Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації про звернення стягнення на майно та виселення з житлового будинку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № LGB0GА000012425, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 33000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.12.2017 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також і інші витрати. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" і [PERSON] уклали договір іпотеки № LGB0GА000012425. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 71,30, житловою площею 48,00 кв.м, який розташований за адресою [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 47150,00 гривень. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 09.04.2014 року має заборгованість 66326,88 гривень, яка складається з наступного: 45772,83 заборгованість за кредитом; 11728,80 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1048,96 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 4379,77 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 гривень штраф (фіксована частини), 3146,52 гривень штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В зв'язку з чим позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LGB0GА000012425 від 05.12.2007 року в розмірі 66326,88 гривень звернути стягнення на будинок площею 71,30 житловою площею 48,00, який розташований за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LGB0GА000012425 від 05.12.2007 року) ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України до повноважень якого входить питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку. Представник позивача Маякова І.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Надала суду додаткові пояснення вказавши, що станом на дату подання позову 09.04.2014 року сума заборгованості за договором складала 66326,88 гривень, з них сума заборгованості з пені 4379,77 гривень, комісії 1048,96 гривень, відсотки 11728,80 гривень, прострочене тіло 3910,62 гривень, поточна заборгованість 41862,21 гривень, таким чином про строчка за кредитом становить 21068,15 гривень та штрафи 250 гривень та 3146,52 гривень. За період з 09.04.2014 року погашено відповідачем боргу 10210,00 гривень, з них 6807,50 гривень спрямовано на погашення пені 3402,50 грн. та штрафів 3405,00 грн. та 3402,50 гривень - на погашення простроченої заборгованості за тілом кредиту. У зв'язку з тим, що відповідачем в повному обсязі не виконувалися умови договору, за період з дати подання позову до теперішнього часу банк продовжує нарахувати заборгованість. Станом на 24.12.2014 року відповідач звернувся до банку з проханням провести списання пені та штрафів, які нараховані за час проведення АТО, це питання банком не вирішено, але навіть зав умови проведення перерахунку пені та штрафу, а йдеться про суму сплаченої заборгованості 6807,50 гривень, заборгованість відповідача не буде зменшена у розмірі необхідному для виходу з прострочки, яка на даний час складає вже більшу суму ніж вказувалася в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вказали, що заборгованість погашали та мають намір надалі погашати. Просили суд в задоволені позову відмовити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не підтримала, надала суду письмові заперечення та просила суд відмовити в позові, оскільки банку не нанесено шкоди, відповідачі періодично сплачують відсотки за кредитом Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування, оскільки неповнолітній [PERSON] набув повноліття. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 05.12.2007 року між Публічним акціонерним товариством КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] укладено договір № LGB0GА000012425, відповідно до якого останньому Банком наданий кредит у розмірі 33000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.12.2017 року. Відповідно до умов договору у визначений період погашення повинно було здійснюватись щомісяця згідно за графіком погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії, а також інших витрат, відповідно до умов кредитного договору Відповідно до п.4.1 та 7.4 вказаного договору за порушення термінів оплати заборгованості по кредиту відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. (а.с.12-14). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" та відповідач [PERSON] 05.12.2007 року уклали договір іпотеки, за умовами якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно. Предметом іпотеки за цим договором є житловий будинок загальною площею 71,30 кв.м., житлова площа 48,00 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування № 681 від 23.02.2002 року. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір пройшов процедуру нотаріального посвідчення, а відомості щодо обтяження вказаного майна іпотекою були внесенні до Державного реєстру іпотек(а.с.16-18). Судом встановлено, що на момент передачі вказаного майна в іпотеку відповідач був його власником (а.с.19). Відповідно до додаткової угоди № 2 від 25.03.2013 року до кредитного договору від 05.12.2007 року, п. 7.1 викладено в новій редакції: змінено розмір щомісячного платежу у розмірі 1608,49 гривень, нова редакція графіку погашення (а.с. 143-144). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконує належним чином, у зв'язку з чим, станом на 09.04.2014 року загальна заборгованість склала 66326,88 грн.(а.с. 3-7). Відповідно до письмової вимоги про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором від 02.03.2014 року № 30.1.0.0/2-322, за змістом якої відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" надано можливість сплатити існуючу заборгованість протягом тридцяти днів (а.с. 8-10). Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. [PERSON] відомо про письмову вимогу, про що підтвердив у судовому засіданні. Разом з цим, відповідач на пред'явлені вимоги, після отримання повідомлення, та після відкриття провадження по даній цивільній справі не відреагував, порушення договору не усунув. Із наданих квитанцій вбачається про сплату заборгованості в сумі 5100 гривень, а саме: 1700 грн квитанція від 22.09.2014 року (а.с. 89), 850 грн квитанція від 22.10.2014 року (а.с.88), 850 грн квитанція від 26.11.2014 року (а.с. 124), 1700 грн квитанція від 17.12.2014 року (а.с.136), на всього загальну суму 5100 гривень. Із розрахунку заборгованості станом на 17.11.2014 року прострочений залишок по кредиту 5942,70 гривень, а всього за кредитом 68535,61 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язання за основним кредитним договором виконував неналежним чином, про що свідчить розмір заборгованості станом на 09.04.2014 року, який перевищує заставну вартість предмету іпотеки, узгоджену сторонами на день укладання договору іпотеки. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що у разі невиконання та неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором. Ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Аналогічні положення містяться й п.п. 18.8.1, 21 іпотечного договору від 05.12.2007 року, укладеного сторонами (а.с. 16-17). Пунктом 18.8.1 договору іпотеки від 05.12.2007 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. Відповідно до п. 21 вказаного договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між банком та позичальником договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком предмету іпотеки (п. 29 договору). У випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд виходить із співмірності суми заборгованості зі сплати процентів за кредитом станом на 09.04.2014 року складає 66326,88 грн. та вартості іпотечного майна, яка відповідно до п.35.5 договору іпотеки вартість нерухомого майна становить 47150 грн., а також те, що допущене боржником порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору та не завдасть збитків іпотеко держателю і не змінить обсяг його прав. На підставі викладеного, враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, вартість іпотечного майна і заборгованість за кредитом є співмірною, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність, передбачених п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, суд приходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві, то дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки. З укладеного між позивачем відповідачем по справі договору іпотеки вбачається, що умовами договору іпотеки передбачено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Враховуючи, що згоди між сторонами за договором іпотеки щодо ціни продажу предмета іпотеки не досягнуто, то вона визначається за рішенням суду у розмірі заставної вартості предмета іпотеки - 47150 грн. відповідно до п. 35.5 вказаного договору іпотеки. Посилання представника відповідача, що відповідно чинного законодавства та судової практики, в даному конкретному випадку позивачем не встановлено і не доведено, що завдано збитків іпотеко держателю, а відповідачем сплачено більше 84000 грн., порушення умов кредитного договору виникли через поважні причини - збіг тяжких сімейних обставин та економічної кризи в державі, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем систематично порушувалися умови кредитного договору та на час розгляду справи не надали доказів щодо повного погашення кредиту згідно графіку та входження в графік погашення заборгованості. Таким чином, з урахуванням сплачених сум відповідачем, на час розгляду, сума заборгованості не зменшилась. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, яка підлягала застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги . Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд вважає вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення відповідача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 906,87 гривень. На підставі викладеного і ст.ст. 33,35,30,40 Закону України "Про іпотеку", ст.109 ЖК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved