Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.03.2015 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається у Національному транспортному університеті на І курсі стаціонарного відділення факультету "економіка, менеджмент і право" на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року включно. На даний час син проживає разом з позивачкою, потребує матеріальної допомоги, сплати коштів за навчання. Позивачці одній важко утримувати дитину, добровільно відповідач матеріальну допомогу не надає. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23-річного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що він до досягнення дитиною 18-річного віку постійно сплачував аліменти. Після досягнення сином 18-річного віку він продовжує допомагати йому, сплатив частину першого внеску за навчання, проводить вільний час з сином, разом відпочивають, придбає йому необхідні речі. Також зазначив, що не заперечує сплачувати особисто сину аліменти на його картковий рахунок, але заперечує проти сплати аліментів позивачці. На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.03.2015 року включно. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час [PERSON] навчається у Національному транспортному університеті на ІІ курсі денної форми навчання на контрактній основі, період навчання - з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року, що підтверджується Довідкою інституту. Повнолітній [PERSON] на даний час проживає разом з матір"ю (позивачкою по справі), потребує матеріальної допомоги на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби. Як встановлено при розгляді справи, позивачка [PERSON] на даний час працює у НВК "Домінанта" на посаді вчителя, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 4215, 95 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач по справі [PERSON] працює в ПАТ "Київенерго", отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 11165, 43 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв′язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов′язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено при розгляді справи, повнолітній [PERSON] навчається на денній формі за контрактом, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, сторони не змогли дійти згоди щодо утримання повнолітнього сина, а тому, враховуючи матеріальний стан матері, яка отримує заробітну плату, але не має можливості самостійно утримувати сина, а також матеріальний стан батька, який може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює, отримує заробітну плату, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина, починаючи з 26.06.2015 року (наступного дня після досягнення дитиною 18-річного віку) і до закінчення навчання - до 30.06.2018 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім. Судом також не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо його бажання сплачувати аліменти особисто сину, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи те, що на даний час повнолітній [PERSON] проживає разом із своєю матір"ю, яка утримує його, а тому у позивачки є всі підстави для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial