Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості навчання, посилаючись на те, що 01 вересня 2007 року між сторонами була укладена угода №87/07 про підготовку фахівців з вищою освітою. Згідно умов даної угоди позивач забезпечив навчання та підготовку відповідача за спеціальністю «Лікувальна справа», та після закінчення навчання забезпечив направленням на роботу в СДЛ Сторожинецького району Чернівецької області, де відповідач була зобовязана відпрацювати не менше трьох років. Однак [PERSON] взяті зобовязання за вказаною угодою не виконала. Навчання відповідача фінансувалось з державного бюджету України за період з 2007 2011 рік складає 13065 (тринадцять тисяч шістдесят п'ять) гривень. Крім цього за період навчання отримала 2 000 (дві тисячі) гривень стипендії. Однак взяті на себе зобов'язання відповідач не виконала та не прибула за місцемнаправлення і не відпрацювала за місцем направлення зазначений термін. 07.08.2014 року [PERSON] була направлена претензія про добровільне погашення суми навчання та стипендії, яка залишилася без задоволення. Позивач просив стягнути з відповідача на користь держави суму вартості навчання за договором від 01.09.2007 року в розмірі 15065,00 гривень. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Просить справу розглянути без її участі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявилася, причини не явки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача у письмовій заяві. В судовому засіданні було встановлено, що 01 вересня 2007 року між Чернівецьким медичним коледжом Буковинського державного медичного університету та [PERSON] була укладена угода про підготовку фахівців з вищою освітою (а.с.10), за рахунок державного замовлення згідно наказу №25 від 2.08.2007 р. (а.с.11). Згідно умов угоди позивач мав забезпечити навчання та підготовку відповідача за спеціальністю «Лікувальна справа», а відповідно зобов'язався крім оволодіння всіма видами професійної діяльності, прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти за місцем направлення і відпрацювати не менше трьох років, а в разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. В 2011 році [PERSON] закінчила Чернівецький медичний коледж Буковинського державного медичного університету, здобула кваліфікацію фельдшера, та їй видано диплом молодшого спеціаліста РН №40000485 (а.с.11). Після закінчення навчання [PERSON] була направлена на роботу в [PERSON] СДЛ Сторожинецького району Чернівецької області, про що свідчить її підпис в журналі обліку направлень (а.с.12), де відповідач була зобовязана відпрацювати не менше трьох років. Зауважень, застережень, заперечень щодо направлення [PERSON] не ставила, а навпаки у вказаному журналі власноручно розписалася та написала слово "згідна", яке визначило її волю на запропоноване місце роботи. Однак [PERSON] взяті зобовязання за вказаною угодою не виконала, про що свідчить лист Сторожинецького районного центру первинної медико-санітарної допомоги (а.с.14). Встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини суд вважає, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються нормами книги п'ятої цивільного кодексу України, яким передбачено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст.629, 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Крім цього відповідно до ст. 52 ЗУ "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджету, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням в порядку встановленому КМУ. Виходячи із положень п.п.8, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженим постановою КМУ від 22.08.1996 р. №992, випускник зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. В разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його за ініціативою адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати, у встановленому порядку до Державного бюджету, вартість навчання. Згідно довідки бухгалтерії Чернівецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету навчання відповідача фінансувалось з державного бюджету та складає 13065,00 гривень. Крім цього, [PERSON] отримувала стипендію. За вказаний період навчання з 2007 2011 рік вона отримала стипендію в розмірі 2 000 грн. На думку суду вищевказані обставини дають підстави суду задовольнити дані позовні вимоги Чернівецького медичного коледжу Буковинського державного медичного університету та стягнути з відповідача на користь держави суму вартості навчання за договором від 01.09.2007 року в розмірі 15065,00 гривень. При цьому суд знаходить, що позивач згідно ст.22 Бюджетного кодексу України, ст. ст.18, 32 ЗУ "Про вищу освіту", зобов'язаний здійснювати повноваження щодо забезпечення виконання державного замовлення та являється розпорядником бюджетних коштів, а тому є належним позивачем по справі. На підставі ст. ст. 526, 610, 611, 629 ЦК України, ст.52 ЗУ "Про освіту", ст. ст. 18, 32 ЗУ "Про вищу освіту", ст. 22 БК України, та

Outcome: approved