Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації 21.02.2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по платі за утримання житла та платі за користування житлово-комунальними послугами за період з 01.10.2010 р. по 01.09.2013 р. в сумі 10153,91 грн., інфляційна складова - 165,36 грн., 3% річних - 410,46 грн., а всього заборгованості в сумі 10729,73 грн., посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.10.1995 р. квартира 181 в будинку [ADDRESS] в м.Києві належить відповідачу на праві власності. Згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов"язані оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції, тощо) або відповідно умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарних місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим (п.18 Правил). Відповідно до п.2.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених Постановою КМУ від 20.05.2009 р. № 529 послуги надаються відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність своєчасної оплати, боржник борг не сплатив, що завдає збитків. Ухвалою суду від 02.10.2014 р. за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості відповідача залучено [PERSON]. Ухвалою суду від 20.03.2015 р. в зв»язку з перейменуванням проведено заміну позивача Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом"янського районну м.Києва». В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом"янського районну м.Києва заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. в сумі 2984,64 грн., з яких: 2824,45 грн. - основний борг, 46,0 грн. - індекс інфляції, 114,19 грн. - 3% річних. Стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом"янського районну м.Києва заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. в сумі 7745,08 грн., з яких: 7329,45 грн. - основний борг, 119,36 грн. - індекс інфляції, 296,27 грн. - 3% річних. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та зазначила, що є власником ? частини квартири 181 в будинку [ADDRESS] в м.Києві. Відповідач [PERSON] є власником також ? частини квартири. В період з 2010 р. по 2014 р. не оплачувала комунальні послуги через тяжкий матеріальний стан. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, пояснив, він оплачував комунальні послуги, що підтверджується квитанціями. Послуги надаються неналежної якості. Заборгованість виникла з вини співвласника [PERSON], яка в квартирі не зареєстрована, але проживає та відмовляється оплачувати комунальні послуги. Також з позивачем не укладався договір про надання послуг з утримання будинків та споруд на прибудинковй території, а тому відсутні правові підстави для виникнення зобов»язань перед позивачем. Також позивач звернувся до суду 21.02.2014 р., а тому ним пропущений строк позовної давності за період до 21.02.2011 р. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 29.06.2010 р. квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності в равних частках. Відповідно до статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов"язаний своєчасно вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов"язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов"язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов"язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості. Позивач нараховує плату за житлово-комунальні послуги і надсилає мешканцям Солом'янського району міста Києва, включаючи відповідачів, рахунки на оплачу житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, друга група - житлово-комунальні послуги. ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються/затверджуються органами виконавчої влади та органами міцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Нарахування за послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, нарахування за надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої і холодної води та водовідведення здійснюється на підставі тарифів, затверджених розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). В судовому засіданні встановлено, що позивач нараховує відповідачам плату за користування комунальними послугами у розмірі, який відповідає затвердженим тарифам та нормам споживання. Відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підстав платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Отже, позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Доводи відповідачів про те, що між сторонами не укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на те, що відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідачем не надано жодних доказів, що він звертався з вимогою до позивача відключити його від надання централізованих комунальних послуг, а також до інших виконавців та надавачів комунальних послуг. Щодо доводів відповідача про надання послуг неналежної якості, то вони є необґрунтованими, оскільки не доведені належними і допустимими доказами, а отже не можуть бути підставою для не сплати коштів за спожиті послуги. Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений порядок оформлення претензій споживача до виконавця, відповідно до частини 1 якої у разі порушення виконавцем умовдоговору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акт претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Частиною 4 передбачено, що акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Відповідачем суду не було надано доказів складання актів-претензій до позивача при розгляді даної справи. В поданих запереченнях відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує, що розрахунок заборгованості наданий позивачем є невірним та необґрунтованим, а тому він не може бути належним доказом у справі, проте жодних доказів невірності розрахунку не подали. Оскільки відповідач не виконує покладеного на нього законом обов'язку, щодо оплати за утримання житла та оплати за користування комунальними послугами та відмовляється в добровільному порядку сплатити заборгованість, то порушене право позивача, на стягнення боргу, за надання цих послуг підлягає захисту. Відповідно до статті 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суд з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В червні 2013 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом»янської районної в м.Києві державної адміністрації звернулося до Солом'янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги 10.07.2013 р. Солом'янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.10.2013 року по справі № 760/20240/13-ц, за заявою [PERSON], судовий наказ було скасовано. Згідно ст. 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог визначених у ч. 1 ст. 96 ЦПК України, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви на видачу судового наказу або скасування його судом. З огляду на викладене вище, суд вважає, що перебіг позовної давності перерваний у 2013 році, також відповідачем вчинялись дії, що свідчать про визнання боргу, а саме періодично оплачувались комунальні послуги, а тому підстави для відмови в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності відсутні. Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В ході розгляду справи встановлено, що споживаючи житлово-комунальні послуги відповідачі не сплачують за них. Заборгованість за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. становить 10153,91 грн., індекс інфляції - 165,36 грн., 3% річних - 410,46 грн. В судовому засіданні встановлено, що за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. до сплати за спожиті послуги нараховано 14658,91 грн., відповідачем [PERSON] за період 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. сплачено 4505,0 грн. На підставі вказаних норм закону та враховуючи, що розрахунок позивача є арифметично вірним, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом"янського районну м.Києва заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. в сумі 2984,64 грн., з яких: 2824,45 грн. - основний борг, 46,0 грн. - індекс інфляції, 114,19 грн. - 3% річних, з [PERSON] на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом"янського районну м.Києва заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 р. по 01.10.2013 р. в сумі 7745,08 грн., з яких: 7329,45 грн. - основний борг, 119,36 грн. - індекс інфляції, 296,27 грн. - 3% річних. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача з відповідача [PERSON] в сумі 67,77 грн., з відповідача [PERSON] - 175,83 грн.

Outcome: approved