Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

7 листопада 2019 року до суду надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на майно [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на Ѕ частину будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літери "А", стайні-стодоли літери "Б", підвалу літери "ПдБ", колодязя "1", хвіртки "2", огорожі "3", воріт "4", відмостки "І", вартістю 165316 гривень, що знаходиться в [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно він не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та просить визнати за позивачем право власності на Ѕ частину будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2016 року, оскільки за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 12.01.1993 року державним нотаріусом Заліщицької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 33, згідно якого належний їй на праві індивідуальної власності житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходяться в селі Торське Заліщицького району Тернопільської області, заповіла позивачу [PERSON] Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з Ѕ частини будинковолодіння, а саме: житлового будинку літери "А", стайні-стодоли літери "Б", підвалу літери "ПдБ", колодязя "1", хвіртки "2", огорожі "3", воріт "4", відмостки "І", вартістю 165316 гривень, що знаходиться в [ADDRESS] . Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літери "А", стайні-стодоли літери "Б", підвалу літери "ПдБ", колодязя "1", хвіртки "2", огорожі "3", воріт "4", відмостки "І", вартістю 165316 гривень, що знаходиться в [ADDRESS] , право на спадкування якого за заповітом належить позивачу у справі. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Ткачука С.О. № 235/02-14 від 21.08.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавиці. Позивачу рекомендовано звернутися до суду. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач в порядку спадкування за заповітом має право на Ѕ частину будинковолодіння, що належало спадкодавиці [PERSON] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved