Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, мотивуючи тим, що 20 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, [INFO] року в них народився син [PERSON]. Близько чотирьох місяців вона разом з відповідачем не живе. Останній працює, отримує заробітну плату, тому повинен платити аліменти на утримання дитини. Інших стягнень з нього не провадиться. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що з кінця серпня 2013 року відповідач живе окремо, за цей час матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] він не надавав. Вона в теперішній час не працює, займається доглядом за дитиною. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснив, що він просить суд стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в "якнайменшому розмірі", бо він погашає кредит, платить за квартиру, яку орендує, також буде платити аліменти на утримання позивачки. Тих грошей, що отримувала дружина від держави на дитину, він взагалі не бачив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони одружилися 20 вересня 2012 року (а.с.3). В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір"ю, відповідач - батьком (а.с.2). За довідкою виконкому Дубов"язівської селищної ради Конотопського району, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], склад її сім"ї: вона та син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак доказів на підставу своїх заперечень відповідач не надав. Він сам пояснив, що працює, отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Посилання відповідача на те, що позивачка також звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку, теж не є обставиною, на підставі якої належить зменшити розмір аліментів на утримання дитини, бо справа про стягнення аліментів на утримання дружини ще не розглядалась, рішення з цього приводу не ухвалене, розмір аліментів не визначений, про що пояснили обидві сторони. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 180-183 СК України, обставини, які суд приймає до уваги при визначенні розміру аліментів, те, що позивачка не працює, бо займається доглядом за дитиною, виходячи із засад об"єктивності, виваженості та справедливості, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття, що передбачено ч.2 ст.182 СК України, що не позбавляє права в разі зміни матеріального або сімейного стану вирішувати питання про зміну розміру аліментів. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн., оскільки позивачка звернулася до суду з даним позовом в грудні 2013 року.

Outcome: approved