Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру № 1 , яка складається: з коридору площею 6,0 кв м, коридору площею 1,3 кв м, кухні площею 11,0 кв м, двох жилих кімнат площею 21,6 кв м та площею 16,5 кв м, гардеробної площею 0,7 кв м, а також на Ѕ частину господарської будівлі літ. «Б», погріб «Д», вбиральню «У», колодязь, огорожу, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , Мотивує позовні вимоги тим, що [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] , яка проживала в ньому разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який був рідним дядьком батька позивача [PERSON] . Після смерті дядька, батько позивача успадкував Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] зареєстрував та переїхав із сім`єю проживати у квартиру [ADDRESS] . У квартирі № 1 вище вказаного будинку залишалася проживати [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті останньої позивач проходив дійсну строкову військову службу в Збройних Силах України. Повернувшись у 2003 році із армії позивач поселився в квартирі своєї померлої бабусі [PERSON] і по теперішній час проживає у квартирі [ADDRESS] ; добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном протягом 17 років, доглядає за будинком та утримує його. В січні 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Доброльожі В. В. для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , але йому було відмовлено з тих причин, що за нормами Цивільного кодексу Української РСР останній не може бути спадкоємцем майна померлої двоюрідної бабусі. Відтак позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у попередніх судових засіданнях щодо задоволення позовних вимог не заперечували. Представник Тетерівської сільської ради Вандяєв О. О. в судовому засіданні підтвердив, що позивач дійсно проживає в будинку після звільнення із лав збройних сил; при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Представник Тетерівської сільської ради Ярошовець А. С. пояснив, що у грудні 1999 року було прийнято рішення про упорядкування вулиць, присвоївши нумерацію будинкам, в тому числі і по [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] , бабусі позивача, за життя дійсно належала спірна квартира у будинку №29 , і що після смерті останньої позивач перейшов проживати у квартиру № 1 , але не змінив місце реєстрації. Свідки [PERSON] та [PERSON] , що були допитані в судових засіданнях, підтвердили, що [PERSON] після смерті [PERSON] з 2003 року фактично проживав у квартирі [ADDRESS] , робив поточні ремонти. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідчення осіб, які були допитані в якості свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 23.05.2002 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7) Згідно довідок виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 625 від 12.12.2019 (а.с. 8), № 626 від 12.12.2019 року (а.с. 20) та № 101 від 05.02.2020 року (а.с. 19), а також даних погосподарських книг Буківської сільської ради, які були дослідженні безпосередньо в судовому засіданні за 1986-1990, 1994-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020 роки кватрира № 1 по [ADDRESS] належало [PERSON] , а з 2004 року відповідно до довідки № 32 від 28.01.2021 року, у ньому безперервно проживає [PERSON] (а.с. 70). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 99 від 05.02.2020 року (а.с. 11), земельна ділянка площею 0,1600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] перебувала у користуванні [PERSON] з 1999 року без документального оформлення. Згідно довідки виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 52 від 16.01.2020 року (а.с. 12), земельна ділянка площею 0,1600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] перебуває у користуванні [PERSON] з 2002 року без документального оформлення. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших майнових реєстрів від 20.01.2021 року № 241177315 право власності на квартиру № 1 за вищевказаною адресою не зареєстровано за жодною особою (а.с. 61). Зі змісту Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.01.2020 року № 59108216, вбачається, що відсутня інформація про наявність спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 13). На замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт № 114 від 05.02.2020 року на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с. 14-16). Зі змісту даного документа (а.с. 16) вбачається, що житловий будинок (господарські будівлі, літня кухня) побудовані у 1930-1989 роках. Згідно зі ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації житловий будинок (квартира) побудована в 1989 рік, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема, положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1930-1989 роках, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що записи у погосподарських книгах Тетерівської сільської ради є належним доказом, який підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] [PERSON] на момент її смерті [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав звертався до приватного нотаріуса Доброльожі В. В., але йому було відмовлено (а.с. 59). Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як встановлено судом під час розгляду справи, позивач добросовісно заволодів спірним житловим приміщенням, проживаючи у ньому після смерті його власника [PERSON] . При цьому позивач впродовж 17 років безперервно та відкрито володіє даним будинком (квартирою № 1 ), використовуючи його виключно для проживання. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] на момент її смерті на праві власності належало: коридор площею 6,0 кв м, кімната площею 21,6 кв м та 1/2 ід. частини: господарської будівлі літ. "Б", погрібу літ. "Д", вбиральні літ. "У", колодязя літ. І та огорожі літ. №1, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial