Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою. У заяві вказав, що у травні 2016 року позивач [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 року у розмірі 8696 грн. 71 коп. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2016 року було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Позивач у період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення, підігріву питної води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS]. За вказаний період, на адресу позивача скарг на якість послуг, що надавались за зазначеною адресою від відповідача не надходило. Відповідач не належним чином здійснював оплату за отриманні послуги, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 8696 грн. 71 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки, а також стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. Під час розгляду справи [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя надав заяву про поновлення строку позовної давності, в заяві вказав, що 06.06.2011 року позивач звертався до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу, якою просив стягнути заборгованість за надані послуги за адресою: [ADDRESS], за період з 01.01.2009 року по 31.05.2011 року. Згідно довідки з місця реєстрації за вищезазначеною адресою ОКН зазначена [PERSON] 19.07.2011 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя винесено судовий наказ № 2н-2334/2011 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] «МТМ» заборгованості за надані послуги в розмірі 4321 грн. Наказ набрав чинності 04.04.2012 року та був направлений на примусове виконання до Хортицького ВДВС. 23.01.2013 року виконавче провадження закінчено на підставі довідки про смерть відповідача [PERSON], саме с цього часу позивачу стало відомо про смерть боржника, у звязку з чим, позивач звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з заявою про забезпечення доказів, а саме витребування з восьмої Запорізької державної нотаріальної контори інформації відносно спадкоємців після смерті [PERSON] Згідно відповіді завідуючої восьмої Запорізької державної нотаріальної контори від 04.09.2015 року, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Після набуття позивачем технічної можливості, а саме 26.10.2015 року отримано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.02.2003 року, тому просив визнати пропуск строку позовної давності поважним, поновити строк позовної давності, та стягнути з відповідачки суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, а також уточнив період за який просить стягнути заборгованість - з 01.01.2009 року по 30.09.2016 року та суму заборгованості у розмірі 5632 грн. 34 коп., також стягнути з відповідача 1378 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про слухання справи сповіщалася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Надала суду письмові заперечення, у яких вказала, що з позовною заявою вона не погоджується, у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності та необґрунтованості суми заборгованості. Вказала, що вона проводила оплату за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у 2013 році їй нарахували за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води суму 1629 грн. 82 коп., вона сплатила 1620 грн.; за 2014 рік їй нарахували 1757 грн. 69 коп. вона сплатила 1761 грн. 29 коп.; за 2015 рік нарахували 3399 грн. 32 коп., вона сплатила 4008 грн. 07 коп.; за січень липень 2016 року їй нарахували 2552 грн. 71 коп., вона сплатила 2553 грн., про що надала суду копії квитанцій (а.с. 51, 52, 53, 55, 56), тому просила застосувати строк позовної давності, у позові відмовити. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач-фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги"; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках, спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів,норм, стандартів, порядків і правил"; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та горячою водою, водовідведенням ,газо та електропостачанням,опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку , встановленому законодавством". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання», основні обов'язки споживача теплової енергії, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Однак відсутність відповідного договору не є підставою для не стягнення заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Судом встановлено, що згідно довідки ВРЕЖО № 8 від 11.05.2011 року ОКН за адресою: [ADDRESS] була [PERSON], [INFO] (а.с. 12). На підставі заяви [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя 19.07.2011 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за послуги надані у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], у розмірі 4321 грн. 38 коп. (а.с. 13). Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2013 року державний виконавець Хортицького ВДВС ЗМУЮ закрив виконавче провадження ВП № 36063338, яке було відкрите на підставі судового наказу № 2н-2334/2011 року про стягнення 4351 грн. 38 коп. з [PERSON], на підставі довідки про смерть серії ЖС № 083253 від 22.07.2007 року (а.с. 45). Як вбачається з інформаційної довідки № 46285390 від 26.10.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно свідоцтва про право на спадщину, право власності на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] з 10.02.2003 року (а.с.15). Заява МТМ про поновлення строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки за [PERSON] право власності зареєстровано з 10.02.2003 року, тобто на час звернення [PERSON] «МТМ» Хортицького району до суду з заявою про видачу судового наказу до [PERSON] власник квартири вже був відомий, а саме [PERSON] Звернення позивача до [PERSON] не є поважною причиною за якою можливо поновити строк давності. тому у цій частині клопотання варто відмовити. У травні 2016 року [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя с заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 року. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2016 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено, заявнику розяснено, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні (а.с.7). Позивач - [PERSON] «МТМ» Хортицького району м.Запоріжжя надавав послуги з централізованого опалення, підігріву питної води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], які своєчасно не оплачувалися та у період з 01.01.2009 року по 30.09.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 8696 грн. 71 коп., про що позивач надав розрахунок заборгованості на суму (а.с. 8-11). Згідно наданих суду копій квитанцій [PERSON] оплатила: 10.01.2014 року 1620 грн., призначення платежу за січень-грудень 2013 року (а.с.51); 04.11.2014 року 1021 грн., призначення платежу січень-вересень 2014 року (а.с. 52); 29.09.2016 року 400 грн., призначення платежу жовтень-грудень 2014 року (а.с. 53);29.09.2016 року 1231 грн., призначення платежу січень-грудень 2015 року (а.с. 55); 29.09.2016 року 2553 грн., призначення платежу січень липень 2016 року (а.с. 56), що не заперечується позивачем. Також відповідач оплатила 14.11.2016 року суму 588 грн., призначення платежу серпень-вересень 2016 року, про що надала копії квитанцій (а.с. 82), Як вбачається з останнього розрахунку заборгованості наданому [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району, станом на 16.11.2016 року, відповідач [PERSON] отримувала послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, але своєчасно і у необхідній сумі їх не сплачувала, в результаті чого утворилася заборгованість за надані послуги у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], на загальну суму 5632 грн. 34 коп., яка складається з заборгованості у сумі 1375 грн. 27 коп. за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року; у сумі 1867 грн. 84 коп. за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року; у сумі 1955 грн. 37 коп. за період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року; за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року переплата на суму 210 грн. 38 коп.; за період з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року заборгованість склала 9 грн. 51 коп.; за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року переплата склала 6 грн. 30 коп., за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року переплата склала 1 грн. 31 коп.; за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року заборгованість склала 642 грн. 34 коп. з урахуванням корегуванням сплачених сум (а.с. 89), крім останньої оплати, яку здійснила відповідачка 14.11.2016 року у сумі 588 грн., та зазначила призначення платежу серпень-вересень 2016 року (а.с. 82). Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з водопостачання та водовідведення повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] «Міські теплові мережі» надавалися послуги з теплопостачання (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води) за адресою: [ADDRESS], власником квартири є [PERSON] з 10.02.2003 року, що не заперечується відповідачкою. [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя с заявою про стягнення саме з відповідача [PERSON] суми заборгованості за надані послуги, у травні 2016 року. 19.07.2016 року [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, за період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 рік, але під час розгляду справи представник позивача уточнив період заборгованості по 30.09.2016 року. Враховуючи, що позивач вперше звернувся с заявою про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, з відповідача [PERSON] у травні 2016 року, відповідачка просить застосувати строк позовної давності, тому на підставі ст.253, 256 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з урахуванням строку позовної давності, а саме з травня 2013 року. Згідно наданого суду розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS], з урахуванням строку позовної давності та оплачених відповідачкою сум, станом на 16.11.2016 року, заборгованість складає 54 грн. 34 коп., яка підлягає стягненню з відповідачки у судовому порядку. Щодо вимог про стягнення судового збору, судом встановлено, що у травні 2016 року [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя с заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 року. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.06.2016 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено, заявнику розяснено, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні (а.с.7). Відповідно до вимог ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. 19.07.2016 року [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії [PERSON] «МТМ» Хортицького району звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, за період з 01.01.2009 року по 30.04.2016 рік, оплативши судовий збір відповідно до платіжного доручення № 4291 від 15.03.2016 року у сумі 1378 грн. (а.с.2), переплативши судовий збір у сумі 689 грн. Відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п.35 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року зі змінами від 25.09.2015 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що відповідачка оплатила суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року у розмірі 4772 грн. (а.с. 51, 52 53, 55, 56, 82) , вже після звернення позивача із вказаним позовом, при подачі якого було сплачено позивачем судовий збір на підставі ч. 1 ст.88 ЦПК України у сумі 1378 грн., який підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: partial