Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.10.2010 року, яка утворилася станом на 30.11.2015 року, в розмірі 31 243 грн 64 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в розмірі 3 000 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору [PERSON] була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брала на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати інші, обумовлені договором, платежі. Однак свої зобов'язання за договором № б/н від 23.10.2010 року [PERSON] не виконала, у зв'язку з чим за нею станом на 30.11. 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 31 243 грн. 64 коп., яка включає в себе: 16 345 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 12 367 грн. 40 коп. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 566 грн. 72 коп. заборгованість по комісії та пені, а також штрафи, відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 463 грн. 98 коп (процентна складова). Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім того, пояснила, що 21.09.2014 року з кредитної картки, яка належить [PERSON], були зняті кошти, на які нараховані відсотки та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. 22.09.2014 року відповідач звернулася до установи банку із заявою про несанкціоновані операції по кредитній картці. По факту звернення [PERSON] проводилась службова перевірка, за результатами якої було встановлено, що зняття кредитних коштів було здійснено за сприянням відповідача, під час користування кредитною карткою відповідач сама допустила розповсюдження інформації про дані своєї картки, в тому числі і через інтернет («Приват-24» та інш.), тому відповідальність повинна нести вона і це її не звільняє від сплати кредиту і штрафних санкцій. Операція щодо переказу коштів відповідача була здійсненна банком лише після ідентифікації відповідача та підтвердження динамічним паролем, тому твердження відповідача про незаконне переведення коштів з її рахунку не відповідає дійсності. Посилається на те, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Картку, контрольну інформацію Клієнта, Ідентифікатор користувача, паролі системи Приват24, пароль (нік) MobileBanking або проведені Клієнтом операції стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] проти позовних вимог заперечує та пояснив, що його дружина [PERSON] є клієнтом «ПриватБанку», 21.09.2014 року на її мобільний телефон прийшло смс-повідомлення з банку про те, що з її рахунку через систему «Приват-24» проведена операція щодо переведення коштів в сумі 12 000 грн. та комісійні виплати в сумі 664 грн. 46 коп.; однак вона зі своєї картки нікому коштів не переводила і відразу про цю незаконну транзакцію повідомила по телефону на гарячу лінію банку. Вона нікому не давала свою картку і відомості про неї також нікому не повідомляла. 22.09.2014 року вона звернулася з заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про перевірку обставин незаконно переведення коштів з її картки. Крім того, 23.09.2014 року [PERSON] звернулася з заявою про злочин до Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві для встановлення винних осіб і повернення коштів, на даний час розслідування ще не закінчено. Представник відповідача вважає, що коштами заволоділи шахрайським шляхом, не виключає причетність працівників банку до цього, а отже повертати їх банку відповідач не повинна. Банк і зараз продовжує нараховувати їй кошти за користування кредитом. Вважає вказані дії банку протиправними, просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Грошовими коштами, які перебували на банківських рахунках відповідач користувалася, про що свідчить виписка про рух коштів з банківських рахунків. Відповідачу за її заявою від 23.10.2010 року, був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, який на день укладення договору становив 3 000 грн. 00 коп. За умовами кредитного договору базова процентна ставка за користування кредитними коштами була встановлена в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту. При укладенні кредитного договору [PERSON] зазначила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 9-11). Позивач відкрив [PERSON] картковий рахунок, видав їй картку та ПІН-код до неї. Кошти за договором від 23.10.2010 року були перераховані на картковий рахунок [PERSON] В подальшому кредитний ліміт, наданий [PERSON], був збільшений (а.с. 8). Грошовими коштами, які перебували на банківських рахунках, відповідач користувалася, про що свідчить виписка про рух коштів з банківських рахунків (а.с. 75-82). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, затв. наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 року № СП-2010-258, передбачено, що особа, яка отримала кошти в кредит, зобов'язана сплачувати заборгованість за кредитом, процентам за користування кредитними коштами, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 12-35). За умовами кредитного договору [PERSON] брала на себе зобов'язання щомісяця до 25 числа місяця, що слідує за звітним, з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 23.10.2010 року, вносити обов'язковий платіж в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. 00 коп. та не більше залишку заборгованості ( а.с. 10,11). Однак взяті на себе за кредитним договором від 23.10.2010 року зобов'язання відповідач не виконувала належним чином. Станом на 30.11.2015 року [PERSON] за кредитним договором від 23.10.2010 року мала заборгованість за тілом кредиту в розмірі 16 345 грн. 54 коп., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 12 367 грн. 40 коп. та заборгованість по комісії та пені в розмірі 566 грн. 72 коп. (а.с. 5-7). Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні строків платежів за будь-яким з видів грошових зобов'язань, передбачених вказаним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн 00 коп + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів (а.с. 75-82). [PERSON] відповідно Умов та правил надання банківських послуг був нарахований штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована сума) та 1 463 грн. 98 коп. (процентна складова) (а.с. 5-7). Таким чином, станом на 30.11.2015 року загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 23.10.2010 року становив 31 243 грн. 64 коп., а саме: 16 345 грн. 54 коп. - заборгованість за кредитом; 12 367 грн. 40 коп. заборгованість по процентам за користування кредитними коштами; 566 грн. 72 коп. заборгованість по комісії та пені; штрафи 500 грн. (фіксована частина) та 1 463 грн. 98 коп. (процентна складова). Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні здобуто і позивачем надано достатньо доказів на підставу своїх позовних вимог. Самі по собі пояснення представника відповідача про те, що грошові кошти в розмірі 12 000 грн. з картки відповідача були переведені невстановленою особою шахрайським шляхом, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. При перевірці в судовому засіданні доказів представника відповідача про несанкціоновані операції з використанням кредитної картки відповідача, суд з'ясував, що 22.09.2014 року [PERSON] зверталася до відділення банку з заявою про несанкціоновані операції по її картці та 23.09.2014 року звернулася з заявою про злочин до Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві для встановлення винних осіб. «Приват-24» - це система інтернет-платежів, яка дозволяє Клієнту керувати своїми рахунками (проводити операції по картці, здійснювати грошові перекази, платежі та внески, погашати кредити, обмінювати валюту та ін.) в ПриватБанку за допомогою Інтернету. SWIFT (Society for World-Wide Interbank Financial Telecommunications) співтовариство всесвітніх міжбанківських фінансових телекомунікацій є міжнародною системою обміну повідомленнями між банками про грошові перекази для забезпечення доставки платежу отримувачу. За результатами службового розслідування, проведеного ПАТ КБ «ПриватБанк» зроблений висновок про те, що операція з карти відповідача була проведена через мобільний додаток "Приват-24" з телефону [NUMBER], зареєстрованого на ім'я [PERSON] Зроблений висновок, що компрометація Логіна і пароля від «Приват-24» стало можливим в результаті фішинга (а.с. 93). Відповідне шкідливе "вірусне" програмне забезпечення, що забезпечує перенаправлення запиту клієнта на спеціально підготовлений зловмисником фішинговий (підроблений) сайт «Приват-24», підконтрольний цьому зловмисникові. Отримуючи на ньому інформацію про логін і паролі користувача «Приват-24», зловмисник має можливість увійти під цими скомпрометованими даними реальний «Приват-24» самого клієнта. Створюючи платежі в реальному "Приват-24" клієнта, одночасно з цим зловмисник на фішинговому сайті виставляє клієнтові різні повідомлення, а також може з ним вести on-line чат, від імені співробітника банку, з однією метою отримати від клієнта OTP-пароль платежу, який він в свою чергу отримав в SMS-повідомленні від банку. Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» містить спеціальну статтю, яка регламентує спірні перекази за вини платника, а саме, згідно п. 3 ст. 33 цього Закону, платник зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Таким чином, суд вважає, що банк в даному випадку не несе відповідальність за недотримання відповідачем вимог щодо захисту інформації про пароль та логін входу до системи «Приват-24», а також інформації про одноразовий пароль ОТР. На момент виявлення відповідачем несанкціонованої операції за її карткою 21.09.2014 року, переказ коштів вже був завершений. Як визначено у ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Навіть, якби на момент звернення [PERSON] до банку отримувач не зняв переказані йому кошти, то банк ні в якому разі не зміг би їх заблокувати на його рахунку. Банк не може за власною ініціативою обмежувати власників рахунків у користуванні коштами, що знаходяться на їх рахунках. Це випливає із положень Глави 72 «Банківський рахунок» ЦК України. Крім того, згідно п.1.1.5.5. «Умов і правил надання банківських послуг» Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS-повідомленні ПіН-коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи «Приват-24», паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів. Відповідно до п.п.1.1.5.13, 1.1.5.14. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему «Приват-24» з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації і за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки /рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Згідно п.2.7.3.1.13. Банк не несе відповідальності за несанкціонований доступ до ПІН-коду Клієнта під час реєстрації в системі «Приват-24» в разі відсутності ліцензійного програмного забезпечення, відсутності антивірусних і антішпіонскіх програм, що забезпечують захист від несанкціонованого доступу до інформації Клієнта на персональному комп'ютері Клієнта, з якого здійснюється реєстрація. В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти того, що [PERSON] розпоряджалася коштами на рахунках в тому числі, за допомогою електронної системи «Приват-24». З матеріалів справи вбачається,що на теперішній час триває досудове розслідування за заявою [PERSON] до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог КПК України внесено 03.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014100080008321, на час судового розгляду особу, яка здійснила операції по картці, яка належить [PERSON] не встановлено (а.с. 52, 98, 99). У разі встановлення органом досудового розслідування обставин, які будуть новими для даної цивільної справи, сторони мають право на звернення із заявою про перегляд рішення у справі за ново виявленими обставинами. Відповідачем та представником відповідача не надано жодного доказу, що саме з вини інших осіб та представників банку були перераховані кошти з її рахунків через її аккаунт в системі інтернет-банкінгу «Приват-24». Відповідно до «Умов та правила надання банківських послуг» клієнт несе повну відповідальність за зберігання картки, піна, у разі використання картки третіми особами, до повідомлення Банка, всі збитки покладаються на клієнта. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 378 грн. судового збору, сплачених позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved