Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Чернянської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно, третя особа яка не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла позивача мама - [PERSON] . Покійна залишила на користь позивача заповіт, який 27.07.2012 року за реєстровим №62 було посвідчено секретарем виконавчого комітету Чернянської сільської ради. Інші спадкоємці, в тому числі за законом, відсутні. Позивача матері на праві приватної власності належало нерухоме майно та майнові права: земельні ділянки на території Чернянської сільської ради загальною площею 0,7700 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,8101 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; право на земельну частку (пай) у землі СВАТ ім.Шевченка розміром 0,80 умовних кадастровлх гектарів; житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] , було відмовлено оскільки не пред"явлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з"явився, подав заяву в якій просить позовні вимоги задоволити та розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з"явилася. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла позивача мама - [PERSON] , батько [PERSON] помер [INFO] (а.с.7-8). За життя [PERSON] залишила на користь позивача заповіт, який 27.07.2012 року за реєстровим №62 було посвідчено секретарем виконавчого комітету Чернянської сільської ради (а.с.9-10). Заповіт не змінений і не скасований (а.с.31 зв.). Заповідальним розпорядженням [PERSON] все своє майно заповідала сину [PERSON] . Інші спадкоємці, в тому числі за законом, відсутні. [PERSON] на праві приватної власності належало нерухоме майно та майнові права: земельні ділянки на території Чернянської сільської ради загальною площею 0,7700 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №036913 від 20.02.2003 року); три земельні ділянки загальною площею 0,8101 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 043075 від 21.03.2006 року); право на земельну частку (пай) у землі СВАТ ім.Шевченка розміром 0,80 умовних кадастровлх гектарів (сертифікат на земельну частку (пай) серії РН №169236 від 10.08.2004 року); житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (довідка КП «Виноградівське РБТІ» від 29.04.2020 року №338, записи у погосподарській книзі № 15, номер об"єкта погосподарського обліку № 0667-1 (а.с.11, 12, 13, 14, 15, 16-17). Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON] , було відмовлено, оскільки не пред"явлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, спадкова справа 61871442 (а.с.10, 29-31). Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відсутні. Позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті матері, що стверджується довідкою про склад сім"ї померлої [PERSON] та матеріалами спадкової справи (а.с. 28-31, 32, 33). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що "Спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї". Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. З правової точки зору, паювання земель є юридичним фактом, що тягне за собою передачу кожному з членів сільськогосподарського підприємства, якому виділена земельна частка (пай), лише права розпорядження нею. Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) слід розглядати як правовстановлюючий документ, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм). Власник земельної частки (паю) і власник земельної ділянки наділені різним обсягом правомочностей: якщо останній наділений усіма правомочностями власника, то особа, яка має право на земельну частку (пай), - лише однією з них. Отже, сертифікат на право на земельну частку (пай) не можна розглядати як правовстановлюючий документ, що посвідчує всі три правомочності власника земельної ділянки - володіння, користування та розпорядження нею, а відтак у разі спадкування спадкодавець набуває право на земельну частку (пай). Проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині вимоги - про визнання права власності на земельну частку пай, у зв"язку з чим суд приймає рішення про визнання права позивача на земельну частку (пай). В іншій частині позов підлягає до задоволення, враховуючи встановлені обставини, які вказують на те, що спадкодавець за життя набула право власності на спірне нерухоме майно.

Outcome: partial