Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

11 січня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції позову від 24 квітня 2018 року просила ухвалити рішення яким: усунути перешкоди у користуванні [PERSON] квартирою № 48, що знаходиться в будинку № 9/3 по вулиці Палубна в м. Одесі; визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до номеру запису про право власності № 14025030; визнати протиправними дії [PERSON] з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9357474) за [PERSON] з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (код ЄДРПОУ 37825968); скасувати запис про право власності № 14025030 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 30.03.2016 року № 14025030 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] в м. Одесі (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 9357474) за [PERSON] з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (код ЄДРПОУ 37825968). В обґрунтування свого позову посилається на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», порушує її права як Іпотекодавця та є незаконним, оскільки оформлення права власності на предмет іпотеки відбулось з порушенням встановленого законодавцем порядку. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М. від 11.01.2017 року відкрито провадження по справі та одночасно було вжито заходи забезпечення позову. В ході\~судового засідання,\~яке відбулось\~30.05.2017\~року,\~представник відповідача\~[PERSON] з\~обмеженою відповідальністю\~"КЕЙ-КОЛЕКТ" [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому просила у звязку з повторною неявкою позивача у судове засідання залишити позов без розгляду та скасувати заходи забезпечення позову. У звязку з чим ухвалою суду від 30.05.2017 року позов [PERSON] було залишено без розгляду та скасовано заходи забезпечення позову. Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач [PERSON] в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просила вищевказану ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права. Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 04.10.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції. У звязку з чим, ухвалою суду від 24.10.2017 року справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання. В подальшому, в ході розгляду справи ухвалою суду від 16.11.2017 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], який знаходиться за адресою: 04080, [ADDRESS], копію нотаріальної справи, на підставі якої право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: 65010, м. Одеси, вул. Палубна, буд.9/3, кв.48, було зареєстровано за [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КЕЙ- КОЛЕКТ». Витребувано від Малиновського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області інформацію щодо наявності відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Слід зазначити, що 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України № 6232 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Так в п. 9 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції 15 грудня 2017 року зазначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала частково, вимоги про усунення перешкод у користуванні квартирою не підтримала та з цього приводу пояснень не надала. В іншій частині позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" [PERSON] у задоволені позову просив відмовити, вказуючи на його безпідставність та законність дій відповідача та третьої особи. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому\~засіданні встановлено,\~що 21.07.2006\~року між\~[PERSON] \~та АКІБ\~«УкрСиббанк» (правонаступником\~якого з\~18\~грудня 2009\~року є\~Публічне акціонерне\~товариство «УкрСиббанк»)\~був укладений\~Кредитний договір\~№1763-08\~ПОУ П,\~відповідно до\~п.1.1.\~якого банк\~зобов'язався\~надати позичальнику,\~а позичальник\~зобов'язався\~прийняти,\~належним чином\~використовувати і\~повернути банку\~кредит (грошові\~кошти)\~в іноземній\~валюті в сумі 100 000 доларів США, що на день укладання кредитного договору складає 505 000 гривень, у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до 4.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.І ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] 21.07.2006 року було укладено Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі під номером 1526. Відповідно до умов даного договору Банку в іпотеку було передано трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 57,8 кв.м., загальною площею 96,2 кв.м., яка належала Іподекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 25 листопада 2004 року, серія САА № 423123. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~ст. 7 Закону України "Про іпотеку"\~за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. На підставі ст.. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням вищевказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 21.07.2006 року було накладено заборону відчуження на зазначене вище нерухоме майно за реєстровим № 93. В подальшому, 12 грудня 2011 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» придбало вимоги щодо стягнення заборгованості по Кредитному договору № 1763-08 ПОУ П від 21.07.2006 року на підставі Договору факторингу № 1, укладеного з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», а також на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], є іпотекодержателем нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки від 21.07.2006 року, яким забезпечено виконання зобовязань пор зазначеному кредитному договору. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов'язанні не вимагає згоди боржників. Через неналежне виконання обовязків за кредитним договором № 1763-08 ПОУ П від 21.07.2006 року у [PERSON] виникла заборгованість яка станом на 10.07.2014 року склала 88\~059, 89 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 10.07.2014 року складала 1\~029\~420,11 гривень. У звязку з чим 10.07.2014 року [PERSON] з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до [PERSON] з повідомленням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. На виконання ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2017 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] надав матеріали реєстраційної справи, з якої вбачається, що 30 березня 2016 р. уповноважена особа ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» - [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про реєстрацію за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS]. За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2016 року, індексний номер 29105598, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за суб'єктом ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Відкрити розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна. На підставі вищезазначеного рішення державним реєстратором внесено запис від 30.03.2016року за № 14025030 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки був погоджений сторонами в Договорі іпотеки №1526 від 21.07.2006 року. Так, відповідно до п. 4.6 Договору іпотеки, звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку». Розділ 5 Іпотечного договору регламентує застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно п. 5.1 у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В повідомленні, про яке йдеться в п. 5.1, Іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог (п. 5.2). В пункті п.5.3 зазначено, що у разі застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іапотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 цього договору іпотеки. У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1, вважається повідомленням Іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу Предмету іпотеки (п. 5.4). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 1 та 3\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому\~ст. 37 цього Закону. Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ч. 1\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Отже, передбачений вищевказаною нормою договір про задоволення вимог іпотекодеожателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги\~п'ятої Цивільного кодексу України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених\~Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». Виходячи з умов Договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому\~Законом України «Про іпотеку». Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки було зареєстровано приватним нотаріусом на підставі договору іпотеки. Згідно ч.1\~ст.1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Перелік нотаріальних дій, право на вчинення яких має нотаріус, наведений у\~ст.34 Закону України «Про нотаріат». Поряд з тим нотаріусу, з огляду на його правовий статус, делеговані функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реалізовувати які він може лише у випадках і в порядку, визначених\~\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З матеріалів реєстраційної справи судом вбачається, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» при поданні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на предмет іпотеки, крім договорів, надано повідомлення про намір звернути стягнення від 10.07.2014р. та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Проте, суд критично ставиться до вказаного рекомендованого повідомлення, оскільки його отримала не [PERSON], а ніби-то стороння особа, прізвище якої навіть не можливо прочитати, та взагалі не містить підпису одержувача та дати отримання. Таким чином вищевказане рекомендоване повідомлення про вручення не відповідає вимогам його заповнення, а від так не може вважатись належним доказом отримання [PERSON] повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Окрім того, відповідно до п. 4.3 Іпотечного договору передбачено, що у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1-2.1.2 цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до ст.. 35 Закону України «Про іпотеку». Так,\~відповідно до\~ст..\~35\~Закону України\~«Про іпотеку»\~(в\~редакції чинній\~на час\~укладання договору)\~ у\~разі \~ порушення\~ \~основного \~зобов'язання\~ \~та/або\~ \~умов іпотечного\~ договору\~ іпотекодержатель\~ надсилає\~ іпотекодавцю\~ та\~боржнику,\~ якщо\~він є\~відмінним від\~іпотекодавця,\~ письмову\~вимогу про\~ усунення\~ порушення.\~ В\~ цьому\~документі зазначається\~стислий зміст\~ порушених\~ зобов'язань,\~ вимога\~ про\~ виконання\~ порушеного\~зобов'язання\~ у\~ не\~ менш\~ніж тридцятиденний\~строк та\~попередження про\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки у\~разі невиконання\~цієї вимоги.\~Якщо протягом\~встановленого строку\~вимога іпотекодержателя\~залишається \~без \~задоволення,\~ іпотекодержатель\~ вправі\~ прийняти\~рішення \~ про\~ \~звернення \~стягнення \~на \~предмет \~іпотеки \~шляхом позасудового\~врегулювання на\~підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Однак в матеріалах реєстраційної справи відсутні докази надіслання [PERSON] письмової вимоги про усунення порушення, а від так не нагадано останній строку для їх усунення, а тому суд вважає, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не мав правових підстав на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору. Реєстрація права власності, в тому числі Іпотекодержателя, здійснюється у відповідності до порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. в редакції, що діяла на момент прийняття рішення. В пункті 57 Порядку державної реєстрації передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимої іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем інотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця. письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно\~ст. 5 Закон України «Про нотаріат», нотаріус, зокрема, зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього\~Закону\~і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Таким чином, не надсилання письмової вимоги про усунення порушення Іпотекодержателем Іпотекодавцеві, а отже і відсутність документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання Іпотекодавцем цієї вимоги, та перевірка даних обставин свідчить про протиправність дій Приватного нотаріуса щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект". Частина 4\~ст. 5 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Також приватним нотаріусом не перевірялось факт виконання умов укладених договорів та наявності заборгованості. Більш того, на момент реєстрації приватним нотаріусом права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект» діяли норми\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким введено мораторій, у відповідності до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~ст. 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що 1) таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, та 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири. З урахуванням того, що предмет іпотеки був переданий відповідачеві в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у дол.. США, зважаючи, що площа вказаної квартири становить 96,2 кв.м. і доказів, що це майно не використовується позивачем як місце постійного проживання іпотекодавця та членів його сім'ї матеріали справи не містять, тому суд приходить до висновку, що до правовідносин сторін, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, повинен бути застосований\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в силу зазначених положень закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Відповідно до\~ст. 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Стосовно позовних вимог про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису 14025030 від 30.03.2016 року за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на квартиру суд вважає правомірним задовольнити позовні вимоги у цій частині виходячи з наступного. В силу положень\~ст. 37 Закону України «Про іпотеку», рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем в суді. Відповідно до ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141\~затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 41 вказаного Порядку, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Отже, рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. Також у своєму позові позивач ставить вимогу про усунення перешкод у користуванні [PERSON] квартирою № 48, що знаходиться в будинку № 9/3 по вулиці Палубна в м. Одесі. Разом з тим представник позивача у судовому засіданні вказані вимоги не підтримала, будь-яких пояснень щодо них не надала, та повідомила суд, що дана вимога на теперішній час втратила сенс. Беручи до уваги те, що сторона позивача з клопотанням про відмову, або залишення без розгляду позову в цій частині до суду не зверталась, а від так суд вважає за доцільним відмовити у задоволенні даних вимог, оскільки доказів того, що позивачу перешкоджають у користуванні квартирою надано не було. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обовязком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст..\~76\~ЦПК України\~ доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст..\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial