Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

\~[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 19 травня 2015 року о 18 годині 43 хвилині відповідач - [PERSON], керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак [NUMBER], рухаючись у світлу пору доби зі швидкістю близько 50-60 км/год, але не менше 45,2-46 км/год, по вул. Князя Володимира в м.Рівне зі сторони вул.Соборна у напрямку вул. Міцкевича, в порушення вимог пп.«б» п.2.3, пп.«г», пп.«е» п.8.7.3, п.8.10\~Правил дорожнього руху\~при наближенні до регульованого пішохідного переходу, розташованого неподалік перехрестя вул. [PERSON] та вул. М. Хвильового, де на світлофорі для транспортних засобів був увімкнений жовтий сигнал світлофора, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не правильно оцінив її, не вибрав безпечної швидкості руху, не зупинився перед регульованим пішохідним переходом і на заборонений червоний сигнал світлофора виїхав на вказаний пішохідний перехід та допустив, хоча мав технічну можливість уникнути при дотриманні вимог сигналів світлофора, наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину дороги справа наліво щодо напрямку руху транспортного засобу на зелений сигнал світлофора для пішоходів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які по критерію довготривалості розладу здоров»я відносяться до середнього ступеня тяжкості, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Порушення [PERSON] вимог\~\~ пп.«г», пп.«е» п.8.7.3, п.8.10\~Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно із якими у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух - жовтого, червоного, в тому числі миготливого або двох червоних миготливих, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 ( стоп-лінія ), а якщо її немає - не ближче 10 м перед світлофором, пішохідним переходом, не створюючи перешкод для руху пішоходів, перебувають у прямому безпосередньому причинному звязку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, які настали.\~\~\~\~ \~Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1\~ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу 8\~500 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк на 1 рік. Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 11\~327 грн. 73 коп. та моральну шкоду в розмірі 30\~000 грн. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 березня 2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України і визнано його винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано, а кримінальне провадження в цій частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок суду залишено без змін. Відповідач вішкодував лише 3\~000 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду спричинену внаслідок ДТП у розмірі 30\~000 грн. та 100\~000 грн. моральної шкоди. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Крім того, його виклик в судове засідання на 06.12.2016 року здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 45 від 11 листопада 2016 року. Позивач в судовому засіданні цивільний позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд їх задоволити. Крім того, пояснила, що матеріальна шкода складається з витрат на лікування, проведення операції та витрат, понесених лікарнею на стаціонарне лікування хворого.\~\~\~\~Відповідач - [PERSON] не надав жодних документів, які дозволили стягнути витрати із страхової компанії. Під час розгляду кримінальної справи суд за його клопотанням залучив до справи ПрАТ «Київський страховий дім». Однак із заперечень ПрАТ «Київський страховий дім», що надійшли на адресу суду вбачається, що є неможливим покладення обов»язку відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілого на ПрАТ «Київський страховий дім», так як [PERSON] не виконано передбаченого ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язку щодо своєчасного повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. А тому інших шляхів захисту свого права у позивача немає. Крім того не заперечує щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року встановлено, що 19 травня 2015 року біля 18 години 43 хвилин, відповідач керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat, реєстраційний номерний знак [NUMBER], їхав по вул. Князя Володимира. При наближенні до пішохідного переходу за 70 метрів відповідач бачив, що на світлофорі для транспортних засобів був зелений сигнал. Коли був майже біля пішохідного переходу подивився праворуч, ліворуч і в той момент на дорогу вибіг потерпілий. [PERSON] побачив вже на пішохідному переході, загальмував, але уникнути зіткнення не зміг і автомобіль вдарив його у лівий бік. Визнає, що порушив\~Правила дорожнього руху\~і від його дій потерпілому були завдані тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється. Цивільний позов визнає частково в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі, яка підтверджена документально. Позов в частині стягнення моральної шкоди визнає в розмірі 3 000 грн., які ним були сплачені матері потерпілого. Відповідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166,\~1187\~ЦК\~України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п. 1 ст. 9 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - Обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак враховуючи те, що відповідачем - [PERSON] було порушено строки повідомлення страхової компанії, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] документально підтверджені витрати позивача. \~З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що документально підтверджено витрати на лікування в сумі 11 327,73 грн., які визнані [PERSON]А та фактично ним не оспорюються. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. N 5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд вбачає справедливим та розумним стягнути з відповідача на користь позивача грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 929 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial