Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], за участю третьої особи Хмельницький міський відділ Управління державної міграційної служби України у Хмельницькій області до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач, її мати [PERSON] та відповідач [PERSON] З квітня 2009 року відповідач [PERSON] переїхав проживати в [ADDRESS], де забезпечений благоустроєним житлом, проте реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі не змінив. Оскільки [PERSON] з 2009 року не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальних платежів, позивач звернулась до суду про визнання його таким що втратив право користування житлом та стягнення судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задоволити в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати у відсутності представника, при вирішення спору покладається на думку суду, заперечень проти позову не має. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування від 28.12.2010р. [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» від 21.02.2013р. № 433 в [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На підставі договору дарування від 25.11.2009р. [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину домоволодіння, що розташована в [ADDRESS]. 17.01.2011 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору подарував ? частину домоволодіння, що розташована в [ADDRESS], [PERSON]. Відповідно до п. 9 вказаного договору сторони відповідно до ст.ст.401-406 Цивільного кодексу України цим договором встановлюється сервітут, відповідно до якого [PERSON] надається право постійного безоплатного користування вказаної в договору домоволодіння з відповідною частиною належних будівель та право бути зареєстрованим (прописаним) за адресою місця знаходження частини домоволодіння. Цей сервітут встановлюється без визначення строку його дії. Відповідно до актів від 25.10.2012р. , від 10.12.2012р., 09.02.2013р., затверджених ТОВ «ЖЕО» [PERSON] не проживає в [ADDRESS], з квітня 2009 року по теперішній час. Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖУ України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Право членів сім'ї власника на проживання в квартирі, в якій вони зареєстровані, є похідним від прав власника на цю квартиру. Право [PERSON] на користування квартирою на умовах найму житлового приміщення належало йому у відповідності до ст. 61-64 ЖК України, а в подальшому при отриманні права власності на нього належало йому як власнику житла і було пов'язано саме з цією обставиною. [PERSON] стала власником спірної квартири з грудня 2010 року і з цього часу їй належить право реалізації складових частин права власності, визначених ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Отже право члена сім"ї власника квартири користуватись житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім"ї власника квартиру на користування нею та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника права власності на цю квартиру, а відтак - припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім"ї на користування цією квартирою, оскільки є похідним від прав самого власника. Законом не передбачено перехід прав і обов"язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім"ї колишнього власника у випадку зміни власника квартири. Частина 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім"ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачено втрату права на користування житлом члена сім"ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню, а [PERSON] належить визнати таким, що втратив право користування житлом в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути судові витрати в сумі 119,70грн.

Outcome: approved