Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Смілянського міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 28.01.2021 справу передано на розгляд до Канівського міськрайонного суду за підсудністю. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Сивухіна Г.С. від 10.03.2021 справу прийнято до провадження, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 08.06.2012. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені\~на сайті\~www.privatbank.uaТарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 5000,00 грн. У позові АТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що вищезгадані Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його клієнтам, а підпис відповідачем заяви-анкети є приєднанням до даного договору. Даними Умовами та правилами передбачені як відсотки за користування кредитом, так і відповідальність позивальника за несвоєчасне повернення коштів у вигляді пені та комісії. Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач не виконує умов договору. Станом на 28.10.2020\~ грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 10602,85 грн., з них: - 7619,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 7619,88 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2982,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. нараховано комісії. Зазначену суму заборгованості банк просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, 16.03.2021 нею отримано позовну заяву з додатками, відзив на позов до суду не направлено (а.с.87). 07.04.2021 до суду надійшла заява відповідача про часткове визнання позовних вимог, а саме не заперечує щодо стягнення з неї тіла кредиту (а.с.88). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку. 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк"). З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було підписано анкету-заяву від 08.06.2012, в результаті чого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 5000,00 грн. У анкеті-заяві зазначено, що вона [PERSON] згідна з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Вона зобов`язалася виконувати умови Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися із змінами на сайті Приватбанка www.privatbank.ua. (а.с.22). З довідки АТ КБ Приватбанк вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано (відкрито) кредитні картки, зі строком дії останньої до 12/19 (а.с.21). З довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який в подальшому з 05.08.2013 збільшено до 5000,00 грн., а з 20.09.2019 зменшено до 0,00 грн. (а.с.20). Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач [PERSON] регулярно користувалася кредитною карткою, а саме: поповнювала картковий рахунок, здійснювала погашення обов`язкового платежу з картки, поповнювала готівкою картку у терміналі самообслуговування, переказувала кошти між рахунками, знімала готівку в банкоматі, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту (а.с.16-19). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 28.10.2020 заборгованість складає 10602,85 грн., з них: - 7619,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.:0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; - 7619,88 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; - 2982,97 грн. заборгованість за простроченими відсотками; - 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; - 0,00 грн. - нарахована пеня; - 0,00 грн. нараховано комісії (а.с.7-15). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим та поточним тілом кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ПАТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати узгоджених відсотків, штрафів, пені, тощо, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Суд погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення. Щодо вимог в частині стягнення нарахованої заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Оскільки, у заяві позичальника від 08.06.2012 процентна ставка не зазначена, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відсотки за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», як невід`ємну частини спірного договору. Зважаючи на те, що вказаний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який наявний в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд вважає, що його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.06.2012 шляхом підписання анкети-заяви, а тому суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо вартості кредиту, зокрема процентної ставки. Такі висновки відповідають правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019. За вказаних обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками задоволенню не підлягають. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині стягнення 7619,88 грн. заборгованості за кредитом (простроченим тілом кредиту). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн, оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 71,87% (7619,88*100:10602,85), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1510,71 грн. (2102х71,87:100).

Outcome: partial