Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Добровеличківська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки і піклування, звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому зазначила, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] є матір'ю - одиначкою, про що свідчать витяги з Державного реєстру актів сімейного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] систематично ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2015 року, у [PERSON] відібрано дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] та передано їх до органу опіки та піклування Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області для подальшого влаштування. У серпні 2015 року діти влаштовані у прийомну сім'ю [PERSON]. За період перебування дітей у державних закладах та прийомній сім'ї, [PERSON] жодного разу не зверталася до служби у справах дітей, щоб дізнатися де її діти, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веденням домашнього господарства не займається, веде аморальний спосіб життя, тому вказані обставини спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом . Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додала, що [PERSON] не цікавиться долею своїх дітей, не бажає створити умови для нормального проживання дітей, не має постійного місця роботи, негативно характеризується по місцю постійного проживання, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. На даний момент діти влаштовані у прийомну сім'ю [PERSON] де забезпечені усім необхідним, а також станом на сьогоднішній день відбулись суттєві позитивні зміни щодо розвитку дітей та їх соціальної адаптації. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась вчасно належним чином. Причини неявки суду не відомі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що у них дитячий будинок сімейного типу та зараз виховують 9 дітей, які забезпечені усім необхідним та проживають у хороших умовах. Діти, які до них поступили мали нижчий інтелектуальний розвиток відповідно до їх віку. Станом на сьогоднішній день, постійно працюють над фізичним, моральним та духовним розвитком дітей і зараз вони фактично перебувають на належному рівні розвитку. Прокурор, яка вступила за своєю ініціативою у справу підтримала позовні вимоги посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дітей, а враховуючи аморальний спосіб життя матері та умисне ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, дані позовні вимоги є обгрунтованими. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 21.06.2010, а.с. 7), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 20.08.2013, а.с. 8 ). Відповідачка є матір'ю - одиначкою, про що свідчать Повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № 00015517916 від 24.06.2015 (а.с. 9-10) та [PERSON] №00015518066 від 24.06.2015 (а.с.11-12) де зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ( за вказівкою матері). З довідки про склад сім'ї № 1525 від 07.06.2016 виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області з'ясовано, що [PERSON] зареєстрована та проживає одна по [ADDRESS]( а.с.13). Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.05.2015 року відібрано у [PERSON] дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], передавши їх до органу опіки та піклування Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області для подальшого влаштування. Відмовлено Добровеличківській районній державній адміністрації Кіровоградської області як органу опіки та піклування у позбавленні батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 14-16). Розпорядженням голови Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 124 - р від 15.06.2015 року, [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування ( а.с.17). Розпорядженням голови Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 143 - р від 09.07.2015 року малолітню [PERSON] направлено до Кіровоградського Будинку дитини ( а.с. 18). Службою у справах дітей Добровеличківської РДА Кіровоградської області згідно направлення № 01-34/9/2 від 13.07.2015 року направлено [PERSON] до комунального закладу "Центр соціально - психологічної реабілітації дітей з притулковими групами" Кіровоградської обласної ради ( а.с.19). Згідно довідки комунального закладу "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу" № 638 від 29.06.2016 встановлено, що малолітня [PERSON] дійсно виховувалася у закладі з 14 липня по 12 серпня 2015 року. За час перебування дівчинки у закладі, її мати [PERSON] жодного разу доньку не відвідувала та не цікавилася станом здоров'я дочки, письмових запитів на адресу закладу не надсилала ( а.с.20). З довідки комунального закладу "Центр соціально - психологічної реабілітації дітей " Кіровоградської обласної ради № 0113/210/2 від 29.06.2016 встановлено, що малолітній [PERSON] перебував у комунальному закладі з 14 липня 2015 року по 12 серпня 2015 року, на повному державному утриманні. За час перебування дитини у закладі рідні та близькі ним не цікавилися, не відвідували, письмових запитів на адресу закладу не надсилали ( а.с.21). Розпорядженням голови Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 180 - р від 11.08.2015 року передано прийомним батькам [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], жителям с. Перемога Добровеличківського району Кіровоградської області, з 12 серпня 2015 року на виховання і спільне проживання малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування, [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей районної державної адміністрації( а.с.22). Актом про вибуття дитини у сім'ю від 12.08.2015 року адміністрація комунального закладу "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу" передали дитину [PERSON], [INFO], прийомним батькам [PERSON] та [PERSON] ( а.с.23). Актом про передачу дитини у сім'ю (опікуна, піклувальника, батьків-вихователів, прийомних батьків) від 12.08.2015 року адміністрація комунального закладу "Центр соціально - психологічної реабілітації дітей " Кіровоградської обласної ради передали дитину [PERSON], [INFO], до прийомної сім'ї створеної на базі родини [PERSON] та [PERSON]( а.с.24). З довідки - характеристики № 1526 від 07.06.2016 виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області з'ясовано, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS]. Не одружена, має двох малолітніх дітей. За період проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. За характером неврівноважена, легко попадає під вплив. За безвідповідальне ставлення до своїх батьківських обов'язків, в неї вилучено двох дітей. Проте, [PERSON] продовжує вести безпорядний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, домашнім господарством займається мало, її будинок постійно відвідують чоловіки та жінки, які разом з господинею розпивають спиртні напої. Спроб змінити спосіб життя для повернення дітей в сім'ю не спостерігається ( а.с.25). Комісією з питань захисту прав дитини Добровеличківської РДА Кіровоградської області винесено рішення № 35 від 10.06.2016 року про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON] та надання висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] ( а.с. 26-27). Добровеличківською РДА Кіровоградської області, як органом опіки та піклування, 04.07.2016 року надано висновок № 01-31/171/1 про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [PERSON] впродовж року не зверталася до служби у справах дітей райдержадміністрації, до виконкому Тишківської сільської ради, безпосередньо до прийомних батьків за інформацією про стан справ своїх дітей: їх здоров'я, розвиток, не вітала з днем народження, взагалі не цікавилася їх життям. Діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживають у будинку сімейного типу, оточені турботою і любов'ю, виховуються у чистоті і затишку, знайшли дійсно добру, дружню, працьовиту родину, яка повністю відповідає їхнім інтересам ( а.с. 28-29). Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідача від 06.06.2016 підтверджено, що у [PERSON] протягом періоду вилучення дітей із сім'ї змін у поведінці не відбулося, у будинку постійно перебувають сторонні люди, які називаються родичами, разом з [PERSON] розпивають спиртні напої, на роботу не влаштовується. При розмові з [PERSON], вона немов би бажає повернення дітей у сім'ю, але ніяких заходів для цього не вживає ( а.с.30). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона як соціальний працівник часто відвідувала домоволодіння [PERSON], яка проживала з двома малолітніми дітьми, які постійно були недоглянутими, проживали в умовах антисанітарії, запасів їжі не було. Під час відвідування [PERSON] після того як відібрали дітей її спосіб життя погіршився. В будинку наявна антисанітарія, постійно пиячить з чоловіками та жінками пропиваючи усі кошти зароблені на тимчасових підробітках. Будь-яких можливостей щодо відвідування дітей не використовує, дітьми не цікавиться, на роботу не влаштувалася. Разом з тим вона не одноразово [PERSON] пропонувала допомогу сільської ради у працевлаштуванні або у забезпеченні транспортом для відвідування дітей. Суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не надано переконливих доказів того, що вона докорінно змінила своє ставлення до дітей та належним чином виконує свої материнські обов'язки. Враховуючи спосіб життя [PERSON] у минулому, існує потенційна загроза повноцінному розвитку, здоров'ю та життю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України „Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу). Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 27 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав" суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Крім того, зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідач без поважних на те причин не виявляла материнської турботи та піклування до дітей, веде аморальний спосіб життя, не займається веденням домашнього господарства, доглядом за будинком та прилеглою територією. Не вживала заходів щодо повернення дітей у сім'ю впродовж року, не зверталася до служби у справах дітей Добровеличківської РДА Кіровоградської області, до виконкому Тишківської сільської ради, а також до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] за інформацією про стан справ своїх дітей: їх життя, здоров'я та розвиток. Отже суд вважає, що її необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], залишити дітей для подальшого проживання та виховання в дитячому будинку сімейного типу [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а відповідач зобов'язана їх сплачувати, тому позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей необхідно задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . Отже з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати на загальну суму 1102 гривні 40 копійок. На підставі ст. ст. 164 - 167 СК України, ст. ст. 27, 28, 29 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, рішення Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України", постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав "№ 3, від 30.03.2007 року,

Outcome: approved