Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

В травні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 січня 1998 року у виконкомі Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївській області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки припинили через різність характерів, протилежність поглядів на сімейне життя, через що втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (вх.№6866/19-вх. від 08.10.2019р.). Відповідач також подав суду письмову заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх.№7399/19-вх. від 28.10.2019р.). У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 10 січня 1998 року виконкомом Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №1); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 10 січня 1998 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Киселівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 25 лютого 2009 року серії [NUMBER] за актовим записом № 2 від 25 лютого 2009 року (а.с.4). Шлюбні відносини між подружжям припинені через різність характерів на поглядів на сімейне життя, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, за час судового провадження з розгляду даної справи, а саме з травня 2019 року сторони не примирилися, дитина проживає з відповідачкою, що підтверджується довідкою про склад сім"ї №301 від 28.05.2019 року (а.с.5). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позов не надав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивачки суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved