Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 10037,09 грн. за кредитним договором № б/н від 14.12.2005 року та судові витрати у розмірі 2102 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписав Заяву № б/н від 14.12.2005 року . Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 8500 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.09.2020 року має заборгованість у розмірі 10037,09 грн., яка складається з наступного: 7664,99 грн. -заборгованість за тілом кредиту, в тому числі : 7664,99 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2372,10 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит , згідно ст. 625. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяв, в якому позовні вимоги не визнав, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Стверджує, що надана копія анкети-заяви від 14.12.2005р., яка була ним підписана не є доказом того, що він був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг у «Приватбанку», в заяві вказана, що картка кредитна, тип карти: Master Card, сума кредитного ліміту 2000 грн., тобто вказаний кредитний ліміт по картці, а не виданий кредит. Також вказано, що строк дії кредитного ліміту співпадає з строком дії картки і більш нічого. Відмітки про те, на який строк видавалась картка, анкета-заява, не містить. В свою чергу, Правила користування платіжною карткою його підпису не містять. Твердження позивача, що він, як позичальник, був повністю проінформований про змови кредитування є недостовірними. Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.12.2005р. у розмірі 11946,83 грн., в тому числі їх розмір і порядок нарахування позивач обґрунтовує, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, також Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наданий представником позивача Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк", що містяться у матеріалах цієї справи , не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.12.2005 року шляхом підписання анкети-заяви. Атому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов"язань. Крім того, користуючись карткою "Універсальна" ним 5 вересня 2018р. було внесено на картку «Універсальна» № [NUMBER] суму спочатку в розмірі 7000,00 грн. та суму в розмірі 2500,00 грн. Також 6 вересня 2018 р. було внесено на картку «Універсальна» № [NUMBER] суму в розмірі 1897,00 грн. Далі коли він користувався власними коштами в нього виникла заборгованість в сумі 957 грн, причини якої йому ніхто не пояснив, а саме на яких підставах виникла заборгованість. Після того, він не міг більше зайти в особистий кабінет «Приват 24», карткою не користувався, адже ліміт по картці був обнулений, а згодом і закінчився термін дії картки 12.2019 року. Отже станом на 08.09.2018 року на картці «Універсальна» № [NUMBER] ліміт був 0,00 грн., що також підтверджується наданою Позивачем довідкою «Про зміну умов кредитування та обслуговування». Позивач надав виписку за договором № б/н станом 16.09.2020р. в якій вказує, що ним за допомогою вказаної картки здійснювались покупки в термін з 25.09.2018 по 25.08.2019 року, що не відповідає дійсності, адже здійснювати покупки з обнуленим картковим лімітом не можливо. В період з 08.09.2018 року по теперішній час, жодних вимог від AT КБ «ПРИВАТБАНК» він не отримував, зважаючи на вказане просив у задоволенні позову відмовити. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому зазначено, що відповідачем при підписані анкети -заяви особисто заповнена інформацію про себе, а також чітко видно, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної карти "Універсальна". Також з даної заяви вбачається, що відповідачу встановлено процентну ставку у розмірі 3,0%(36% на рік), вказано розміри комісії та штрафів. Тобто сторонами при укладені договору були оговорені усі істотні умови. Крім того Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, яка відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5 має статус первинного документу, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період , що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості . У разі не погашення заборгованості на протязі пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі , встановленими тарифами банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Зауважили, що при укладенні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, зазначено, що відповідачем було підключено послугу "Миттєва розстрочка". Згідно Умов і Правил надання банківських послуг Сервіс "Миттєва розстрочка" - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна Gold" на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням рівними частинами з кожним платежем. Повернення визначається вимогою погасити кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів Кредит з використанням сервісу Миттєва розстрочка, повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться Банком на підставі договірного списання. Отже, як вбачається з виписки по рахункам, 25.04.2016 р. відповідач скористався послугою "Миттєва розстрочка", після чого були оформлені переноси заборгованості з карти універсальної за допомогою вищевказаного сервісу. 25.04.2016 року на виконання умов укладеної кредитної угоди за послугою "Миттєва розстрочка", на картрахунок [NUMBER] Банком було зараховано грошові кошти у розмірі 5477.34 грн. Скориставшись даною послугою, відповідач, "обнулив" свою заборгованість за використаний кредитний ліміт, а саме встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем Однак, скориставшись даною послугою, у відповідача виникло зобов`язання в рамках сервісу "Миттєва розстрочка", зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. З виписки по рахункам вбачається, що відповідач активно користувався послугами банку, здійснював погашення заборгованості, протягом тривалого часу, в тому числі після підключення до послуги "Миттєва розстрочка". Оскільки вказана послуга не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. Зазначене призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка на даний час не погашена. Представник позивача АТ КБ "Приватбанк", Рудич І.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, пояснила, що операція під назвою "Покупка" у виписці по рахунку це така сама послуга, як "Миттєва розстрочка", однак на час оформлення даного сервісу вона називалася саме "Покупка". Зауважила, що підключення даної послуги без проведення певного алгоритму дій зі сторони клієнта неможливе. Також пояснила, що зменшення кредитного ліміту на карті "Універсальна" до "0" не позбавляє відповідача можливості користуватися особистими коштами, які він поклав на карту, та не звільняє від обов"язку повернути кошти, які були використані з кредитного ліміту і не повернуті. Зважаючи, що відповідач користувався кредитним коштами, однак в повній мірі їх не повернув просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що не бажав оформляти кредитної картки, підписав заяву про видачу картки для виплати заробітної плати. З жодними умовами та правилами надання банківських послуг його ознайомлено не було і він їх не підписував. А тому не був обізнаний з умовами користування кредитним лімітом. Банк неодноразово в односторонньому порядку збільшував кредитний ліміт. Послуги "Миттєва розстрочка" чи "Покупка" не оформляв і йому про неї нічого не було відомо, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ КБ "Приватбанк", тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( ч.1, 2 ст. 551 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 14.12.2005 року зазначено, що базова процентна ставка становить 3% в місяць із розрахунку 360 днів в році. Однак, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг і не повернув позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самої заяви Анкети -заяви від 14.12.2005, розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.12.2005 року, посилався на Витяг з "Тарифів Банку" Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою", як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.» Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.12.2005 року шляхом підписання заяви-анкети. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. налогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 14-131цс19. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7664,99 грн. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно позовної заяви, відповідачу після підписання заяви №б/н від 14.12.2005 було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн.. В подальшому кредитний ліміт змінювався неодноразово, а 31.01.2017 встановлено кредитний ліміт в розмірі 8500 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Так, згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.12.2005 року, укладеного між Приватбанком і [PERSON] , та виписки по рахунку за договором № б/н встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами (знімав та поповнював рахунок) та за весь час користування кредитною карткою ним було витрачено кошти в сумі 95620 грн.. Крім того, банком було нараховано відсотки за користування кредитним лімітом в розмірі 21 759 грн. Згідно виписки по рахунку [PERSON] за період з 05.12.2005 року по 28.02.2019 року здійснював погашення заборгованості за кредитом та всього сплатив 122 973 грн. Разом з тим, з наданого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку видно, що значну частину суми боргу, яку банк відносив до тіла кредиту складають нарахування за послугою "Покупка", хоча в позовній заяві не обгрунтовані та в матеріалах справи відсутні докази укладання сторонами відповідного договору та отримання відповідачем такої послуги . Твердження сторони позивача, що послуги "Покупка" та "Миттєва розстрочка" є тотожними, вказані послуги не потребують укладення додаткової угоди та їх підключення можливе лише за волевиявленням клієнта після проведення авторизації, суд оцінює критично, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження даних тверджень суду не надано. Наявний в матеріалах справи витяг з Умов і правил надання банківських послуг не містять жодних відомостей щодо послуг за сервісом "Покупка" чи "Миттєва розстрочка". У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що послуга "Миттєва розстрочка" це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна Gold" на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням рівними частинами з кожним платежем. Однак з виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що за послугою "Покупка" йому нараховано 43 платежі, що суперечить умовам послуги "Миттєва розстрочка". Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем не доведено підстави та правомірність нарахування платежів вказаних у виписці по рахунку як "Покупка". Тим самим банк неправомірно та штучно збільшував суму заборгованості, зокрема тіла кредиту, шляхом нарахування необумовлених сторонами, коштів, а фактично отримані кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом відповідач повернув у повному обсязі, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задоволенню не підлягають. Зважаючи, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту, тому, відповідно, і вимога про стягнення відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України є необґрунтованою . Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову стягненню з відповідача не підлягає і сплачений позивачем судовий збір, відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 625,1054, 1048, 1049, 1050,1052 ЦК України,

Outcome: dismissed