Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення позики, свої вимоги мотивувавши тим, що 06 квітня 2016 року, [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000, 00 доларів США ( три тисячі доларів США 00 центів ), що станом на день укладення правочину становило 78 231, 00 грн. ( сімдесят вісім тисяч двісті тридцять одна грн. 00 коп ) на підтвердження укладення між нами договору розстрочки займу і факту отримання Відповідачем грошей, укладено у простій письмовій формі договір, Відповідач власноруч, підписала вказаний договір, згідно якого зобов'язалася повернути мені суму грошей отриману нею, в розмірі 3 000, 00 доларів США ( три тисячі доларів США 00 центів ) на протязі вісімдесяти п'яти днів, тобто до 30 червня 2016 року включно Таким чином позивач просить з урахуванням відсотків за прострочку і моральної шкоди стягнути з відповідача на її користь 84 336,23 грн. ( вісімдесят чотири тисячі триста тридцять шість грн. 23 коп. ). В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 24 січня 2017 року за вх. № 3509 до загальної канцелярії суду від позивача [PERSON] надійшла заява в якій позивач просить проводити розгляд справи за її відсутності. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, по дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, без вручення з зазначенням причини повернення за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно відомостей Відділу адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві , [PERSON] з 10 червня 2016 року, зареєстрована в [ADDRESS] ( а. с. 14 ) Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224 - 233 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо. Судом встановлено, що 06 квітня 2016 року, [PERSON]передала [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000, 00 доларів США ( три тисячі доларів США 00 центів ), що станом на день укладення правочину становило 78 231, 00 грн. ( сімдесят вісім тисяч двісті тридцять одна грн. 00 коп. ) на підтвердження укладення між нами договору розстрочки займу і факту отримання Відповідачем грошей, укладено у простій письмовій формі договір, Відповідач власноруч, підписала вказаний договір, згідно якого зобов'язалася повернути мені суму грошей отриману нею, в розмірі 3 000, 00 доларів США ( три тисячі доларів США 00 центів ) на протязі вісімдесяти п'яти днів, тобто до 30.06.2016 року включно.. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає суду підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України. А також одержання процентів на рівні облікової ставки Національного банку України згідно ст. 1048 ЦК України. Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведена вина відповідача у не виплаті позивачу вказаних грошових сум. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної ( не майнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів загалом керується критерієм доведеності « поза розумним сумнівом » ( рішення у справі « Ірландія проти Сполученого Королівства » від 18 січня 1978 року ). Проте така доведеність може випливати із сукупності ознак чи схожих неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі « Салман проти Туреччини » ). Моральну шкоду не можна відшкодувати , так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тому суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди, такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 813 гривень 36 коп. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 525, 526, 630, 1048 ЦК України постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди " і

Outcome: partial