Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], який був накладений постановою ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва про відкриття виконавчого провадження № 25697284 від 07.04.2011 року. Посилається на те, що з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 07.04.2011 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна, а саме квартири [ADDRESS]. Підстава для накладення арешту в реєстрі не зазначена і виконавчих проваджень, де б вона була боржником, у відділі немає. В знятті арешту їй було відмовлено, оскільки виконавче провадження знищено. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позивач на розгляд справи до суду не прибув, представник позивача подав заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного управління юстиції у м. Києві також звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, вирішення спору залишив на розсуд суду. Третя особа [PERSON] до суду також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.06.2005 року, який зареєстрований в Київському міському БТІ 24.06.2005 року. 08.08.2007 року [PERSON] вийшла заміж та змінила прізвище на "Лювіс", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З листа Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києв Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07.07.2017 року на ім"я позивачки вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 25697284 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2156/11 від 18.03.2011 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приват Банк" в розмірі 37008,64 грн. 07.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 28215839 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2155/09 від 20.08.2009 року виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу з [PERSON] на користь АБ "Київська Русь" в розмірі 15123,19 грн. 08.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. На даний час виконавчі провадження за 2012 рік знищено. Судом встановлено, що постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 07.04.2011 року був накладений арешт на нерухоме майно позивачки, а саме квартиру [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується Витягом з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. За правилами ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", який був чинний на момент вчинення виконавчих дій, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 50 Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 368 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з даною статтею фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі « Вендітеллі проти Італії» /1994 / Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно. Тобто, право власності позивача, як абсолютне право, може бути захищене лише при доведеності самого факту порушення. Так, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], жодних виконавчих проваджень щодо неї у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Києв Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні не перебуває, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги та скасувати накладений постановою державного виконавця аршет на майно позивача.

Outcome: approved