Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Представник позивача, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантье" 63438,24 грн. боргу за кредитним договором, в тому числі 33380 грн. простроченого боргу та 30058,24 грн. .прострочених процентів. Крім цього, представник позивача просила стягнути на користь товариства 1378 грн. судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. В клопотанні, що надійшло до суду разом з позовною заявою, представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. Не заперечувала щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Суд, відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Як видно з матеріалів справи, 14 листопада 2013 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № Р32.200.71407, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 33380 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,99% річних, з погашеннм кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів строком на 18 місяців. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 18 щомісячних внесках включно до 14 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором (а.с.12-13). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобовязання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України). У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним договором станом на 30 вересня 2015 року виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту у сумі 33380 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями в сумі 30058,24 грн., а всього 63438,24 грн. (а.с.20). Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (ст.526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 30 вересня 2015 року між позивачем та ПАТ "Ідея Банк" було укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до якого банк відступив позивачу своє право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Право вимоги позивач набув з моменту підписання актуприйому-передачі прав вимог (а.с.15, 17-19). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таке повідомлення було направлено позивачем відповідачу (а.с.11). Доказів на спростування позовних вимог відповідач не надав. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно зі ст.10 та ст.60 цього ж Кодексу, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 1378 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.4) і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved