Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

16 травня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить визнати за нею, [PERSON] права власності на житловий будинок літера "Б-1", розташований за адресою: [ADDRESS], загальною площею 56, 8 кв.м, житловою площею 28, 8 кв.м. в порядку набувальної давності. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1987 році [PERSON], яка є бабусею позивача, на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS], збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 м.кв., але з невідомих причин право власності на нього не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Права власності на зазначений житловий будинок до теперішнього часу ні за ким не зареєстровано. Позивач за життя своє бабусі [PERSON], проживала, як з нею так і зі своїми батьками, а після її смерті і до теперішнього часу відкрито користується спірним будинком. Тобто з [INFO] і по теперішній час будинок "Б-1" знаходиться в володінні позивача, але права власності на нього не оформлено, а тому вважає, що визнання за нею права власності на зазначений житловий будинок в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України не суперечить діючому законодавству, не порушує права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, в зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить визнати за нею, [PERSON] права власності на житловий будинок літера "Б-1" за адресою : [ADDRESS], загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та остаточно визнати за нею права власності на домоволодіння за адресою : [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літера "А-1" загальною площею 49.8 кв. м., житловою площею 20.0 кв. м. та житлового будинку літера " Б-1" загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м.. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1987 році [PERSON], яка є матір'ю позивача, на земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м., але з невідомих позивачу причин права власності на нього не оформила. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту за своє життя вона не складала. 29 квітня 1969 року, позивач одружилася з [PERSON] та змінила прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]". Після одруження вона з чоловіком деякий час проживали разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з ними також проживала і їх єдина донька [PERSON]. В 1975 році вони переїхали жити за адресою: [ADDRESS], що підтверджуються записами в будинковій книзі. Спірний будинок був побудований [PERSON] фактично для позивача [PERSON], однак вона та її родина не переїжджали до нього бо звикли проживати в квартирі, а також в них не вистачало коштів на його меблювання та внутрішнє оздоблення. Після смерті [PERSON] вона також не переїхала проживати до зазначеного будинку але доглядала за ним. Права власності на житловий будинок "Б-1", в позасудовому порядку вона оформити не змогла в зв'язку з тим, що на нього відсутні правовстановлюючі документи. Рішенням ХХVI сесії IV скликання Бабаївської селищної ради від 07.02.2014 року [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою : [ADDRESS]. Згідно ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном. Отже, вважає, що після смерті [PERSON] вона як єдина спадкоємиця фактично прийняла спадщину та приступила до управління спадковим майном, а саме, житловим будинком літера "Б-1" який розташований за адресою : [ADDRESS]. В зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду. Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечував , оскільки посилання останньої на те, що з [INFO] і по теперішній час будинок Б-1 знаходиться в її володінні є неправдивим і ніякими доказами не підтверджено. Зустрічний позов [PERSON] підтримав та прохав його задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у задоволені позовних вимог [PERSON] та [PERSON] просить відмовити в повному обсязі. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши письмові докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, [PERSON] в 1987 році на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м. [PERSON] є онукою [PERSON]. Відповідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 06.11.2013 року на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] знаходиться житловий будинок літ "Б-1", право власності на будинок літ "Б-1" не оформлено та не зареєстровано. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] 06.03.1997 року. Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 08.07.2014 року № 1955/01-21 та Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 25.06.2014 року № 1339/02.14 після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка проживала на день смерті за адресою [ADDRESS] з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК,а також частини четвертої статті 344 ЦК,згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно роз'яснень вищевказаного Пленуму у п 9, відповідно до частини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Отже, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та вищевказаного Пленуму інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм власним. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається, що право власності на спірний житловий будинок літ "Б-1" до теперішнього часу ні за ким не зареєстровано, зазначеним будинком вона відкрито користується з [INFO] і до теперішнього часу, а тому вважає що згідно вимог ст.. 344 ЦК України набула право власності на спірний будинок за набувальною давністю та має право на визнання за нею судом права власності на зазначений будинок. Відповідно до ст..ст. 58, 59 ЦПК України жодних доказів, в обґрунтування відкритого користування спірним будинком з 1997 року і до теперішнього часу, позивачем не надано. Також, будь-яких доказів на підтвердження добросовісності заволодіння спірним нерухомим майном позивачем надано не було. Крім того, позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Судом встановлено, що на спірний будинок претендує спадкоємиць за законом першої черги. Отже, на підставі викладено суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на літ. "Б-1" розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок літ. "Б-1" розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та остаточно визнати за нею права власності на домоволодіння за адресою : [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літера "А-1" загальною площею 49.8 кв. м., житловою площею 20.0 кв. м. та житлового будинку літера " Б-1" загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м.., суд приходить до наступного. [PERSON] в 1987 році на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] був зведений житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м. [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала в зазначеному будинку, що підтверджується копією будинкової книги. Відповідно територіально - адміністративного устрою [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 15.05.2014 року, відомості щодо реєстрації права власності житлового будинку літера "Б-1", розташованого за адресою [ADDRESS], який побудовано до 05.08.1992 року та не відноситься до категорії самочинного будівництва і не підлягає прийому до експлуатації відповідно до норм чинного законодавства, відсутні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, [PERSON] набула право власності на житловий будинок літера "Б-1", розташованого за адресою [ADDRESS] та є єдиним власником зазначеного будинку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи позивач [PERSON] є донькою [PERSON] Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00012934053, 29.04.1969 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]". [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку літ. "Б-1", розташованого за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 08.07.2014 року № 1955/01-21 та Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 25.06.2014 року № 1339/02.14 після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка проживала на день смерті за адресою [ADDRESS] з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися. Статтею 524 ЦК УРСР (1963р.), який діяв на час виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Згідно із змісту ст. 525 ЦК УРСР (1963р.), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР). Відповідно до змісту ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені) , дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до статті 549 ЦК УРСР(1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. . Отже, з матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину є [PERSON], оскільки вона фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Крім того, відповідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 15.05.2014 року на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] розташований житловий будинок літ. "А-1", який в БТІ зареєстровано в цілому за гр.. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого Бабаївською селищною радою 28.07.1949 року № б/н. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав [PERSON], який помер [INFO], спадкоємицею якого була його дружина -[PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2013 року, реєстровий № 3-1102, спадкова справа № 969/2013 року. [PERSON], прийняла спадщину у вигляді житлового будинку «літ. А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Отже на підставі викладеного, суд вважає за необхідне зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Outcome: approved