Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO], аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків проживкового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача в дохід держави 704, 80 грн. судового збору та 1200, 00 грн. понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 19.05.2009 року між нею та відповідачем виконкомом Старомізунської сільської ради був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них 05.02.2011 року народився син [PERSON], який проживає з нею у її батьтків та знаходяться на її утриманні та матеріальному забезпеченні. 18.12.2017 року рішенням Долинського районного суду їхній шлюб розірвано. Відповідач, будучи здоровою, працездатою людиною, маючи можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, оскільки працює та має постійний, стабільний дохід, розмір якого їй невідомий, в добровільному порядку свій батьківський обовязок належним чином не виконує. Кошти, які інколи дає відповідач, не вистачає для утримання сина, який навчається в школі. Окрім цього, батько дитини відмовляється надати довідку про доходи, а тому їй невідомо яку заробітну плату він отримує. Вищенаведені обставини стали причиною звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка та її адвокат позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини. [PERSON] уточнив суму витрат, понесених на правову допомогу, яка складає 1500,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодившись сплачувати на утримання малолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частки усіх його доходів, оскільки має мінімальну заробітну плату. Заперечив щодо відшкодовування витрат, понесених позивачкою на правову допомогу адвокатом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно\~ ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №\~789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль\~для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що 19.05.2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить копія свідоцтва серії 1-НМ №066963 від 19.05.2009 року (а.с. 3). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області вказаний шлюб розірвано 18.12.2017 року (а.с. 4). Під час спільного подружнього життя у сторін 05.02.2011 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 166453 від 10.02.2011 року (а.с.53). В судовому засіданні встановлено, що син проживає разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Наведене підтверджується довідкою про склад сім"ї та проживання №2457 від 08.11.2017 року (а.с 6). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, розом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 вказаної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд встановив та сторонами не заперечувалось, що [PERSON] є фізично здоровою людиною, працює водієм у ФОП [PERSON] та має постійний дохід у вигляді заробітної плати. Сукупний дохід за жовтень 2017 року - березень 2018 року становить 20 708,08 грн. (а.с. 33). Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки №3 від 19.03.2018 року [PERSON] працює менеджером по збуту ТзОВ "АСТЕРІЯ". Її дохід за період з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року склав 25 878,32 грн. (а.с. 27). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від заробітку (доходу) батька. Визначення такого способу виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину відповідає інтересам дитини, оскільки в разі підвищення заробітної плати буде збільшуватись і розмір аліментів. Враховуючи те, що позивач заперечує сплачувати 1/3 частку від усього його заробітку аліментів, оскільки його заробітна плата є мінімальною, з [PERSON] слід стягувати мінімальний розмір гарантованого законодавством розміру аліментів на одну дитину, що становить 1/4 частки такого заробітку. На підставі вищенаведеного, з урахуванням задовільного стану здоров'я та матеріального становища дитини, яку утримує позивачка, матеріального становища відповідача, його стану здоров'я, того, що на його утриманні немає інших осіб, а також, що прожитковий мінімум на одну особу віком від 6 до 18 років становить 1860,00 грн., суд вважає, що позов\~ про стягнення\~аліментів підлягає частковому задоволенню. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано угоду, укладену між [PERSON] та адвокатом [PERSON] від 25.01.2018 року з переліком послуг (а.с. 20), квитанцію від 01.03.2018 року (а.с. 19 а), відповідно до якої загальна сума витрат становить 1500,00 грн. Суд при вирішенні стягнення вказаних витрат враховує також те, що із п"яти призначених судових засідань, відповідач, будучи належним чином повідомлений, тричі не з"являвся, в результаті чого розгляд справи відкладався на інший день. Про причину неявки суд не повідомляв. Таким чином, сума, витрачена на професійну правову допомогу адвокатом у розмірі 1500,00 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Окрім цього, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 181-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial