Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до судового розгляду справи від нього не надійшло. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", яке є правонаступником ТОВ "Комерційний Банк "Дельта", звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 11 вересня 2011 року між ТОВ "Комерційний банк "Дельта" та відповідачем був укладений кредитний договір № 001-03025-110911, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 6380 грн. на придбання певного майна/послуг, а відповідач зобов'язався сплатити банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24% на рік, плату за ведення кредитної справи в розмірі 0,89% в місяць. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 6380 грн. на придбання майна. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів, за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Але відповідач порушив умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 25 червня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 6188,10 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5031,53 грн., заборгованості за відсотками в сумі 274,29 грн., заборгованості за комісіями в сумі 882,28 грн., яку в добровільному порядку, не зважаючи на звернення банку, відповідач не погасив. Відповідно до умов договору у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1(один) місяць, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в повному обсязі та сплачений позивачем судовий збір в сумі 229,40 грн. Представник позивача Романченко Алла Станіславівна, яка діє за довіреністю, в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві зазначила, що просить розглянути справу за її відсутності, позові вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, їй відомий порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, згідно якої, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.ст.74,76 ЦПК України - рекомендованим поштовим відправленням за зареєстрованим місцем проживання відповідача, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ст.169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з тим, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом досліджені письмові докази по справі: - договір №001-03025-110911 від 11 вересня 2011 року ( а.с. 5-8), ), яким підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору на отримання кредитних коштів для придбання майна/послуг, умови договору, порядок надання та користування кредитом; - меморіальний ордер від 12 вересня 2011 року (а.с.9), яким підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6380 грн.; - розрахунок ціни позову (а.с.10), яким підтверджується сума заборгованості за кредитним договором №001-03025-110911 від 11 вересня 2011 року в розмірі 6188,10 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5031,53 грн., заборгованості за відсотками в сумі 274,29 грн., заборгованості за комісіями в сумі 882,28 грн.; - анкета позичальника (а.с.11-12), якою підтверджується факт звернення відповідача до Банку для одержання кредиту та факт ознайомлення відповідача з умовами отримання кредиту; - копія паспорту відповідача довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.13-14), якими підтверджується його особа громадянина України та ідентифікаційний номер, присвоєний відповідачу, як платнику податків; - товарній чек від 11 вересня 2011 року та видаткова накладна №12169 (а.с.15-16), якими підтверджується придбання відповідачем товарів на кредитні кошти; - статут ПАТ "Дельта Банк" (а.с.17), яким визначається порядок створення, діяльності та припинення діяльності ПАТ "Дельта Банк"; - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.18), яким підтверджується факт та дата реєстрації ПАТ "Дельта Банк" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про зміну свідоцтва про державну реєстрацію. Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що дійсно 11 вересня 2011 року між ТОВ "Комерційний Банк "Дельта", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №001-03025-110911, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 6380 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. (а.с. 5-8) Відповідно до п.2.3. договору за користування кредитом відповідач зобов'язався сплатити банку проценти, виходячи зі ставки 24% на рік., плату за ведення кредитної справи в розмірі 0,89% в місяць (п. .2.5 договору). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі, що підтверджується меморіальним ордером від 12 вересня 2011 року (а.с.9), на придбання товару, який відповідача отримав в своє розпорядження, що підтверджується товарним чеком від 11 вересня 2011 року та видатковою накладною №12169 (а.с.15-16). Однак, всупереч умовам договору, відповідач порушив умови Кредитного договору, не виконав його вимоги щодо повернення одержаного кредиту, сплати відсотків, і станом на 25 червня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 6188,10 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 5031,53 грн., заборгованості за відсотками в сумі 274,29 грн., заборгованості за комісіями в сумі 882,28 грн., що підтверджується розрахунком ціни позову (а.с.10). Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1058 цього кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що у добровільному порядку відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, фактично відмовилася від виконання своїх зобов'язань, що суперечить чинному цивільному законодавству. Тому суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Належить стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в сумі 229,40 грн., так як відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження понесених витрат позивач надав платіжне доручення про сплату судового збору (а.с. 1) На підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, ч.2 ст.1050, 1054, ЦК України,

Outcome: approved