Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

ПАТ "ПриватБанк" в особі Миколаївської філії (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Банком та відповідачем 11.09.2007 року було укладено кредитний договір № NКUCGА00000148 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 44 000.00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.09.2017 року. З метою забезпечення виконання відповідачем умов за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 11.09.2007 року було укладено договір іпотеки № NКUCGА00000148, згідно якого відповідач надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS], загальною площею 59.60 кв.м., що належить йому на праві власності. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року, звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором, на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. В звязку з викладеним просить виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які проживають та зареєстровані у вказаній квартирі та стягнути понесені судові витрати. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить про задоволення позову на викладених в позовній заяві підставах. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивачем не виконана вимога про попередження відповідачів про наступне виселення, крім того просить застосувати Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" і з цих підстав відмовити в позові. Вислухавши представника відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 11.09.2007 року було укладено кредитний договір № NКUCGА00000148 згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 44 000.00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10.09.2017 року. З метою забезпечення виконання відповідачем умов за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 11.09.2007 року було укладено договір іпотеки № NКUCGА00000148, згідно якого відповідач надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS], загальною площею 59.60 кв.м., що належить йому на праві власності. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 грудня 2011 року, звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором, на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру на адресу відповідача позивачем 18.01.2013р. за вихідним номером 30.1.0.0/2-959 направлялася письмова вимога про виселення, проте відповідач добровільно помешкання не звільнив (а.с. 21-26). У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. 3 ст. 109 ЖК України, а саме, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення виселяються без надання іншого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч. 3 ст. 109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії даного закону не може бути примучово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.аттею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Квартира [ADDRESS] є місцем постійного проживання відповідачів, загальна площа її складає 59.60 кв. метри, даних про наявність у відповідачів іншого нерухомого житлового майна позивач не представив. Слід зазначити, що на правовідносини між сторонами з приводу виселення з спірної квартири, поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Таким чином, станом на 22 серпня 2014 року, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" в особі Миколаївської філії про виселення відповідачів, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed