Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, про стягнення з ПАТ «Євраз [PERSON]» компенсації втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що в період з 15.06.1998р. по 29.05.2012р. пропрацював в шахті «Ювілейна» по професії - підземним кріпильником, звільнений був в звязку із виходом на пенсію. Вказує, що в 2012р. дізнався, о відповідач на протязі останніх років його роботи на підприємстві, а саме в період (з 1998р. по 2012р.) не в повному розмірі виплачував заробітну плату за час його щорічних відпусток. Зазначив, що відповідач зобовязаний був виплачувати йому заробітну плату перед відпусткою, але порушуючи законодавство виплатив лише в квітні 2012р. в розмірі 3889 гривень. Позивач, вважає, що в звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, за час щорічних відпусток, та відповідно до законодавства України відповідач зобовязаний виплатити йому компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строків її виплати в сумі 3696 гривень 97 копійок. Також, вказує, що в травні 2014 року дізнався, що вказана заробітна плата - заробітна плата за час щорічних відпусток за минулі роки виплачена йому не в повному обсязі. Генеральний директор підприємства та профсоюзний комітет підприємства ПАТ «Євраз [PERSON]» прийняли Постанову № 3 від 6 лютого 2012р., якою передбачили нараховувати заробітну плату за минулі роки в розмірі 71% від належної суми. Таким чином, виплачена йому в 2012р. заробітна плата за час щорічних відпусток за минулі роки в розмірі 3889 гривень, це не вся заробітна плата, йому було недоплачено 29%, що складає 1588 гривень 44 копійки із розрахунку: 3889грн. \\71 х 29%. Вказав, що 29% недоплаченої йому заробітної плати не виплачено і по теперішній час, а у відповідності до ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Позивач просить також стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, який по його підрахункам складає 60 726 гривень 21 копійки, при цьому посилається на ст.. 116, 117 КЗпП України та Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та вказує, що відповідач зобовязаний був при її звільненні виплатити всі належні суми в день звільнення, а в разі їх несплати зобовязаний виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки наданої Відповідачем за два останні місяці перед звільненням (звільнений був 29.05.2012р.) його середньоденна заробітна плата складає 85 гривень 17 копійки. З дня звільнення (29.05.2012р.) по час остаточного розрахунку (день звернення до суду 11.06.2014р.) минуло 713дня. При середньоденній заробітній платі 85 гривень 17 копійок та часу затримки 713 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 60 726 гривень 21 копійки. Також, [PERSON] просить стягнути з ПАТ "Євраз [PERSON]" на його користь 10\~000 гривень за спричинену моральну шкоду спричинену незаконними діями відповідача саме невиплатою заробітної плати на протязі багатьох років роботи. Вказує, що він більше 14 років відпрацював у відповідача у підземних та шкідливих умовах праці, працював сумлінно та добросовісно, виконував вимоги законодавства про охорону праці, щоденно ризикував своїм здоровям та життям виконуючи трудові обовязки в підземних умовах праці, а відповідач порушував законодавство про оплату праці, недоплачував йому заробітну плату. Спричинену моральну шкоду оцінює в розмірі 10\~000 гривень виходячи із того, що вказана сума компенсує перенесені ним моральні страждання та переживання, дасть можливість пройти курс лікування, що в свою чергу покращить його стан здоровя. Представником позивача подана уточнена позовна заява , згідно якої позивач просить суд стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку їх виплати в розмірі 3696 гривень 97 копійки та моральну шкоду, спричинену несвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 10\~000,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути на користь [PERSON] з ПАТ «Євраз [PERSON]» компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплатити в розмірі 3696 гривні 97 копійки, та 10\~000,00 гривень за спричинену моральну шкоду, при цьому послався на обставини, які вказані в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечувала та пояснила, що перевіркою підприємства, проведеною 27.09.2011 Територіальною державною інспекцією з праці в Дніпропетровській області, за скаргою [PERSON], встановлено, що останньому визначення середнього заробітку при оплаті відпусток здійснювалося з порушенням п. 10 ПКМУ №100 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", а саме, підприємством при розрахунку середнього заробітку при оплаті відпусток, не було враховано коефіцієнтів підвищення. З метою самостійного усунення виявлених порушень, скориставшись нормою та правом, наданим п. 10 Порядку, що дозволяє госпрозрахунковим підприємствам здійснювати коригування заробітної плати та інших виплат виходячи з їх фінансових можливостей генеральним директором ПАТ "Євраз [PERSON]" з профспілковими комітетами прийнято спільну постанову №3 від 06.02.2012, якою встановлено, що при розрахунку заробітної плати за час відпусток за період з 01.01.1995р. по 01.03.2010р., як працівникам, так і колишнім працівникам, корегуючі коефіцієнти для визначення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів у відповідності з актами законодавства та рішеннями передбаченими колективним договором, розраховуються за формулою: Корегуючий коефіцієнт = 1+розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці)х0,71. Таким чином, Спільна постанова Генерального директора та профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012 була прийнята з дотриманням законодавства. Вказаної позиції, також, дотримується і Верховний Суд України в Постанові від 18.02.2015 по справі за позовом [PERSON] до ПАТ "Євраз [PERSON]" про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за заявою [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014. Крім того, Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Євраз [PERSON]" задовольнили. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2013 по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ "Євраз [PERSON]", Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості ПАТ "Євраз [PERSON]", Первинної організації незалежної профспілки гірників України ПАТ "Євраз [PERSON]" про визнання частково недійсною спільної постанови Генерального директора і профспілкових комітетів ПАТ "Євраз [PERSON]" скасували та ухвалили нове рішення, яким відмовили у задоволенні позову. Вважають, вимогу про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати в даних правовідносинах не може застосовуватися взагалі, виходячи з наступного. У лютому 2012 року, на підставі письмової заяви позивача, відповідачем з врахуванням дії спільної постанови генерального директора та профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012 та на підставі поданої позивачем заяви було проведено виплату коштів у розмірі 3889,00 грн., у якості недоплаченої заробітної плати за час відпусток за період з 1998 по 2009 рік, цей факт підтверджується свідченнями самого позивача. Питання компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу цін на споживчі товари і тарифів на послуги врегульовано ст. 34 ЗУ "Про оплату праці", законом від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Постановою КМУ від 21.02.2001 №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" (за період з 01.01.2001р.) Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. В даному випадку порушення строків виплати заробітної плати не було. Заробітна плата позивачеві за час відпусток виплачувалася у строки передбачені законодавством та колективним договором, що не оспорюється позивачем. Існує лише факт того, що підприємством було порушено порядок визначення середнього заробітку передбачений п. 10 ПКМУ №100, для оплати часу відпусток, а не порушено строки виплати нарахованої заробітної плати. Спірні суми заробітної плати за час відпусток позивачеві не були нараховані взагалі, тобто наступна умова виплати компенсації "нарахування але невиплата громадянину належних йому доходів (заробітної плати)" також не виконується. Так, на підставі усього вищевикладеного, виплата компенсації втрати частини заробітної плати, в разі затримки виплати заробітної плати, передбачена діючим законодавством України, за обов'язкової умови її нарахування. Із свідчень самого позивача, вважають встановленим факт відсутності нарахування та невиплати, в передбачений законодавством термін, заробітної плати за період його праці з 1998р. по 2009р. На користь вказаного свідчать, також, положення ч. 4 ст. 60 ЦПК України, за якою доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В даному випадку грошові доходи, які є предметом спору, не були нараховані взагалі, а припущенням є те, що вони мали б бути нараховані при надані кожної відпустки. Щодо спливу строку позовної давності щодо стягнення моральної шкоди. Конституційний Суд України дійшов висновку, приймаючи рішення від 22.02.2012 по справі №1-5/2012 за конституційним зверненням гр. [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього кодексу, в п. 1 резолютивній частині котрого зазначено; в аспекті конституційного положення ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. У лютому 2012 року відповідач розрахувався з позивачем, отже позивач мав три місяці, перебіг яких почався з лютого 2012 року і скінчився у травні 2012 року, на звернення до суду, з метою відшкодування моральної шкоди. Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного [PERSON] України від 22.02.2012 по справі №1-5/2012, визначено, що Рішення Конституційного [PERSON] України є обов'язковим до виконання на території України, що також встановлено приписами ст. 150 Конституції України. На підставі вищевикладеного, просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Із записів трудової книжки Позивача встановлено, що в період з 15.06.1998р. пропрацював в ВАТ «Євраз [PERSON]» (правонаступником являється ПАТ «Євраз [PERSON]») в шахті «Ювілейна» по професії - підземним кріпильником, 29.05.2012р. звільнений був в звязку з виходом на пенсію. Згідно Додатка 1 та Додатка 2 наданих ПАТ «Євраз [PERSON]», встановлено, що дійсно [PERSON] знаходився у відпустці в травні липень 2000р., Позивачу окрім раніше виплаченої заробітної плати за час щорічних відпусток недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 158.25грн.; відпустка надана вересень жовтень 2000р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 81.78грн.; відпустка надана лютий березень 2001р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 42.54грн.; відпустка надана червень - серпень 2001р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 29.39грн.; відпустка надана травень - червень 2002р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 225.15грн.; відпустка надана листопад грудень 2002р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 94.44грн.; відпустка надана лютий березень 2003р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 34.21грн.; відпустка надана серпень - вересень 2003р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 576.01грн.; відпустка надана серпень - вересень 2004р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 127.60грн.; відпустка надана грудень 2004р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 31.38грн.; відпустка надана січень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 101.13грн.; відпустка надана квітень червень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 633.31 грн.; відпустка надана жовтень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 230.88грн.; відпустка надана липень - серпень 2006р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 102.89грн.; відпустка надана жовтень - листопад 2006р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 127.67грн.; відпустка надана травень червень 2007р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 345.20грн.; відпустка надана грудень 2007р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 73.80грн.; відпустка надана січень 2008р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 34.96 грн.; відпустка надана березень липень 2008р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 521.06грн.; відпустка надана лютий березень 2009р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 222.83 грн.; відпустка надана червень 2009р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 94.52грн. Із довідки наданої ПАТ "Євраз [PERSON]" встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за два останні місяця перед звільненням (29.05.2012р.) березень квітень 2012р. складала 85грн. 17коп.. Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд виходив із наступного : Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України. Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Спільною постановою Генерального директора ПАТ "ЄВРАЗ [PERSON]" та профспілкових комітетів №3 від 06.02.2012р. та наказом №295 від 16.02.2012р., відповідачем визнано порушення п.10 Порядку. У 2012 року ПАТ "ЄВРАЗ [PERSON]" здійснено перевірку нарахувань заробітної плати позивачці відповідно до вимог пункту 10 Порядку та Спільної постанови №3 від 06.02.2012р. та донараховано заробітну плату за період відпусток (компенсацію за невикористані відпустки). Спір щодо розміру нарахованої заробітної плати за період відпусток з 1998 року по 2009 рік між сторонами відсутній. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 р. здійснюється згідно Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Таким чином, при розрахунку суми компенсації застосовується "чиста" заробітна плата, тобто нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також взносів до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону).Рішенням Конституційного [PERSON] України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає: відпустка в травні липень 2000р., недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 158.25грн., 158.25грн. - 15% (податок) = 134.51 грн., індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 2.078%, сума компенсації 279.51 грн. (134.51грн. х 2.078% =279.51 грн.); відпустка надана вересень жовтень 2000р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 81.78грн. - 15%= 69.51грн., індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 1.964%, сума компенсації 136.51 грн. (69.51грн. х 1.964% =136.51 грн.); відпустка надана лютий березень 2001р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 42.54грн. - 15% = 36.15грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 184.2%, сума компенсації 66.60 грн.; відпустка надана червень - серпень 2001р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 29.39грн. - 15% = 24.98грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 183.8%, сума компенсації 45.91 грн.; відпустка надана травень - червень 2002р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 225.15грн. 15% = 191.37грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 180.7% сума компенсації 345.81 грн.; відпустка надана листопад грудень 2002р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 94.44грн. - 15% = 80.27грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 177.2%, сума компенсації 142.24 грн.; відпустка надана лютий березень 2003р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі - 34.21грн.- 15% = 29.07грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 165.5%, сума компенсації 48.12 грн.; відпустка надана серпень - вересень 2003р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 576.01грн. 15% = 489.60грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 166.6%, сума компенсації 815.68 грн.; відпустка надана серпень - вересень 2004р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 127.60грн.- 15% = 108.46грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 140.9%, сума компенсації 152.82 грн.; відпустка надана грудень 2004р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 31.38грн. - 15% = 26.67грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 122.8%, сума компенсації 32.75 грн.; відпустка надана січень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 101.13грн. 15% = 85.96грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 120.6%, сума компенсації 103.66 грн.; відпустка надана квітень червень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 633.31 грн. 15% = 538.31грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 114.3%, сума компенсації 615.29 грн.; відпустка надана жовтень 2005р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 230.88грн. - 15% = 196.24грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 107.2%, сума компенсації 210.37 грн.; відпустка надана липень - серпень 2006р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 102.89грн. 15% = 87.45грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 97.8%, сума компенсації 85.53 грн.; відпустка надана жовтень - листопад 2006р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 127.67грн. -15% = 108.51грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 85.6%, сума компенсації 92.89 грн.; відпустка надана травень червень 2007р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 345.20грн. 15% = 293.42грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 76.6%, сума компенсації 224.75 грн.; відпустка надана грудень 2007р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 73.80грн. -15% = 62.73грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 53.3%, сума компенсації 33.43 грн.; відпустка надана січень 2008р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 34.96 грн. 29.71грн.; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 49.3%, сума компенсації 14.64 грн.; відпустка надана березень липень 2008р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 521.06грн. 15% = 442.90грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 43.8%, сума компенсації 193.99 грн.; відпустка надана лютий березень 2009р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 222.83 грн. 189.40грн; індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 21.8%, сума компенсації 41.29 грн.; відпустка надана червень 2009р. недоплачена заробітна плата за щорічну відпустку в розмірі 94.52грн. 80.34грн. індекс інфляції (проросту споживчих цін) складає 18.9%, сума компенсації 15.18 грн. Всього сума компенсації складає 3696 гривень 97 копійок. Вказана сума компенсації підтверджена проведеним розрахунком із застосуванням даних Держкомстату, який є правильним. Рішенням Конституційного [PERSON] України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди спричиненої несвоєчасною виплатою заробітної плати за час щорічних відпусток підлягає частковому задоволенню. Статтею 237-1 Кодексу Законів про працю України, встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що сума спричиненої моральної шкоди позивачем завищена. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем - ПАТ «Євраз [PERSON]» позивачеві моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме недоплачені кошти, позивач міг направити на підтримання працездатності, відпочинок, посилене харчування, той факт, що саме Відповідач повинен понести матеріальну відповідальність за свої навмисні порушення законодавства в частині нарахування та несвоєчасної виплати заробітної плати.) При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних моральних страждань [PERSON], вину підприємства в заподіянні майнової та немайнової шкоди, істотність вимушених змін в його життєдіяльності. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт затримки зі сторони відповідача виплати заробітної плати за період з 1998 2012 р.р., що призвело до заборгованості Позивачеві компенсації частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, також встановлений факт спричинення моральної шкоди, в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації в розмірі 2000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які завдані [PERSON] Суд вважає, що необґрунтованими є ствердження представника відповідача, про пропущення позивачем тримісячного терміну звернення до суду, про відшкодування моральної шкоди спричиненої порушенням законодавства про оплату праці, оскільки трьохмісячний строк звернення до суду за відшкодуванням моральної шкоди спричиненої порушенням законодавства про оплату праці спливає через три місяці після повного розрахунку. Як вбачається із матеріалів справи та у відповідності до законодавства, Відповідач при виплаті в квітні 2012р. Позивачу недоплаченої заробітної плати зобовязаний був виплатити і компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку із порушенням строку її виплати, але цього не зробив, розрахунок проведено не остаточно. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial