Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 48 884,55 гривень, збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 456,92 гривень, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 49 341,47 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 09.01.2007 року по 15.10.2013 року він працював у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі", звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, на день звільнення відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з лютого 2011 року по 15.10.2013 року у сумі 89 912,28 гривень; відмову у виплаті належних йому коштів на день звільнення відповідач мотивував відсутністю грошових коштів. Також позивач вказує, що станом на 01.07.2014 року середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати складає в розмірі 48 884,55 грн., а збитки за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції - 456,92 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Встановлено, що з 09.01.2007 року по 15.10.2013 року [PERSON] працював у ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" і був звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату, на день звільнення відповідачем йому нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з лютого 2011 року по 15.10.2013 року у сумі 89 912,28 гривень; вказана сума заборгованості по виплаті заробітної плати судовим наказом Ірпінського міського суду від 30.05.2014 року присуджена до стягнення з відповідача на користь позивача. Також встановлено, що спору між сторонами щодо розміру належних до виплати позивачу грошових коштів заробітної плати між сторонами не має, про що свідчить довідка ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 03.12.2013 року № 5/232, станом на 01.07.2014 року середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати складає в розмірі 48 884,55 грн., а збитки за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції - 456,92 грн. Наведені обставини підтверджуються копією наказу (розпорядження) № 32-К від 15.10.2013 р.; довідкою ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 03.12.2013 року № 5/232; копією трудової книжки [PERSON]; розрахунком середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та збитків за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції; копією судового наказу Ірпінського міського суду від 30.05.2014 року; іншими матеріалами справи. Дані правовідносини регулюються: - ст. 117 КЗпП України, за якою в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору; - ст. 34 Закону України "Про оплату праці", відповідно до якої компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством; Оскільки відповідач добровільно у встановлені законом строки не виплатив позивачу заробітну плату за період з лютого 2011 року по 15.10.2013 року у сумі 89 912,28 гривень, чим порушив його право на отримання заробітку, то суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнути із відповідача на користь позивача компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 48 884,55 гривень та збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 456,92 гривень, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 49 341,47 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 34 Закону України "Про оплату праці", ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved