Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

13.07.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути в солідарному порядку на його користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 4965,53 гривень та судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19.02.2014 року між Кредитною спілкою "КОМПАНЬЙОН" та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-2140/19.02.2014-Кр, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5200,00 гривень строком на 12 місяців зі сплатою 45% річних від загальної суми залишку. Погашення заборгованості за кредитом та відсотками за його використання узгоджено відповідно до графіку. Крім того, для забезпечення гарантії повернення кредиту, того ж дня між Кредитною спілкою "КОМПАНЬЙОН" та [PERSON] укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність по зобов'язанням відповідача в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення, додатково просив стягнути з відповідача суму, витрачену на розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр про виклик відповідача до суду в сумі 210,00 гривень. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр». Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 11.09.2015 згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. 19.02.2014 між Кредитною спілкою "КОМПАНЬЙОН" та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-2140/19.02.2014-Кр, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5200,00 гривень. Згідно п. 2.1 Договору кредит надається строком на 12 місяців. Згідно з п. 3.2 Договору, плата за користування кредитом складає 45% річних від загальної суми залишку. Згідно Додаткової угоди , укладеної від 19.02.2014 -КР №К-2140 плата за користування кредитом складає 135% річних від загальної суми залишку. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач, як кредитодавець, виконав всі взяті на себе обов'язки передбачені кредитним договором, щодо надання кредиту. Зокрема відповідно до п.2.4 договору кредит надається позичальнику готівкою в касі кредитодавця (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового списання суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником в заяві. Згідно видаткового касового ордеру від 19.02.2014 відповідач отримала кредит у розмірі 5200,00 грн. готівкою в касі. За таких обставин між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли кредитні правовідносини, а між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли (зобов'язальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно дост. ст.526,527,530 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно дост. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідач же взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 4965,53 гривень. Таким чином позовні вимоги позивача до [PERSON] є такими що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку з відповідачів, суд визодить з наступного. Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору , може забезпечуватись письмовим договором поруки. 19.02.2014, для забезпечення гарантії повернення кредиту, між Кредитною спілкою "КОМПАНЬЙОН" та [PERSON] укладений договір поруки №К-2140/19.02.2014-Пр, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність по зобов'язанням відповідача в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Згідно з п. 4.1 договору поруки, договір поруки набуває чинності з моменту підписання і діє до 18.02.2017р. Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що [PERSON] своєчасно і у повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором № К-2140/19.02.2014-Кр від 19 лютого 2014 року не виконує, а в силу положень ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, суд вважає вимогу позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку з [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 22.06.2015 був сплачений судовий збір у сумі 243,60 гривень та здійснено витрати на оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача до суду в сумі 210,00 грн., поро що свідчить платіжне доручення №414 від 03.09.2015, а тому ці суми підлягають стягненню з відповідачів Оскільки ст.88 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку то вона підлягають стягненню окремо в рівних частках з відповідачів , а саме по 226,80 грн. з кожного На підставі викладеного,

Outcome: approved