Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

08.01.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачки, третіх осіб: Філії «Білопільський район електричних мереж «ПАТ «Сумиобленерго», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», - про реальний розподіл будинку та особистих рахунків на газопостачання та електричну енергію. 20.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON],-про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 38 455 грн. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року первісний позов [PERSON] до [PERSON], - про реальний розподіл будинку та особистих рахунків на газопостачання та електричну енергію об'єднаний з зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON],- про стягнення компенсації вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 38 455 грн. та об'єднаній справі присвоєний № 573/36/15-ц. 19.05.2015 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку у будинку [ADDRESS], а за належну їй частку домоволодіння виплатити їй грошову компенсацію за мінусом шкоди, яку вона завдала будинку.Та просив третіх осіб до участі в справі не залучати (а.с.183). 19.05.2015 року позивачка за зустрічним позовом [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 38 455 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт з метою поліпшення домоволодіння за [ADDRESS] в м.Білопілля Сумської області із застосуванням індексу інфляції на день ухвалення судового рішення по справі. Та стягнути з [PERSON] судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги адвокатом. В судовом засіданні від 14.08.2015 року представники позивача [PERSON] та адвокат Конєва Л.К. просили суд припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку у будинку по [ADDRESS] в м.Білопілля та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/4 частку будинковолодіння [ADDRESS], яка належала [PERSON] з виплатою [PERSON] компенсації за припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину у будинковолодінні за адресою : [ADDRESS]- у розмір 37 880 ( тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. ( зазначена сума перерахована на рахунок ТУ ДСА у Сумській області).Та стягнути з відповідачки витрати за надання юридичної допомоги, по сплаті судового збору та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON], підтримала зустрічні позовні вимоги [PERSON], викладені у зустрічній позовній заяві від 20.04.2015 року,- про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 38455 грн.( в рахунок відшкодування витрат на проведення ремонтно-будівельних робіт з метою поліпшення домоволодіння за [ADDRESS], із застосуванням індексу інфляції на день ухвалення судового рішення) . Та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, в тому числі за надання правової допомоги адвокатом. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частку домоволодіння [ADDRESS] в м.Білопілля Сумської області в порядку с спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на ? частки домоволодіння [ADDRESS] в м.Білопілля Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON].(а.с.14-19). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2014 року рішення Білопільського районного суду від 21 жовтня 2014 року зміненою Визнано за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS] в місті Білопіллі Сумської області в порядку спадкування за законом пісоя смерті чоловіка [PERSON] В іншій частині рішення суду залишити без змін. ( а.с. 20-23). Отже, на підставі вищевказаних судових рішень встановлено, що [PERSON] має право власності на 3/4 частини, а [PERSON] - на 1/4 частини будинковолодіння, розташованого за адресою: м.Білопілля, [ADDRESS],Сумської області, тобто вказане будинковолодіння належить їм на праві спільної часткової власності. Згідно ст.365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності зі ст.364 Цивільного Кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки. Стаття 183 ч.2 Цивільного кодексу України визначає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Позивачем [PERSON] проведено експертне будівельно-технічне дослідження ( висновок № 04/15 від 02.04.2015 року), згідно якого неможливо здійснити розподіл в натурі спірного житлового будинку з виділенням окремих ізольованих приміщень співвласникам будинку з урахуванням їх ідеальних часток : 1/4 та 3/4 частини, так як мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири повинна бути не менше 25,0 кв.м. ( загальна кімната 15,0 кв.м. + кухня 7,0 кв.м. + коридор 3,0 кв.м.), а відповідно вимог п.2.22 ДБН В 2.2 -15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення»- не менше 30,0 - 4-,0 кв.м. Так як співвласнику [PERSON] на ? частину в житловому будинку припадає 13,33 кв.м. площі, а необхідно як мінімум 25,0 кв.м., до необхідної норми не вистачає 11,67 кв.м. площі ( 25,0 кв.м.- 13,33 кв.м.). Державні будівельні норми України - ДБН В 2.2-15-2005, затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 року № 80 з наступними змінами, передбачають, що у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення : житлові кімнати і підсобні приміщення- кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо, загальна площа для однокімнатних квартир становить 30-40 кв.м. ( 2.22); площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м., в інших квартирах- не менше 17 кв.м., мінімальна площа спальні на одну особу- 10 кв.м., на дві- 14 кв.м., мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв.м. Ідеальна частка [PERSON] становить 13,33 кв.м., що менше нормативної 30 кв.м., тому виділення неможливе. Ринкова вартість 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS],з господарськими будівлями, визначена за витратним методом, без врахування вартості земельної ділянки,- становить 151 520 грн.(а.с.71 - 135). Отже, суд прийшов висновку про те, що частка, право власності на яку просить припинити позивач [PERSON], є незначною і не може бути виділена в натурі, тому підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON] про припинення права власності відповідача [PERSON] на її частку в спільному майні і визнання за позивачем права власності на цю частку з виплатою відповідачу вартості її частки. Відповідно до квитанції ПриватБанку від 13.07.2015 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області позивачем [PERSON] внесено компенсацію за припинення права власності [PERSON] на1/4 будинковолодіння за адресою:[ADDRESS], в сумі: 37 880 ( тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. (а.с.205). Враховуючи практику Верховного Суду України, ( ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 року у справі № 6- 22505 св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81 цс11): «Із змісту норми ст.365 ЦК України випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї . Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Невиконання позивачем цієї умови є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог». Рішенням Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року (набуло статусу остаточного 21 березня 2011 року) у справі № 35041/05 за заявою Особи 33 установлено наявність порушення ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, а саме : незаконного позбавлення Особи 33 майна у зв'язку з порушенням правил щодо попереднього депонування суми відшкодування, що може призвести до негативних економічних наслідків для Особи 33. Тобто вимога попереднього платежу є основною вимогою, на якій повинно грунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна. Ідеальна частка [PERSON] становить 13,33 кв.м., що менше нормативної 30 кв.м. Ринкова вартість 1\\4 частини житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою : м.Білопілля, [ADDRESS], що визначена експертом витратним методом, становить 37880 грн. ( 151 520 грн. х 1/4= 37 880 грн.) (а.с.7-84). Експертом, відповідно до ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 23.01.2015 року проведено розділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS], в м.Білопілля Сумської області між співвласниками будинку [PERSON] та [PERSON], відповідно до їх часток у праві власності, а саме 1/4 та 3/4 частини, відповідно: на 1/4 частину домоволодіння необхідно виділити будов на суму 37880грн. ( 151 520 х 1/4), а на 3/4 частини домоволодіння необхідно виділити будов на суму 113 640 грн. ( 151520 х 3/4) ( а.с.84). По 1 варіанту розподілу житлового будинку і надвірних будівель та по варіанту № 1 порядку користування житловим будинком експерт вказує вартість житлового будинку та надвірних будівель і споруд станом на 11.02.2015 року - 151 520 грн. Всі розрахунки експерт проводить, виходячи із зазначеної вартості. Але у резолютивній частині висновку вказує на ринкову вартість житлового будинку та надвірних будівель і споруд - 251 900 грн. Тобто експерт застосував при оцінці нерухомого майна три підходи для визначення ринкової вартості: витратний підхід, дохідний підхід і порівняльний підхід. При цьому витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об'єкта оцінки з подальшим коректуванням їх на суму зносу ( знецінення). А дохідний підход базується на урахуванні принципів найбільш ефективного використання й очікування, відповідно яким вартість об'єкта оцінки визначається як поточна вартість очікуваних доходів від найбільш ефективного використання об'єкта оцінки, включаючи дохід від його можливого перепродажу. Порівняльний підхід базується на урахуванні принципів заміщення, попиту та пропозицїії. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропозиції подібного майна з відповідним коректуванням відмінностей між об'єктами порівняння й об'єктом оцінки. В експертизі розглянуто два методи визначення вартості домоволодіння, які можливо застосувати в умовах ринку нерухомості, що склався - метод витрат і метод порівняльних продажів (а.с.75,76). Загальний знос конструктивних елементів житлового будинку та прибудов складає 40 % ( а.с.79). Вартість будівель і споруд домоволодіння визначена в табличній формі на день проведення експертизи станом на 11.02.2015 року - 151 520 грн. - за методом витрат ( а.с.79). Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регуляє право приватної власності громадян на житловий будинок" вказано, що: "В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею ". Згідно з вимогами частин 4 і 5 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тому вимога [PERSON] щодо стягнення компенсації вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 38 455 грн., є такою, що призведе до звернення стягнення на частину будинку позивача [PERSON], його примусового продажу й порушення законних прав позивача. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники у здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності. За неможливістю такого виділу у зв'язку з неподільністю речі (ч.2 ст.183 ЦК) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з аналізу зазначеної норми, у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 316,317,319,358,361 ЦК, - передбачене ч.2 цієї норми право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондує обов'язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. Дійсна вартість майна- будинковолодіння [ADDRESS] в м.Білопілля визначена в табличній формі на день проведення експертизи станом на 11.02.2015 року - 151 520 грн. - за методом витрат ( а.с.79). Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом [PERSON] не заперечує проти отримання грошової компенсації вартості 1/4 частки домоволодіння,( при цьому ні вона, ні її представник не висловили заперечень проти суми 37880 грн.- дійсної вартості 1/4 частки домоволодіння). На період розгляду справи судом [PERSON] проживала в іншому приміщенні, тобто не виявила бажання проживати в спірному домоволодінні. З 14.05.2015 року [PERSON] проживає за іншою, ніж адреса спірного будинку, адресою. Вона зареєстрована за адресою : [ADDRESS] ( а.с. 53). Згідно представлених [PERSON] фотографій будинку [ADDRESS] в м.Білопілля на момент залишення [PERSON] спірного будинку, вбачається, що в кімнатах будинку відсутні освітлювальні прилади та обрізаний кабель та патрони до них; відсутні москитні сітки та відливи на пластикових вікнах у будинку; в межкімнатних дверях зняті дверні ручки; обрізані пластикові труби та зруйноване верхнє кільце колодязю на подвір"ї будинку; відсутній водонагрівач (бойлер) в літній кухні; в прибудові до літньої кухні відсутня чавунна ванна та демонтоване водяне опалення; в коридорі № 7 затікає і покрилася іржою стеля. (а.с.215-223). Вищенаведене свідчить, що після виїзду з будинку [ADDRESS] [PERSON], та при вселенні в зазначений будинок 14.05.2015 року [PERSON], останній виявив порожні від устаткування кімнати і необхідність знову проведення ремонту і купівлі ванни, бойлера, газової пліти, систем водопостачання та водовідведення, труб до них та раковини, устаткування для пластикових вікон, світильників,патронів та провода для освітлення кімнат, фарби для фарбування стелі, стін, дверей, та цегли і цементу для демонтажу і зведення нової стіни погребу. Ніяких заперечень щодо відсутності вищеперелічених предметів [PERSON] не висловила, а пояснила, що газову плиту та бойлер (водонагрівач) забрала вона собі, бо купувала за свої кошти. Але при огляді судом товарного чека № 3 від 15.10.2009 року виявлене явне неспівпадіння - він куплений пізніше та оформлений на [PERSON], а не на [PERSON].( а.с. 203). Щодо позовних вимог по зустрічному позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 38 455 грн.- вартості ремонтно-будівельних робіт з метою поліпшення домоволодіння №41 по [ADDRESS],- то ці позовні вимоги не можуть бути задоволені через вирішення цього питання у рішеннях попередніх судів: рішенні Білопільського районного суду Сумської області від 21.10.2014 року і рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2014 року. А саме : " З урахуванням фактичних обставин справи, наданих сторонами доказів, виходячи з положень законодавства, яке діяло під час спірних правовідносин, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, не надала жодного письмового доказу на підтвердження її участі у будівництві спірного будинку та того, що спірне майно придбано внаслідок спільної праці, що вона об'єдналася з [PERSON] для спільної діяльності, коли укладеною між ними угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю ( ст. 17 Закону України "Про власність")". ( а.с. 22, абз.7 зверху на звороті). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до квитанції ПриватБанку від 13.07.2015 року на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області позивачем [PERSON] внесено компенсацію за припинення права власності [PERSON] на 1/4 будинковолодіння за адресою:[ADDRESS], в сумі: 37 880 ( тридцять сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн. (а.с.205). Таким чином, суд прийшов висновку про повне задоволення уточнених позовних вимог [PERSON] про припинення права власності відповідача [PERSON] на її частку в спільному майні і визнання за позивачем права власності на цю частку з виплатою відповідачу вартості її частки. У зв'язку з повним задоволенням позовних вимог позивача за первісним позовом [PERSON], із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] 378 грн.80 коп. судового збору та 4630 грн. витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, а також витрати за надання юридичної допомоги адвокатом [PERSON] в загальній сумі 2100 грн., згідно квитанціям від 08.01.2015р., 21.01.2015 р., 19.05.2015 р., 14.07.2015р. ( а.с.1, 70, 187,205). На підставі наведеного, ст.ст. 364,365 ЦК України,

Outcome: approved