Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором в розмірі 16066,47 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 26 жовтня 2009 року ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 26 жовтня 2009 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо змін кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг,\~ де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.\~ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязання за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином відповідач зобовязання за договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 19 жовтня 2017 року має заборгованість у розмірі 16066,47 гривень, яка складається з наступного: 2053,08 грн. тіло кредиту; 7986,75 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 4785,38 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 741,26 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, заявив\~ клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно вимог ч.9 ст.74, 77 ЦПК України в редакції 03.08.2017 року, шляхом публікації оголошення в пресі, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, необхідність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. За таких обставин на підставі ст.128, ч.4 ст.223 та Перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.3\~ст.211, 280 ЦПК України. 26 грудня 2017 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2009 року ЗАТ КБ\~ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір б/н від 26 жовтня 2009 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Базова процентна ставка 30 відсотків з розрахунку 360 днів у рік, строк дії кредитного ліміту відповідає сроку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", і "Тарифами Банку" (а.с.15-30). Відповідно даних наданих позивачем, на теперішній час, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконує, та станом на 19 жовтня 2017 року має заборгованість у розмірі 14825,21 гривень, яка складається з наступного: 2053,08 грн. тіло кредиту; 7986,75 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом; 4785,38 грн. нарахована пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості ПАТ КБ\~ "ПриватБанк" (а.с.7-14). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк ... зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання зобовязання\~ на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 741,26 грн. - штраф (процентна складова), вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2009 року у розмірі 14825,21 грн. За розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" про виклик відповідача у судове засідання, позивач сплатив 50,40 гривень, однак позивачем в оголошенні в газеті "Урядовий кур'єр" на виклик в судове засідання відповідача [PERSON] на 26 грудня 2017 року були зазначені й виклики інших відповідачів за іншими справами Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, тому витрати позивача, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача підлягають задоволення пропорційно до фактично ним понесених (а.с.46). При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, в якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 50,40 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1476,39 грн.

Outcome: partial