Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив вважати припиненим з 05.12.2011 року зобов'язання за розірваним кредитним договором від 06.07.2007 р. укладеним між [PERSON] та Закритим (Публічним) акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", розірвати договір іпотеки від 09.07.2007 року між [PERSON] та Закритим (Публічним) акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", зареєстрованого в реєстрі під № 3504 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу [PERSON] і визнати недійсним договір поруки від 01.06.2011 року, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] При цьому посилається на те, що 06.07.2007 року між позивачем та ЗАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний Договір №ZRZ0GK00003931, банк у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби надав 46000 доларів під 0, 84 % в місяць на суму залишку заборгованості строком до 05.07.2027 грн. З 17.07.2009 року АТ КБ "ПриватБанк" змінило назву з "Закритого" на "Публічне". 19.04.2011 року Богунським районним судом м. Житомира прийнято рішення у справі № 2-688 / 11 про задоволення позову [PERSON] та визнано дії ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором від 06.07.2007 року неправомірними. Суд зобов"язав банк здійснити перерахунок заборгованості за цим кредитним договором за ставкою 0,84 % в місяць, що діяла на момент укладання договору, зарахувавши її в рахунок сплати платежів по основній сумі кредиту. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2011 року у справі рішення першої інстанції залишено без змін. Виконання вказаного рішення відбулося в примусовому порядку. Поряд з цим банк протягом 2011-2012 років ігнорував звернення позивача про надання виписки про погашення кредитної заборгованості за період з 25.01.2007 року по 04.01.2013 р. Банк незважаючи на її лист від 29.11.2011 року в якому вона повідомила про обставини інформування фінансово майнового стану розірвав договір. До того ж незаконно укладено договір поруки з [PERSON] та договір іпотеки припиняється як похідні правовідносини.Тому позивач вважає дії відповідача неправомірними. Предствник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю. Крім того, зазначив, що кредитний договір вже розірвано, що не заперечує представник відповідача [PERSON] Інші відповідачі в судове засідання 19.12.2014 року не з"явились, про час, дату і місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями. Заяв про розгляд справи у їх відсутності та заперечень на позов суду не надали. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2007 року між позивачем та ЗАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний Договір №ZRZ0GK00003931, банк у вигляді не поновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби надав 46000 доларів під 0, 84 % в місяць на суму залишку заборгованості строком до 05.07.2027 грн. З 17.07.2009 року АТ КБ "ПриватБанк" змінило назву з "Закритого" на "Публічне". 19.04.2011 року Богунським районним судом м. Житомира прийнято рішення у справі № 2-688 / 11 про задоволення позову [PERSON] та визнано дії ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором від 06.07.2007 року неправомірними. Суд зобов"язав банк здійснити перерахунок заборгованості за цим кредитним договором за ставкою 0,84 % в місяць, що діяла на момент укладання договору, зарахувавши її в рахунок сплати платежів по основній сумі кредиту. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14.09.2011 року у справі рішення першої інстанції залишено без змін. Укладений кредитний договір від 06.07.2007 року вже розірвано. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодна з підстав, зазначених позивачем в своєму позові не відповідає підставам, передбаченим законом. Крім того, згідно ст. 651 ЦК України та п.2.3.3 Кредитного Договору, зобов`язання було розірвано з 05.12.2011 року. Разом з тим, стаття 653 ЦК України передбачає правові наслідки зміни або розірвання договору, пунктом 2 даної статті встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Таким чином, позовна вимога позивача про визнання припиненим зобов`язання за розірваним договором є не логічним, а отже таким, що не підлягає задоволенню та не відповідає способам захисту передбачених ч. 2 ст 16 ЦК України. В свою чергу, позовні вимоги позивача про розірвання договору іпотеки та визнанню недійсним договору поруки задоволенню також не підлягають, оскільки відповідно до чинного законодавства Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 593 ЦК України припинення права застави відбувається у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Тобто з припиненням основного зобов`язання додаткове також припиняється, отже після розірвання основного кредитного договору відбулося припинення і додаткових договорів іпотеки та поруки. Решта доводів позивача та його представника не дають підстав для задоволення позовних вимог і суд вважає їх безпідставними. Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed