Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Публічне Акціонерне Товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Славкіної Марини Анатоліївни звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 травня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON], укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00037594, за умовами п.1 Договору ПАТ "ВіЕйБіБанк" зобов`язався надати відповідачці грошові кошти в сумі 9500 грн. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, на поточні потреби. Кредитні кошти надано строком по 25 травня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15 % річних. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобов`язується не пізніше дати, встановленої в Графіку (Додаток 1 до Договору), поповнювати рахунок ПАТ "ВіЕйБі Банк", вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту, шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Банком, взяті на себе зобов`язання по Договору виконані в повному обсязі, а саме зараховано кредитні кошти в розмірі 9500 грн. на поточний рахунок Позичальника. Відповідачка, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 05.08.2015 року має заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 32 760, 14 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 5129,76 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 1432, 29 грн., комісія за управління кредитом - 1441, 96 грн. та плата за пропуск платежів - 24 756, 13 грн. 20.11.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк " до категорії неплатоспроможних" прийнято Рішення №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк". По закінченню строку дії тимчасової адміністраці, на підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік, а саме з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Під час ліквідації Фонд має повне і виняткове право управляти Банком відповідно до ст. 34 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. На підставі наведеного просили суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 32 760, 14 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнського Акціонерного Банку" , в судове засідання не з`явився, 10.09.2015 року надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, [PERSON], в попередніх судових засіданнях, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом визнає у повному обсязі, оскільки через скрутне матеріальне становище не мала можливості своєчасно сплачувати кредит. При винесенні судом рішення просила врахувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України, правову позицію викладену у Постанові ВС України у цивільній справі №6-100 цс 14 від 03.09.2014 року та зменшити розмір неустойки. Суд, заслухавши відповідачку, вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 25 травня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON], укладено договір банківського обслуговування №BLаЖГА00037594, За умовами п.1 Договору ПАТ "ВіЕйБіБанк" зобов`язався надати відповідачці грошові кошти в сумі 9500 грн. в порядку та на умовах, визначених цим Договором, на поточні потреби. Кредитні кошти надано строком по 25 травня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15 % річних. Відповідно до п.2.5.2 Договору позичальник зобов`язується не пізніше дати, встановленої в Графіку (Додаток 1 до Договору), поповнювати рахунок ПАТ "ВіЕйБі Банк", вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахунком, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Окрім того, 2011.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 "Про віднесення ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк " до категорії неплатоспроможних" прийнято Рішення №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк". По закінченню строку дії тимчасової адміністрації , на підставі постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік, а саме з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року. Під час ліквідації Фонд має повне і виняткове право управляти Банком відповідно до ст. 34 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. У відповідності до ст. ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, а саме не здійснювала виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 05.08.2015 року відповідачка, має заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 32 760, 14 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 5129,76 грн., прострочені відсотки за користування Кредитом - 1432, 29 грн., комісія за управління кредитом - 1441, 96 грн. та плата за пропуск платежів - 24 756, 13 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Вимогу представника позивача про стягнення з відповідачки плати за пропуск платежів, що на думку суду являє собою неустойку за прострочення сплати кредиту та процентів, в сумі 24 756, 13 грн. гривень, суд вважає доцільним задоволити частково, відповідно до ЦК України та принципів об'єктивності, реальності та справедливості. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ч. 1 ЦК України). Неустойка є засобом забезпечення зобов'язання та засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, відповідно до своєї правової природи неустойка не може розглядатися як засіб збагачення. Такий вид відповідальності як плата за пропуск платежів не передбачені ні кредитним договором ні цивільним законодавством, тому як вказано вище, суму 24 756, 13 грн. слід вважати як неустойка, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно п. 2.5.6 п.п. 6 Кредитного договору укладеного між сторонами у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку неустойку (штраф/пеню) за порушення порядку користування кредитом. Частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, відповідна правова позиція, що є обов'язковою для застосування (ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України), висловлена у Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5, положення ч.3 ст. ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], заявила клопотання про зменшення розміру неустойки у зв"язку із складним матеріальним становищем . З акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.02.2016 року, виданого Рахівською міською радою, Закарпатської області, [PERSON] проживає в приватному будинку, умови проживання незадовільні, в будинку пічне опалення, комунальними послугами користується не регулярно, за відсутності коштів. [PERSON] потребує матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на загальну суму 14004,91 грн. 01 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 5129,76 гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом - 1432,29 грн., комісія за управління кредитом - 1441,96 грн., плата за пропуск платежів (пеня/неустойка) - 6000 грн. Водночас, банк не надав доказів заподіяння йому збитків зменшенням санкцій. Окрім того, враховуючи, що на підставі п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати в сумі 1378 гривень стягує з відповідачки в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved