Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" про стягнення заборгованості по заробітній платі та оплати за затримку розрахунку при звільненні. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що наказом №52 від 01 лютого 2002 року він був прийнятий на роботу оператором видувного автомата на ЗАТ "Царичанський завод мінводи". Наказом №200 від 25.05.2011 року ЗАТ "Царичанський завод мінводи" змінено на Приватне акціонерне товариство"Царичанський завод мінеральної води". Відповідно до наказу ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" за №292 від 25.11.2016 року він був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України. На день звільнення ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" заборгувало йому заробітну плату зі слів працівників бухгалтерії в сумі 2500 грн., чим грубо порушили вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України, згідно якої при звільненні прицівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, орагнізації проводиться в день звільнення. Про нарахування суми, належної працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На його неодноразові прохання виплатити йому заборгованість по зарплаті надати йому довідку про суму заборгованості та про зарплату за три місяці перед звільненням ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" не надало жодної довідки, чим порушили вимоги ст.49 КЗпП України. Його середній заробіток перед звільненням становив 1700 грн. 25 лютого 2017 року затримка розрахунку становить за три місяці 5100 грн. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на вимоги ст.ст.49, 116, 117 КЗпП України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача суму розрахункових 2500 грн. та за затримку розріхунку по заробітній платі в сумі 5100 грн. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не зявився, надавши до суду заяву в інтересах позивача [PERSON], в якій позовні вимоги змінили, а саме: оскільки 10 березня 2017 року ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" виплатили [PERSON] борг по заробітній платі в сумі 2308 грн., а тому в цій частині позовних вимог вони відмовляються. Проте, щодо виплати за затримку по заробітній платі, то так як в позовній заяві розрахунок зроблений за період з 25.11.2016 року по 25.02.2017 року 9за три місяці), а в дійсності завод розрахувався з позивачем 10.03.2017 року, тобто затримка збільшилася ще на 15 днів. Виходячи з середньомісячної заробітної плати 1700 грн., яку необхідно розділити на середнє число робочих днів 25,4, то отримується 66,93 грн. - середньоденна заробітна плата, а за 15 днів - 1003,94 грн. та додавши 5100 грн. за три місяці, і виходить всього 62003,94 грн., яку прохають стягнути з відповідача. Також, прохають стягнути з відповідача на користть позивача витрати на правову допомогу згідно з квитанцією в сумі 207 грн. Змінені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник відповідача - [PERSON] акціонерного товариства "Царичанський завод мінеральної води" повторно в судове засідання не зявився, хоча належним чином були сповіщені про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Оскільки відповідач був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 КзпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що наказом ЗАТ "Царичанський завод мінводи" №52 від 01 лютого 2002 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу оператором видувного автомата. На підставі наказу №200 від 25.05.2011 року ЗАТ "Царичанський завод мінводи" перейменовано на Приватне акціонерне товариство"Царичанський завод мінеральної води". Наказом ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" за №292 від 25.11.2016 року позивач [PERSON] був звільнений згідно зі ст.38 КЗпП України (а.с.4, 5). В день звільнення, в порушення вимог ст.116 КЗпП України, відповідач не провів з [PERSON] розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка становила 2500 грн. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач 10 березня 2017 року виплатив позивачу заборгованість по заробітгій платі в сумі 2308 грн. Так як за підприємством малася безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача з 25.11.2016 року, яка була сплачена відповідачем лише 10.03.2017 року, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Таким чином, для проведення розрахунку середньомісячного заробітку за час затримки виплати заробітної плати суд враховує розрахунок наданий позивачем, який відповідачем не спростований. Крім цього, відповідачем на час розгляду даної справи так і не надано суду докази відсутності своєї вини в затримці розрахунку з позивачем. Отже, середньоденний заробіток позивача становить 66,93 грн. (1700 грн. - середньомісячна заробітна плата - / 25,4 - середнє число робочих днів), тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 25.11.2016 року по 10.03.2017 року, становить 6203,94 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до квитанції ПАТ КБ "Приватбанк" від 24.02.2017 року позивачем [PERSON] було витрачено на правову допомогу всього 207 грн., які, на думку суду, відповідно до вимог ст.ст.88, 79 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ПАТ "Царичанський завод мінеральної води" на користь позивача [PERSON] Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved