Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обгрунтувавши вимоги тим, що [INFO] померла його баба - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка призначена для ведення ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,88 га, розташована на території Володимирівської сільської ради. Проте, в установлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в зв'язку з неможливістю довести родинні відносини із спадкодавцем, а саме, родинного зв'язку між померлими [PERSON] та [PERSON], який є його батьком. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровградської області від 11.04.2017 року, встановлено факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON], померлий [INFO] є рідним сином [PERSON], померлої [INFO]. При зверненні до державного нотаріуса позивач отримав роз'яснення про те, що для прийняття спадщини необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На даний час він має намір належним чином оформити своє право на спадщину, однак у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, не має можливості реалізувати свій намір. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці. Ухвалою суду від 02.08.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.08.2018 року. Ухвалою від 27.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.11.2018 року. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], народився [INFO] в с. Новороманівка Знам'янського району Кіровоградської області. В свідоцтві про народження в графі батьки зазначено: «батько» - [PERSON], в графі «мати» - [PERSON] (а.с.11). Згідно із свідоцтвом про смерь серії [NUMBER] від [INFO], [PERSON] помер [INFO] в с. Новороманівка Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.9). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] на підставі рішення Володимирівської сільської ради від 12.03.1999 року №29 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,88 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Володимирівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла в с. Новороманівка Знам'янського району Кіровоградської області (а.с.8). З довідки Володимирівської сільської ради №193 від 31.07.2015 року вбачається, що померла [INFO] [PERSON], [INFO] була зареєстрована на день смерті та проживала за адресою: [ADDRESS]. У Володимирівській сільській раді від [PERSON] заповіт не реєструвався (а.с.14). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.04.2017 року, встановлено факт родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON], а саме, що [PERSON], померлий [INFO] є рідним сином [PERSON], померлої [INFO] (а.с.15). Роз'ясненням Знам'янського районного державного нотаріуса за №781/01-16 від 26.06.2017 року, [PERSON] запропоновано звернутися до суду з заявою про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки ним пропущено шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (а.с.13). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (п. 1) при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, оскільки спадщина відкрилась [INFO], тобто до 01.01.2004 року, тому до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР у редакції від 18.07.1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Тобто, вона як онука спадкодавця являється спадкоємцем на підставі ст. 529 ЦК УРСР. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Проте, у встановлений законом 6-ти місячний строк не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а тому вважаюся спадкоємцем, який фактично не прийняв спадщини. Статтею 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 24.06.83 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" (із змінами та доповненнями від 25.12.92) передбачений ст. 549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Так, положеннями частини 4 статті 204 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз'яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги позивача, суд приймає визнання відповідачем позову. Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачено законом, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що прийняття спадщини є правом особи, а не її обов'язком, в інший спосіб позивач захистити своє право не може, є спадкоємцем за законом, спадщина не визнана відумерлою і відповідач визнав позов, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved