 19). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2012 р., справа № 0906/1129/12, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 7). В судовому засіданні встановлено, що на даний час матеріальне становище позивачки погіршилося, внаслідок збільшення кількості коштів, які вона несе на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Дані зміни пов'язані з підготовкою та вступом дочки на навчання до коледжу в м. Івано-Франківськ на денну форму навчання на платній основі, що підтверджується наказом та додатком до цього наказу "Про зарахування на навчання" Івано-Франківського коледжу Державного вищого навчального закладу "Прикарпатський національний університет імені [PERSON]" (а.с.51-54). Відповідачем надано суду докази, якими він обгрунтовує своє матеріальне становище. Зокрема, відповідач позилається на те, що створив нову сім'ю, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.04.2017 р., актовий запис №20, виданим Рожнятівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.21). В той же час даних, що дружина [PERSON] потребує стороннього догляду та утримання в силу певних обставин, тобто є утриманцем останнього, а також про народження дітей від даного шлюбу суду не надано. А тому сам факт укладення шлюбу не може свідчити про зміну, а тим більше про погіршення, його матеріального стану. Також відповідач [PERSON] стверджує, що у нього на утриманні знаходяться батьки - пенсіонери. Батько [PERSON] хворіє, щороку проходить лікування, про що долучив довідку № 620 від 13.06.2018 р., видану Рожнятівською ЦРЛ, та виписки з історії хвороби за №3208 та № 6654 (а.с.22-24). В той же час, судом із долучених відповідачем документів встановлено, що його батьки ведуть спільний побут, обоє отримують пенсію, тобто не позбавлені засобів для існування. Вони проживають в [INFO], що вбачається з долучених виписок. Натомість, [PERSON] адресою свого проживання у відзиві вказує м. Долина вул. Обліски, 117Д/15. Таким чином відповідач не довів, що проживає з батьками за однією адресою, що вони потребують фінансової допомоги чи стороннього догляду, а також, що у них немає інших дітей, які беруть участь в їх утриманні. Крмі того, про матеріальне становище відповідача [PERSON] свідчить наявність у нього у власності транспортного засобу марки "AUDI Q3", 2012 р.в., згідно з долученим результатом аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України від 08.08.2018 р. Права власності на автомобіль [PERSON] набув у 2017 р. (а.с.50). Судом встановлено стан здоров'я відповідача та наявність у нього захворювань, пов'язаних з хронічним переохолодженням, про що свідчать виписки Рожнятівської ЦРЛ №№ 858, 1733 та № 383, а такод довідки № 200 від 22.06.2018 р. та № 28 від 21.06.2018 р. (а.с. 36 - 39) Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька [PERSON] в утриманні дочки [PERSON],[INFO], та способу стягнення аліментів з відповідача. Оцінка суду: Вислухавши аргументи позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з мамою. Розмір утримання, якого потребує дочка значно зріс, так як вона поступила в коледж в м. Івано-Франківськ, а тому на даний час витрати також включатимуть в себе витрати на проїзд до місця навчання, проживання в м. Івано-Франківську, витрати на придбання канцелярії та спеціального приладдя, необхідного для навчання за спеціальністю. Також позивачка нестиме витрати на оплату навчання дочки [PERSON]. Відповідач на даний час в Україні офіційно не працевлаштований, має хронічне захворювання. Однак інвалідність йому не встановлена. Можливості працювати він не позбавлений. У 2017 році набув у власність транспортний засіб "AUDI Q3", 2012 р.в. [PERSON] сплачує аліменти у розмірі 700,00 грн., що на даний час не відповідає мінімальному розміру аліментів, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище дитини, матеріальне становище сторін по справі, інші обставини справи, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн., збільшивши розмір стягуваних аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2012 року. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог (1300 грн. х 500 грн. /3000 грн.=216,70 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 200, 206, 264, 265, 268, 282-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: partial