Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом та зазначив, що 16.01.2014 року між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" в особі заступника голови правління [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" №Т-42687, за яким вклад в сумі 190100 грн. було розміщено відповідачем на строк з 16.01.2014 р. по 15.02.2014 р. Між тим 16.01.14 постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 року №14 ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.14 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» з ринку та здійснення у ньому тимчасової адміністрації, та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] Зазначив, що, оскільки за змістом ч.1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження органів управління банку призупиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду, 16.01.14 заступник голови правління [PERSON] не мала повноважень укладати угоду з відповідачем. Окрім того, фінансова операція з відповідачем була здійснена 16.01.2014 року після закінчення операційного часу банку - о 19 год. 39 хв., що, на думку позивача, також свідчило про недійсність договору як такого, що спрямований на порушення публічного порядку, та суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У звязку з цим просив визнати недійсним нікчемний договір, укладений з відповідачем 16.01.2014 р. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON], який діють на підставі довіреностей, підтримали позов, посилаючись на наведені у ньому обставини, та пояснили, що про введення тимчасової адміністрації керівництво правління було повідомлено 16.01.14, однак до кінця цього дня шляхом укладення фіктивних договорів банківського вкладу депозитний портфель банку був штучно збільшений на мільйони гривень. Серед таких договорів був і договір з відповідачем, який не супроводжувався фактичним внесенням готівки. У звязку з виявленими порушеннями було відкрите кримінальне провадження. Вислухавши представників позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ст.ст.10,11, ч.1 ст.60 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2014 р. між ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" в особі заступника голови правління [PERSON], яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Швидкий прибуток" №Т-42687, за яким відповідач розмістив вклад в сумі 190100 грн. на строк з 16.01.2014 р. по 15.02.2014 р. Як видно з Постанови Правління Національного банку України №14 від 15 січня 2014 року, ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ДАНІЕЛЬ" віднесено до категорії неплатоспроможних. Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16 січня 2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», виданого на підставі зазначеної постанови НБУ, розпочато процедуру виведення зазначеного банку з ринку та здійснення у ньому з 17.01.2014 року тимчасової адміністрації, а також призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ "Даніель" [PERSON] Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) припиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду, яка набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення; на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділі, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку; правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом; у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. На підставі наведеного суд вважає, що вимога позивача визнати нікчемний договір недійсним не ґрунтується на законі. Обгрунтовуючи позов, позивач послався на наявність спору з відповідачем, зазначивши, що останній 05.05.2015 р. звернувся до нього з заявою про повернення банківського вкладу після закінчення строку договору. Однак, за змістом п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", законодавець застосовує термін "спір" у сенсі судового спору. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач з позовом до ПАТ "КБ "Даніель" чи "Фонду гарантування вкладів фізичних осіб" не звертався. Роз"яснення, що містяться у пункті 6 вказаної постанови, надані в розвиток положень ч.5 ст.216 ЦК України та положень, викладених у пункті 5 постанови, які наголошують на тому, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Однак позивач, вимагаючи визнати недійсним нікчемний правочин, просить застосувати спосіб захисту права, який не тільки не передбачений законом, а й суперечить ч.2 ст.215 ЦК України, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed