Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником вказаної квартири. Відповідач зареєстрований в даній квартирі але фактично проживає за іншою адресою зі своєю сім"єю. На прохання виписатися з квартири відповідач в добровільному порядку відмовляється. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував і суду пояснив, що він дійсно зареєстрований за вказаною адресою але фактично проживає зі своєю сім"єю за іншою адресою. Будь-яких власних речей за місцем проживання позивача він немає, доступу до вказаної квартири в нього немає (ключів), він взагалі там не буває уже декілька років. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 10.04.2012 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №214 позивач - [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] (а.с.13.14). За даною адресою крім позивача проживає її сім"я - чоловік та син (а.с.17,18), а також зареєстрований з 11.11.1994 року (а.с.18) відповідач, який є її братом. Згідно Акту від 23.01.2014 року складеного комісією жителів будинку [ADDRESS], відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 1994 року (а.с.23). Даний факт підтверджено крім показів свідками та письмовими матеріалами, а також не заперечуєтться самим відпоідачем. В ході слухання справи встановлено, що відповідач разом зі своєю сім"єю проживає в квартирі [ADDRESS]. Будь-яких особистих речей за адресою позивача, відповідач немає і доступу до квартири він немає з приводу чого він звертався до правоохоронних органів в чому йому було відмовлено (а.с.24,25). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст.317,319 ЦК України) Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Як передбачено п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обгрунтованими, законними і підлягають задоволенню, підстави для відмови у задоволенні останніх судом не вбачаються. Що стосується позовних вимог про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відповідача з вищевказаної квартири в цій частині вони не підлягають до задоволення виходячі з наступного. Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім"ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст.116 ЖК України, а також у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності (ст.169 ЖК України) в тому числі за рішенням суду. Проаналізувавши у сукупності надані та досліджені докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не надала суду належних доказів у підтвердження даних позовних вимог. Як було встановлено в судовому засіданні відповідач тривалий час не проживає та не користується вищевказаною квартирою, він взагалі немає доступу до неї. Будь-які його речі в квартирі не перебувають. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Разом з тим, ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial