Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

27.03.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення повноліття дитини та на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO]. В обґрунтування позовної заяви вказала, що 22 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вона є інвалідом дитинства III групи, оскільки хворіє на інсулінозалежний цукровий діабет. Лікарі забороняли їй мати дітей, однак вони дуже хотіли мати дитину. Вагітність проходила дуже важко і вона неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в зв'язку з прогресуючим цукровим діабетом в тяжкій формі, універсальною діабетичною ангіопатією та артеріальною гіпертонією. Внаслідок її хвороб їх син народився передчасно, з вагою всього 1250 г, в дуже тяжкому стані. Йому проводилися реанімаційні процедури і близько двох місяців він знаходився у відділенні інтенсивної терапії новонароджених. Вона, в свою чергу, також була госпіталізована й відокремлена від дитини в ендокринологічне відділення, оскільки її стан здоров'я також значно погіршився. В цей важкий час відповідач покинув її із сином. Він жодного разу не приїжджав до них у лікарню. Всі тяготи й фінансові витрати взяли на себе її батьки. При цьому один день лікування сина в реанімації коштував їм 2000 грн., а ще були потрібні ліки і на неї. На даний час нас з дитиною виписали додому. Син ще дуже слабкий, через кожні два тижні вони повинні обстежуватися у лікарів Харківського перинатального центру, проводити УЗД, приймати підтримуючу терапію, кормити його адаптованою молочною сумішшю. Вона також повинна приймати ліки та знаходитися на спеціальній дієті для підтримання свого стану здоров'я. Вона з дитиною постійно проживає в своїх батьків, які їй допомагають рятувати сина. В зв'язку зі своєю інвалідністю та необхідністю догляду за дитиною до досягнення ним трьох років вона не може працевлаштуватися й отримувати навіть мінімальний дохід. Щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною на життя, ліки та постійні медичні обстеження не вистачає. Вона опинилася в скрутному матеріальному стані, намагаючись забезпечити сина всім необхідним і, насамперед, підтримати його здоров'я. Відповідач, будучи здоровою, працездатною людиною, ухиляється від їхнього утримання, ніякої матеріальної та іншої допомоги добровільно не надає. При цьому відповідач має можливість надавати таку допомогу, бо працює за наймом у фізичних осіб, а також часто виїжджає до Російської Федерації на заробітки. Інших утриманців чи матеріальних зобов'язань в нього немає. Вважала, що відповідач зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини, а також утримувати її на час здійснення нею догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Враховуючи важкі життєві обставини, а також стан здоров'я сина і її стан здоров'я, достатнім розміром аліментів на дитину є 1000 грн., а на її утримання до досягненню дитиною трьох років - 500 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, з урахуванням того, що він працює, має регулярний щомісячний дохід, просив визначити аліменти у розмірі часток від заробітної плати: на утримання сина - 2/5 частини, на утримання дружини [PERSON] - 3/10 частини. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтв про народження та про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). З довідки КП "Комунальник" від 24.02.2014 року вбачається, що [PERSON] мешкає та зареєстрована в [ADDRESS], має склад сім'ї: батька [PERSON], [INFO], матір [PERSON], [INFO], брата [PERSON], [INFO]. (а. с. 5). З довідки про доходи, виданої ТОВ "Юстас-концесія" 13.05.2014 року, вбачається, що [PERSON] працює монтажником котельного обладнання та отримав заробітну плату за березень 2014 року в розмірі 744 грн. 40 коп., за квітень 2014 року - 1345 грн. (а. с. 36) Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, а батько дитини ухиляється від надання утримання дитині та матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України передбачено можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності з ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідачем надано докази того, що він працевлаштований і має стабільний дохід, а позивачкою не надано доказів наявності у відповідача інших, крім заробітної плати за основним місцем роботи, доходів. Таким чином, розмір аліментів, що підлягають стягуванню з відповідача, належить визначити у розмірі часток від його заробітної плати. Відповідач визнав позов в частині стягування на утримання дитини аліментів в розмірі 2/5 частини доходів, є законні підстави для стягування аліментів у такій частці, тому в частині вимог про стягнення аліментів н дитину позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягування з відповідача аліментів в розмірі 2/5 частин доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. З урахуванням зазначених вимог ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальна частка доходів, що може бути стягнута з відповідача, не має перевищувати 50%. Таким чином, є законні підстави для стягнення з відповідача на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/10 частки його доходу. За таких обставин позовна заява підлягає частковому задоволенню шляхом стягування з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 2/5 частини доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/10 частки його доходу. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial