Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просять припинити право спільної часткової власності за [PERSON] на 1/12 частину квартири [ADDRESS], та визнати за ними право власності на вказану частину даної квартири в рівних частках, стягнути на користь відповідача суму в розмірі 28161 грн., як грошову компенсацію за належну йому 1/12 частину спірної квартири. Позов мотивують тим, що їм та відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Позивачі є членами однієї родини, а саме: матір та донька. Відповідач є братом [PERSON]. На даний час [PERSON] належить 2/3 частини квартири, [PERSON] - 1/4 частина квартири, [PERSON] - 1/12 частина квартири, яку він отримав у спадщину за законом після смерті батька [PERSON]. Відповідач ніколи не проживав у спірній квартирі, обов"язків по її утриманню не несе. Він має особисте житло в Києві, на [ADDRESS]. Ніколи не намагався проживати у спірній квартирі, питання щодо його вселення в квартиру не порушувалось, сумісне проживання з ним не можливе в силу неприязних відносин між ними. Вони неодноразово пропонували відповідачу вирішити дане питання в позасудовому порядку, але жодного рішення так і не було прийнято. Розмір грошової компенсації, яку вони мають повернути відповідачу, за частку квартири визначений у Звіті про оцінку майна №09-12 від 11.12.2014 року. Вказану суму вони внесли на депозитний рахунок суду. У відкрите судове засідання представник позивачки [PERSON] - [PERSON] не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. У відкрите судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності, свідоцтвами про право на спадщину за закону та заповітом(а.с. 23-25, 29). Статтею 316 ЦК України, дано визначення поняття права власності, згідно якого правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як зазначено у ст. 317 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном закріплений у ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Як зазначено у п. 7 вище вказаної постанови, оскільки, суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватись ним. Як встановлено в судовому засіданні, спільне користування квартирою є неможливим, у зв"язку з конфліктами, які виникають між сторонами, доказів на спростування даного факту відповідач суду не надав. Крім того, судом встановлено, що відповідач у зазначеній квартирі не проживає, оскільки, забезпечений житлом за місцем фактичного проживання. Будь - яких доказів на підтвердження протилежного, а також доказів про чинення йому перешкод у користуванні житлом, позивачами або іншими особами, суду також не надано. Крім того, суд враховує, що [PERSON] належить 1/12 частки у квартирі, що є незначною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам як позивачів так і відповідача. Відповідно до Звіті про оцінку майна № 09-12 від 11.12.2014 року розмір грошової компенсації, яку позивачі мають повернути відповідачу, за 1/12 частину спірної квартири становить 28161 грн.(а.с. 7-22). Як встановлено судом, сума вартості 1/12 частини, належної [PERSON] покладена позивачами на депозитний рахунок ТУ ДСА у Житомирській області, що вбачається з квитанції № 103 від 27.05.15 року(а.с. 3). А тому суд оцінюючи зібрані докази в їх сукупності приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того суд вважає, що сплату судового збору слід покласти на позивачів. На підставі наведеного та

Outcome: approved