Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що протягом 6 років батько позивача [PERSON] працював у Відповідача на посаді слюсаря з ремонту технологічного обладнання. Тривала праця в умовах впливу шкідливих факторів викликала у нього професійне захворювання на пиловий бронхіт. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 20.06.1990 року причиною виникнення професійного захворювання у батька позивача було визнано його роботу в період з 1982 по 1988 рік на підприємстві Відповідача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів. [INFO] року батько [PERSON] помер. Відповідно до довідки МСЕК від 17.10.2012 року встановлено причинний зв'язок смерті батька з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Внаслідок смерті батька, позивач переносить тяжкі моральні та фізичні страждання. Останній втратив рідну йому людину, постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думка про смерть батька не залишає його навіит до теперішнього часу. У зв'язку з цим, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю батька, стягнути з Відповідача 80000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача Бутко О.О., підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Відповідача ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» - Присяжний Д.М. в судовому засіданні заперечував проти позову. Зазначив, що [PERSON] звільнився з підприємства задовго до смерті, за час роботи не користувався індивідуальними засобами захисту. Вказував на те, що крім виконання роботи на підприємстві відповідача, причиною виникнення професійного захворювання у померлого, що в подальшому перебувало у причинно-наслідковому зв"язку з його смертю, працював ще й на іншому підприємтсві в умовах впливу шкідливих факторів. Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. За змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Судом встановлено, що Позивач є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 179, виданого 14.02.2011 року, [PERSON] помер [INFO] року у віці 73 років (а.с.4). Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 20.06.1990 року причиною виникнення професійного захворювання у батька Позивача було визначено «Несовершенство технологического процесса добычи руды, что приводит к возникновению запыленности в карьере ЮГОКА с 1961 по 1981 г. и в цехе № 3 ГППП « Кривбассвзрывпром» с 1982 по 1988 г., длительная работа в условиях воздействия пыли, концентрация которой превышает ПДК» (а.с.5). Вищевказаний акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії [NUMBER] від 17.10.2012 року встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (а.с.6). Відповідно до акту визначення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом № 38 від 17.10.2012 року, зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням встановлено. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Відповідно до пунктів 1, 4 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров'я або смерті фізичної особи. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, з урахуванням ст. 1168 ЦК України, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. За умови коли виробнича травма мала місце до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), а смерть фізичної особи настала після зазначеної дати, при наявності причинного зв'язку з виробничою травмою, до правовідносин про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї померлого підлягають застосуванню положення статті 1168 ЦК України, враховуючи положення про дію в часі норм права. Оскільки судом встановлено, що позивач є сином померлого (а.с.10), то він має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в даному випадку саме Відповідач - ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» повинен виплатити Позивачу моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені ст. 1168 ЦК України. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім'ї померлого (у даному випадку сину померлого [PERSON].) відшкодовується роботодавцем - Відповідачем у справі. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «Промислово-виробниче підприємство «Кривбасвибухпром» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник відповідача, з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із смертю батька встановлений в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить тривалі моральні страждання, та моральні переживання. Суд вважає, що внаслідок смерті батька у Позивача порушено звичайний для нього спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною підтримкою, він змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації з урахуванням наступного. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 80000,00 грн. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, Позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди в зв'язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг його душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно Позивач являється сином померлого; ступінь вини підприємства - відповідача в смерті [PERSON] та завданні Позивачу немайнової (моральної) шкоди; наявність причинного зв'язку смерті [PERSON] із професійним захворюванням на виробництві; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань Позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її життєвих, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, підлягає 25000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди за вирвхуванням податку без урахування податків та обов'язкових платежів суд зазначає наступне. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Таким чином, моральна шкода не є об'єктом оподаткування доходу платника податку у разі якщо вона завдана безпосередньо платнику податку в зв'язку із ушкодженням його здоров'я та стійкою втратою працездатності платником податку, а не членами його сім"ї. Тому, з урахуванням положень ПК України, суд не вбачає підств для стягнення моральної шкоди у зв"язку зі смертю працівника без утримання податку на доходи фізичних осіб. . Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial