Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за опалення та підігрів холодної води за період з 04.2013 року по 09.2019 року у сумі 21400,81 грн., інфляційних витрати у сумі 2244,83 грн., 3% річних у розмірі 149,78 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , та отримує за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 04.2013 року по 09.2019 року у сумі 21400,81 грн., на яку також нараховані інфляційні витрати у сумі 2244,83 грн. та 3% річних у розмірі 149,78 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача Панько Н.М., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, 09.12.2019 року через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 05.12.2019 року через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги не визнала та просила суд застосувати строк позовної давності до нарахованої заборгованості. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до Реєстру територіальної громади міста Харкова від 14.11.2019 року у квартирі за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі отримують теплову енергію у вигляді опалення та гарячої води, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі». Абонентський рахунок № [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. В обґрунтування розміру заборгованості за вищевказані послуги позивачем надано відповідний розрахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості заявлені позивачем за період з квітня 2013 року по листопад 2019 року. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач просив суд застосувати до нарахованої КП "Харківські теплові мережі" заборгованості строк позовної давності. Станом на день звернення до суду КП "Харківські теплові мережі" із вказаним позовом, строк позовної давності вимог позивача про стягнення заборгованості за опалення та підігрів води за період з квітня 2019 року по жовтень 2016 року включно сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась за період часу з листопада 2016 року по вересень 2019 року в сумі 11527,76 грн. У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні витрати та 3% річних за прострочення ними виконання грошового зобов`язання. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в межах загального строку позовної давності за період з листопада 2016 року по вересень 2019 року року інфляційних витрат у розмірі 2041,81 грн. та 3% річних у розмірі 132,64 грн. є законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Питання про стягнення судових витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 13763 від 28.10.2019 року, під час звернення до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 1106,17 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial