Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Прокурор Рахівського району, діючи в інтересах дитини-сироти [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Рахівської РДА, Виконавчий комітет Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Ухвалою Рахівського районного суду від 10 квітня 2014 року до участі у даній справі, в якості співвідповідача, залучено Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області, в особі реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті матері [PERSON], яка перебуває на обліку в ССД, як дитина сирота, [PERSON], яка померла [INFO] року, залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до витягу з протоколу виконкому Середньоводянської сільської ради Закарпатської області №31 від 27.06.2002 року, опікуном над малолітньою [PERSON] було призначено [PERSON], [INFO]. Як з'ясувалося, після смерті [PERSON], первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння за нею здійснена не була. Єдиними документами, які стосуються вказаного нерухомого майна, являється технічний паспорт з відомостями внутрішніх обмірів та підрахунків площ приміщень будівель та зведеним оціночним актом по домоволодінню [ADDRESS]. Через відсутність належних правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, [PERSON], як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно. Разом з тим існує спір між нею та відповідачем, оскільки вона в жовтні 2013 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті її матері, [PERSON]. Однак, державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори, 21 жовтня 2013 року, було винесено постанову №75, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь. Майнових спорів з приводу спадкування даного нерухомого майна не існує. Підставою представництва прокуратурою району в даній справі є те, що малолітня [PERSON], [INFO], підпадає під категорію осіб, яка самостійно не взмозі захистити свої порушені права, в зв`язку з недосягненням повноліття та тим, що вона являється дитиною-сиротою. У зв'язку з чим, прокурор Рахівського району, у в своєму позові просив суд визнати відмову постанови державним нотаріусом Рахівської ДНК Пріц О.І., №75, від 21.10.2013 року, протиправною та неправомірною. Зобов`язати державного нотаріуса Пріц О.І. Рахівської ДНК Закарпатської області видати [PERSON], [INFO], свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], з прилеглими до нього господарськими та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в цілій частині. 10 квітня 2014 року, прокуратурою Рахівського району надано заяву про збільшення позовних вимог, та п.3 позовних вимог прокуратури викладено в наступній редакції: "визнати за неповнолітньою [PERSON] [INFO], право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], з прилеглими до нього господарськими та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в цілій частині". В судовому засіданні прокурор Сич Х.В. п.3 позовних вимог підтримала, а від позовних вимог про визнання відмови нотаріуса протиправною та неправомірною та про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину відмовляється. Представник відповідача - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає. Представник - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області повторно в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причина їх неявки суду не відома. Представник третьої особи - Середньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини їх неявки суду не відомі. Представник Органу опіки та піклування Рахівської РДА - Балота І.І. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав. Заслухавши прокурора та інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видано виконкомом Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області. [PERSON], являється дочкою спадкодавця [PERSON], дане підтверджено свідоцтвом про народження дитини, отже, в силу ст. 1261 ЦК України [PERSON] являється спадкоємцем першої черги спадкування за законом, після смерті матері. Звернення прокурора до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням права неповнолітньої [PERSON] на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в користь [PERSON] При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, з матеріалів справи, зокрема з довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 542 від 29 жовтня 2013 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за померлою [PERSON]. Згідно відомостей, внесених до погосподарської книги, зазначений будинок побудований в 1970 році. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. В момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України та яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець мешкав разом з померлим і, протягом строку для прийняття спадщини, не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем в спадковому будинку, заяви про відмову від спадщини не подавала. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належить до першої черги спадкоємців за законом, фактично прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що змінені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати по даній справі слід віднести за рахунок Держави.

Outcome: approved