Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

12 вересня 2012 року прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], з участю третіх осіб - відділу Держземагенства м. Львова, Рясне-руської сільської ради Яворівського району Львівської області, приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської міської ради [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання нечинним Державного акту, витребування земельної ділянки, зобов'язання до вчинення дій. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що заступник начальника відділу земельних ресурсів у Яворівському районі Львівської області [PERSON], неналежно поставившись до виконання свої службових обов'язків, 06 листопада 2007року, за відсутності технічної документації до державного Акту на земельну ділянку, серії ЛВ № 7189 від 18 грудня 1997 року, та яка належить [PERSON], склав та підписав довідку № 964 від 06 листопада 2007 року "Про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, довідку № 963 від 06 листопада 2007 року "Про обмеження та обтяження на використання земельної ділянки", що у подальшому призвело до незаконного переоформлення права власності на вказану земельну ділянку, спричинивши шкоду Львівській міській раді на суму 1 093 210 грн. Крім того, відсутня будь-яка технічна документація, необхідна для видачі Державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] Також спірна земельна ділянка відноситься до земель м. Львова, відтак Рясноруська сільська рада Яворівського району не вправі була вирішувати питання про передачу такої у приватну власність. В судовому засіданні представник прокуратури Шевченківського району м. Львова Мацюра Я.Р. позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні тим які викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник Львівської міської ради Колос Е.Б. позовні вимоги підтримала, надавши пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги заперечив, подав письмові заперечення на позов, в яких ствердив, що являється добросовісним набувачем майна. В судове засідання Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не з'явився повторно, хоча належним чином у встановленому законом порядку був повідомлений про місце і час розгляду справи в суді. Представник третьої особи - відділу Держземагенства м. Львова в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву в котрій просив розглядати справу у його відсутності. В судове засідання представник Рясна-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в котрій просив розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1999 га. в [ADDRESS] (кадастровий № 4610137500:11:005:0020, яка була передана йому у власність на підставі договору дарування від 06.11.2008 року, реєстраційний № 1184. Згідно вище вказаного договору [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку розміром 0,2 гектара для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка належала дарувальниці - [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 7189, виданого на підставі рішення виконкому Рясна-Руської сільської ради від 19.12.1994 року №112 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2487. Крім цього, як в подальшому встановлено досудовим слідством в процесі розслідування кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] та підтверджується висновками експертів: №113 від 24.01.2012 року - підпис від імені [PERSON], розташований в рядку "(підпис)" після слів "Інженер - землевпорядник" в державному акті на право приватної власності, виданого 18.12.1997 року [PERSON] (серія ЛВ № 7189) виконані не [PERSON]; №6/640 від 31.12.2011 року - відтиск круглої гербової печатки в державному акті на право приватної власності на землю серії ЛВ № 7189 від 18.12.1997 року, виданому на ім'я [PERSON] - виконані не круглими гербовими печатками Рясна-Руської сільської ради народних депутатів. Як вбачається з інформації, наданої Управлінням Держкомзему у Яворівському районі Львівської області, що технічна документація по виготовленню державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЛВ № 7189 [PERSON] в Управлінні Держкомзему у Яворівському районі відсутня. Також, з інформації наданої Управлінням Держкомзему у Яворівському районі, що згідно реєстру других примірників державних актів на території Рясне-Руської сільської ради за № 2487 зареєстрований державний акт серії II ЛВ № 083667 на [PERSON]. Отже, досудовим слідством встановлено, що відповідач [PERSON] набув земельну ділянку за рахунок Держави без достатньої правової підстави, оскільки, як доведено досудовим слідством по кримінальному провадженні, державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №7189, виданий [PERSON], не видавався. Як вбачається з копії рішення № 112 від 19.12.94 р. Рясне-Руської сільської ради народних депутатів Яворівського району Львівської області, з долученого до неї додатку, на праві власності спірна земельна ділянка [PERSON] не надавалась. Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього. Згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 ч. ст.388 ЦК, передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Добросовісне придбання, згідно зі ст. 388 ЦК, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація). Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", норма ч.1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача. Оскільки, відповідач [PERSON] набув права власності на спірне майно в особи, яка не мала права його відчужувати, тобто не у власника і не в особи, яка вправі була розпоряджатися спірним майном - спірне майно підлягає поверненню законним власникам та розпорядникам. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсним правочину, стороною в якому така особа не є, незалежно від того, чи відповідає спірний правочин закону, Захист прав такої особи можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо для цього є підстави, встановлені в ст. 388ЦК України. З врахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial