Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: стягнути на свою користь з Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 25280,19 грн.; стягнути на свою користь з [PERSON] суму компенсації матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу, не покритої страховою виплатою, у розмірі 31164,07 грн.; стягнути на свою користь з [PERSON] суму вимушених витрат на проведення автотехнічної експертизи № 14-12/13 від 11.12.13р. у розмірі 2600,00 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь суму вимушених витрат на проведення автотоварознавчої експертизи №1102 від 11.02.14р. у розмірі 1700,00 грн.; стягнути на свою користь з відповідачів суму судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.10.2013 близько 09 год. 00 хв. в Деснянському районі м. Києва по вул. Жукова, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої водій [PERSON], керуючи транспортним засобом "ЗАЗ", номерний знак [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, в результаті чого автомобіль "Мерседес", номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, отримав механічні пошкодження, додатково зазначивши, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.01.2014 він був визнаний невинуватим у ДТП. Позивачем було встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб відповідача [PERSON] не був застрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до висновку експерта від 11.02.2014 повна ціна ремонту автомобіля позивача становить 56444,26 грн., отже з урахуванням зносу цього транспортного засобу МТСБУ зобов'язано виплатити позивачу лише 25280,19 грн., але оскільки вказаної суми недостатньо для відшкодування збитків у повному об'ємі, різниця між страховою виплатою 25280,19 грн. та усіма збитками, яка складає 31164,07 грн., повинна бути сплачена відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачі, третя особа, не з'явились, про день місце та час проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Таким чином, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.04.2014 Страховик Приватне акціонерне товариство "УСК" КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" та страхувальник [PERSON] уклали Договір у вигляді Полісу № АЕ/1605781 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до п. 2 якого страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом) (а.с. 9). Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 14.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн) (а.с. 10-11). Постановою Апеляційного суду м. Києва від 09.01.2014 року вищезазначену постанову Деснянського районного суду м. Києва від 14.11.2013р. було скасовано; провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, - закрито (а.с.12-15). Судом було встановлено, що в діях [PERSON] не убачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення ДТП, у зв'язку з чим в діях водія [PERSON] відсутнє порушення п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил, і відповідно відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 11.02.2014р.: вартість відновлювального ремонту автомобіля "Mersedes-Benz E320", номерний знак [NUMBER], визначений за витратним підходом, складає 56444,26 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 25280,19 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля "Mersedes-Benz E320", номерний знак [NUMBER], станом на 11.02.2014 року складає 25280,19 грн. (а.с. 17-46). Вартість проведення вищезазначеного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу у розмірі 1700,00 грн. сплачена відповідно квитанції від 12 лютого 2014 року (а.с. 47). 06.03.2014р. [PERSON] звертався до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання страхового випадку та виплаті страхового відшкодування на підставі укладеного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між [PERSON] та Моторним (транспортним) страховим бюро України, який сторонами не оспорюється (а.с. 48). 24.03.2014р. Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило про рішення про відмову у відшкодуванні шкоди, оскільки 14.03.2014 року МТСБУ було призначено аварійного комісара, який 17.03.2014р. провів огляд та встановив, що транспортний засіб позивача марки "Mersedes-Benz E320", номерний знак [NUMBER], частково відновлений (а.с. 50). Однак, судом встановлено, що жодних доказів на підтвердження часткового відновлення вищезазначеного транспортного засобу, надано не було. 11.04.2014 р. [PERSON] повторно звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з вимогою відшкодування завданої шкоди у розмірі 25280,19 грн. (а.с. 51). 15.05.2014р. Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило [PERSON], що підстави для перегляду рішення, зазначеного в листі №3/1-05/2669 від 24.03.2014 р. відсутні (а.с. 53). Згідно висновку № 1412/13 Експертного автотехнічного дослідження від 11.12.2013р. встановлено, що водій автомобіля "Mersedes-Benz", номерний знак [NUMBER], [PERSON] в даній дорожній обстановці мав діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України; водій автомобіля "ЗАЗ 1103", номерний знак [NUMBER], [PERSON] в даній дорожній обстановці мав діяти відповідно до вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України; в діях водія автомобіля "ЗАЗ 1103", номерний знак [NUMBER], [PERSON], з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що перебуває у причинно-наслідковому зв'язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, разом з тим, в діях водія [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України з технічної точки зору не вбачається (а.с. 54-62). Вартість проведення вищезазначеного експертного автотехнічного дослідження у розмірі 2600,00 грн. сплачена відповідно квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 09 грудня 2013 року (а.с. 65). [PERSON] направляв [PERSON] лист-претензію з вимогою відшкодувати йому 65867,98 грн., але ця претензія була залишена без задоволення (а.с. 84-85). За результатами запиту було отримано інформацію від МТСБУ про відсутність у ЦБД МТСБУ, станом на 15.10.2013р., договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу, номерний знак [NUMBER], що підтверджується листом МТСБУ №7/2-28/9028 від 25.03.2015р. (а.с. 111). Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача [PERSON] при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди був відсутній, тобто він є власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 39.2. ст. 39 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є: 39.2.1. здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Стаття 41 Закону визначає регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, яка за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ. Згідно п. 41.4. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно ч. 3 ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ, прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують, інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих, підпис заявника та дата подання заяви. Згідно п. 37.1. ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Згідно п. 38.2. ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату (ст. 979 ЦК України) Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України, визначено поняття належності та допустимості доказів в цивільній справі. Оцінюючи в сукупності всі зібрані у справі докази, з урахуванням правил встановлених ст. 212 ЦПК України, суд вважає, що звіт про визначення вартості матеріального збитку від 11.02.2014 року не суперечить дійсним обставинам справи та може бути належним та допустимим доказом у справі. Так, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ЦК України. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, з боку відповідачів суду не надано жодних належних та допустимих доказів на заперечення проти позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved