Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

22.03.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири № 27 в будинку № 224-а по Сквирському шосе в м.Біла Церква, на підставі ст.405 ЦК України як таку, що без поважних причин не проживає у вказаному житловому приміщенні більше одного року. Ухвалою суду від 26.04.2016 р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням та вселення до спільного розгляду з основним позовом [PERSON] 08.06.2016 р. до суду надійшла заява [PERSON] про залишення основного позову без розгляду, визнання основного позову у повному обсязі, також просив розглянути зустрічний позов у його відсутності, наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України [PERSON] роз"яснені та зрозумілі. За ухвалою суду від 08.06.2016 р. основний позов [PERSON] до [PERSON] було залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України. Представник позивачки за зустрічним позовом [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку , що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] є власником двокімнатної квартири за адресою м.Біла Церква, Сквирське шосе, буд.224-а кв.27\\ а.с.6\\ Згідно довідки КП БМР ЖЕК-2 в даній квартирі зареєстровані [PERSON] з дужиною [PERSON] та їх син [PERSON] з дружиною [PERSON]П та малолітньою донькою [PERSON], 2008 р.н.\\ а.с.7\\ Встановлено, що [PERSON] зареєстрована в даній квартирі з липня 2008 року, у серпні 2015 року після сварки з власником квартири [PERSON], позивачка [PERSON] з чоловіком та донькою тимчасово переїхали в с.Шамраївку в будинок матері позивачки. Оскільки чоловік позивачки [PERSON] відбув для несення військової служби в зону АТО, вирішення конфлікту з його батьками було відкладено до його повернення. В даний час позивачка з сім"єю вимушено проживають у винайманій квартирі, маючи намір вселитися за місцем постійного проживання та реєстрації. Згідно ст.9 ЖК України ніхто не може бти виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст.156 ЖК України члени сім"ї власника жилого будинку\\квартири\\, які проживають разом з ним у будинку\\ квартирі\\, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку\\квартири\\, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку\\квартири\\ член його сім"ї вправі вселяти в займане приміщення інших членів сім"ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Таким чином, позивачка [PERSON] вселилася та заресєтрувалася у спірній квартирі як член сім"ї сина власника [PERSON] зі згоди власника квартири відповідача [PERSON] Дане житлове приіщення є постійним місцем проживання позивачки, яке вона тимчасово залишила не з власної волі у вересні 2015 року через сварку із відповідачем. Оскільки власник квартири [PERSON] звертався до суду, оспорюючи право [PERSON] на користування жилим приміщенням вищевказаної квартири, вимоги [PERSON] про визнання за нею права користування даним житлом та вселення в це житло є обгрунтованими. Відповідач [PERSON] позов визнав у повному обсязі, що згідно ст.174 ЦПК України також є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved