Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку, у рішенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі №2-1740 від 19.12.2008 року про визнання договору купівлі-продажу незакінченого будівництва дійсним та визнання на нього права власності, а також в договорах купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки прізвище заявника вказано як [PERSON], в той же час відповідно до паспорту громадянина України прізвище заявника зазначено як [PERSON] Заявник наполягає, що вказана помилка в написанні його прізвище виникла в наслідок невірного перекладу його прізвища на українську мову та протягом тривалого часу не викликала у нього жодних незручностей. Разом із тим заявник має намір продати майно, право власності на яке посвідчують вказані документи, проте не має можливості цього зробити в зв'язку із розбіжністю в написанні його прізвища в паспорті та правовстановлюючих документах на майно. Виправити помилку на сьогодні не має можливості, а вказана помилка створює складності заявнику при розпорядженні своєю власністю. За таких обставин заявник змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином не може довести належність йому вказаних правовстановлюючих документів. У судове засідання заявник не з'явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні вказаної заяви наполягав у повному обсязі. Представник зацікавленої особи: Золотоніської міської ради в судове засідання не з'явився, однак остання звернулася до суду із заявою, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за відсутності її представника, проти заявлених вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається із матеріалів справи заявник 28 вересня 2009 року отримав у відділі Держкомзему у м. Золотоноша Черкаської області державний акт на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]), площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номери земельної ділянки [NUMBER] Також 19 грудня 2008 року на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області по справі №2-1740 за заявником визнано право власності на незавершене будівництво будинку, розташованого по [ADDRESS] Окрім того, заявник придбав відповідно до договорів купівлі-продажу від 29.02.2016 року посвідчених приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.Л. та зареєстрованих в реєстрах за №204 та №205 садовий будинок [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,0582 га, кадастровий номер [NUMBER] та вказану земельну ділянку, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номера запису про право власності [NUMBER] [NUMBER]. Разом з тим у вказаних вище правовстановлюючих актах прізвище заявника зазначено саме як [PERSON] Відповідно до паспорту громадянина України № [NUMBER], який виданий 13.10.2017 року прізвище заявника визначено як [PERSON] Прізвище заявника саме як [PERSON] зазначено також і в довідці про реєстрацію особи громадянином України №266/04 від 20.05.2004 року, а також у свідоцтві про народження (серії [NUMBER]) перекладеного та відповідним чином посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу Сахно В.І.. Разом із тим, із паспорту заявника по справі, серії [NUMBER] виданого в 2004 році, вбачається, що прізвище заявника було зазначено як [PERSON] Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином судом достеменно встановлено, що у вказаних вище правовстановлюючих документах зазначено прізвище "Терисаян", яке було зазначено в паспорті громадянина України виданого в 2004 році та в якому була допущена помилка в написанні прізвища заявника. Оскільки органи, які здійснювали видачу та оформлення вказаних вище правовстановлюючих документів внести зміни до них не мають можливості, вбачається обмеження можливості заявника в оформленні належним чином свого права та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт належності вказаних правовстановлюючих актів заявнику стверджується спів падіннями інших особистих даних зазначених у вказаних актах та інших документах заявника, а саме паспорті громадянина України, свідоцтва про народження, які додані до матеріалів справи та в яких збігається ім'я, по батькові дата, місяць та рік народження заявника, реєстраційний номер облікової картки платника податків, що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника. Таким чином, судом достовірно встановлений факт допущення помилки в написанні прізвища заявника. Суд дійшов висновку, що заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення даного факту не пов'язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючих документах перешкоджає реалізації заявнику права на належне розпорядження своїх прав, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного та

Outcome: approved