Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 04 серпня 2015 року Житомирським районним судом Житомирської області було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 633177 гривень 70 копійок заборгованості за кредитним договором №ZHP0AE00000014 від 01 березня 2007 року. 24 травня 2018 року позивач дізнався про те, що 04 квітня 2018 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 08 грудня 2017 року №23797, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором складає 2699008,75 гривень. Зауважив, що не погоджується із вказаною у виконавчому написі сумою заборгованості, оскільки її походження позивачу не відоме та у зв'язку з тим, що вона перевищує встановлений судом розмір заборгованості. У зв'язку з наведеним просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 08 грудня 2017 року, за реєстровим номером 23797 таким, що не підлягає виконанню та скасувати його. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримав (а.с.71). Представник відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича просив проводити розгляд справи за його відсутності, подав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог до нього, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню судом (а.с.29-32). Представник третьої особи Житомирського РВДВС подав клопотання про розгляд справи без участі представника відділу (а.с.61-62). Належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк" причину неявки в судове засідання свого представника не повідомив. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). 01 березня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір №ZHP0AE00000014, згідно з яким, ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язався надати кредитні кошти в розмірі 20837,57 доларів США (а.с.41-45). 04 серпня 2015 року Житомирським районним судом Житомирської області по справі №278/412/15-ц було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 633177 гривень 70 копій заборгованості за кредитним договором №ZHP0AE00000014 від 01 березня 2007 року та 3654 гривень судового збору, а всього 636831 гривень 70 копійок. Зазначене рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2015 року (а.с.8-14). 08 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23797, стосовно стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором №ZHP0AE00000014 від 01 березня 2007 в сумі 2699008,75 гривень (а.с.15). На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем Тарнавською А.М. 04 квітня 2018 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП №56051524 та про накладення арешту на кошти та майно [PERSON] (а.с.18-22). Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України, ст. 6 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України (далі ЗУ) «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Частиною 1 ст.87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.87 Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що в основі вчинення нотаріусом виконавчого напису знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тобто, вчинення виконавчого напису є підтвердженням безспірності зобов'язань боржника, але не вирішенням спору між кредитором та боржником. Враховуючи ту обставину, що на час вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису судом було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] 633177,70 гривень, тобто вирішено спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором №ZHP0AE00000014 від 01 березня 2007 року, стягнення за виконавчим написом заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 2699008,75 гривень очевидно свідчить про спірність відповідальності позивача поза межами визначеного судом розміру заборгованості. Вчинення виконавчого напису регламентується главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі- Порядок). Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено строк, за який має проводитися стягнення (підпункт 2.1 глави 16 Порядку). Пунктом 3 глави 16 Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Частиною 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в ході розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. У зв'язку з чим, аналізуючи все вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що вчиняючи виконавчий напис №23797 від 08 грудня 2017 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. не встановив факту безспірності вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та не врахував вимоги ст.88 ЗУ «Про нотаріат», що у свою чергу свідчить про обґрунтованість вимог [PERSON] в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення, а тому суд вважає за потрібне визнати його таким, що не підлягає виконанню. Однак, враховуючи те, що нотаріус не може бути відповідачем в даній справі у зв'язку з тим, що предметом позову є спір про право, оскільки позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі, суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги тільки до ПАТ КБ "ПриватБанк", яке є стягувачем та відмовити в задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial