Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення їх сплати. Під час розгляду справи, позивач, після укладання шлюбу 15 лютого 2014 року змінила прізвище на [PERSON]. Свій позов обґрунтовує тим, що з 3 березня 2006 року по 24 січня 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 березня 2012 року. Відповідач аліменти сплачує не в повному обсязі, в результаті чого в період з 1 березня 2012 року по 31 липня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 6490 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6490 грн. 40 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 1 березня 2012 року по 31 липня 2013 року в сумі 2036 грн. 81 коп. Позивач в судовому засіданні свої вимоги збільшила, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 6490 грн. 40 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013 року в сумі 2826 грн. 86 коп. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача. Крім того просили зменшити розмір неустойки оскільки позивач має скрутне матеріальне становище. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що з 3 березня 2006 року по 24 січня 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 березня 2012 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При цьому, пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Аналізуючи встановлені обставини та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів з часу невиконання рішення суду, а саме з 1 березня 2012 року та відповідно невиконання рішення суду, тобто з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2013 року. Згідно положень СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. Як вбачається з довідок розрахунків, заборгованості по аліментах [PERSON] за виконавчим листом №2/2314/1406 за період з 1 березня 2012 року по 31 липня 2013 року становить 4780 грн. 35 коп., а за період з 1 серпня 2013 року по 31 грудня 2013 року становить 2572 грн. 50 коп. Таким чином, неустойка за прострочення сплати аліментів за березень 2012 року становить 104 грн. 54 коп. (337,25 грн.х31х1%), за квітень 2012 року становить 107 грн. 17 коп. (337,25грн.х30х1%), за травень 2012 року становить 104 грн. 54 коп. (337,25грн.х31х1%),за червень 2012 року становить 108 грн. 75 коп. (362,50грн.х30х1%), за липень 2012 року становить 110 грн. 23 коп. (355,60грн.х31х1%), за серпень 2012 року становить 45 грн. 57 коп. (147,70 грн..х31х1%), за вересень 2012 року становить 108 грн. 75 коп. (362,50грн.х30х1%), за жовтень 2012 року становить 112 грн. 37коп.(362,50грн.х31х1%), за листопад 2012 року становить 106 грн. 68 коп. (355,60грн.х30х1%), за грудень 2012 року становить 112 грн. 37 коп.(362,50 грн.х31х1%), за січень 2013 року становить 116 грн. (374,50 грн.х31х1%), за лютий 2013 року становить 188 грн. 86 коп. (674,50 грн.х28х1%), за березень 2013 року становить 209 грн. (674,50 грн.х31х1%), за травень 2013 року становить 116 грн. (374,50грн.х31х1%),за червень 2013 року становить 202 грн. 35 коп. (674,50грн.х30х1%), за липень 2013 року становить 209 грн. (674,50грн.х31х1%), за серпень 2013 року становить 209 грн. (674,50 грн.х31х1%), за вересень 2013 року становить 22 грн. 35 коп. (74,50грн.х30х1%), за жовтень 2013 року становить 147 грн. (474,50грн.х31х1%), за листопад 2013 року становить 202 грн. 35 коп. (674,50грн.х30х1%), за грудень 2013 року становить 209 грн. 35 коп.(674,50грн.х31х1%). Загальна сума пені за вказаний період становить 2826 грн. 86 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, оскільки він не знав про те, що з нього стягуються аліменти, а дізнався про це у жовтні 2013 року при пред'явлені до нього позову про участь батька у додаткових витратах на неповнолітнього сина, оскільки з довідки-розрахунку Придніпровського відділу ДВС від 3 січня 2014 року, в листопаді, грудні 2013 року відповідач аліменти не сплачував, що свідчить про його ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, як вбачається з довідки-розрахунку, відповідач, починаючи з березня 2012 року частково сплачував аліменти на утримання дитини, а тому його твердження про те, що він не знав про стягнення аліментів є безпідставним. Відповідач хоча й не працює, але є працездатним, не має на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, він був достовірно обізнаний з наявністю боргу по аліментах, частково сплачує аліменти на користь позивача. Зважаючи на те, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального та сімейного стану, доказів про те, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин, то підстав для зменшення розміру неустойки (пені) не вбачається. Не може бути задоволена вимога позивача про стягнення на її користь заборгованості по аліментам в сумі 6490 грн. 40 коп., з огляду на наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. В даному випадку борг утворився не на підставах ч. ст. 194 СК України - внаслідок неподання виконавчого листа до виконання і не на підставах ст. 187 СК України - добровільна сплата аліментів. Борг утворився по причині невиконання боржником рішення суду при примусовому виконанні. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Зважаючи на дані положення норм матеріального права, у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості по сплаті аліментів, оскільки аліменти стягнуті за рішенням суду, здійснюється їх стягнення у порядку виконавчого провадження і не існує спору щодо їх розміру у сторін. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, його у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі наведеного, ст.196 СК України та

Outcome: partial