Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

11 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що 17.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZRСWGА00004282, відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 56075,00 доларів США строком до 16.03.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банк і відповідачі 17.03.2008 року уклали договір іпотеки №ZRСWGА00004282, за яким відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 61,80 кв.метрів, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 04 серпня 2011 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове прміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Вищевказані обставини підтверджуються письмовим повідомленням. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивач, посилаючись на ст.ст.526,527,530 ЦК України, ст.40 Закону України "Про іпотеку", ст.109 ЖК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача надіслав до суду клопотання про підтримання позову в повному обсязі та можливість розгляду справи за відсутності представника ПАТ КБ "ПриватБанк", не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] неодноразово викликалися на розгляд справи в судове засідання, яке призначалося 25.12.2014 року, 12.01.2015 року, 23.01.2015 року, 09.02.2015 року, 16.03.2015 року, шляхом надіслання відповідачам копій позовної заяви з додатками, судових повісток за адресою: [ADDRESS]. Всі вказані поштові відправлення були повернуті до суду з відмітками працівника поштового зв'язку про повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання. За таких обставин суд визнає, що відповідачі вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, згідно з якими судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд,

Outcome: partial