Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що за умовами договору позики від 02 квітня 2012 року він позичив відповідачу [PERSON] 219 000 грн. на строк до 02 квітня 2013 року. В забезпечення виконання останнім обов'язків за договором позики [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку житлову квартиру [ADDRESS], загальною площею 88,0 кв. м., житловою площею 63,2 кв. м., однак [PERSON] у визначений строк грошові кошти не повернув. Оскільки добровільно заборгованість за договором позики [PERSON] не сплатив, [PERSON] просить суд у рахунок погашення заборгованості за цим договором звернути стягнення на вищевказану квартиру шляхом набуття права власності на неї, припинити право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на зазначене нерухоме майно, визнати право власності на цю квартиру за позивачем та стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати. Під час розгляду справи позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, у останнє судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неприбуття суд не повідомили. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2012 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики, за яким останній позичив у [PERSON] 219000 гривень на строк до 02 квітня 2013 року. Зобов'язання відповідача [PERSON] щодо повернення позики в обумовленому договором розмірі та строки не виконані. В якості забезпечення [PERSON] своїх зобов'язань за договором позики 03 квітня 2012 року між [PERSON] і [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 299. Предметом іпотеки є житлова квартира [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Згідно з висновком про вартість майна, який проведено ПП «Брусилів - сервіс», що є суб'єктом оціночної діяльності, ринкова вартість квартири [ADDRESS], загальною площею 88,0 кв. м., житловою площею 63,2 кв. на даний час становить 218278,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Частиною 1 статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно з ст.ст. 572, 575 ч. 1 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Як передбачено частинами 1 і 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 8.4.3 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекодавцем цим договором, вони не будуть виконані. Згідно з п.п. 9, 10.3.1 цього договору, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або іпотекодержателем самостійно на умовах договору. Задоволення вимог здійснюється за вибором іпотекодержателя, зокрема, шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Оскільки [PERSON] не виконав грошового зобов'язання за договором позики, [PERSON] вправі одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, звернувши стягнення на житлову квартиру. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно листа завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори від 23 жовтня 2014 року № 2272/01-16, після його смерті в нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 627/2012 р. Спадкоємицею першої черги за законом являється дружина померлого [PERSON], яка подала до контори заяву про прийняття спадщини. У той же час, [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про відмову від прийняття спадщини. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 ЗУ «Про іпотеку»). В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року наголошено, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Хоча в матеріалах справи відсутні відомості про те, що на даний час [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину та зареєструвала право власності на іпотечне майно, однак, спадщина нею прийнята. Тому слід звернути стягнення на все іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором позики шляхом визнання за позивачем права власності на це нерухоме майно. У той же час, вимоги про припинення права власності за відповідачами на спірну житлову квартиру задоволенню не підлягають, оскільки належним способом захисту прав позивача є звернення стягнення на предмет іпотеки в передбаченому іпотечним договором та Законом України «Про іпотеку» порядку. Також, у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, на відповідачів мають бути покладені понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 546, 549, 572, 575, 1046, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial