Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у розмірі 43 500,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01.12.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір №121333015 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Одяг Шуба норкова (поперечка) 90-105» встановленою вартістю 37 500,00 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Адреса експлуатації товару визначена у договорі: [ADDRESS]. Згідно умов п. 3.1 договору клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цим Договором. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше, клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця. Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях. Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): 20%, що становить 7 500,00 грн., кількість місячних платежів (крім першого): 4, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 7 500,00 грн., вид договору: прямий лізинг, перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов'язань за договором. Також згідно п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № [NUMBER] від 03.10.2014 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені ФОП [PERSON] на користь позивача в момент підписання договору - 01.12.2015 року. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений у письмовій формі, згідно п. 1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та за весь період дії договору сплатив: 01.12.2015 року - 7 500,00 грн. (платіж при отриманні товару). Згідно п. 8.3. договору у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. На день подання позову заборгованість відповідача становить 43 500,00 грн., з яких сума заборгованості за основним зобов'язанням - 30 000,00 грн., сума неустойки - 13 500,00 грн. 07 жовтня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення про стягнення з [PERSON] (ідент.номер [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" (код ЄДРПОУ 38922873) заборгованості за договором №121333015 від 01.12.2015 року станом на 23.06.2016 року в розмірі 43 500,00 грн., понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року вищевказане заочне рішення скасоване, цивільна справа призначена до розгляду в загальному порядку. У травні 2017 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася станом на 19.05.2017 року в розмірі 55 076,68 грн., яка складається з наступного: 28 550,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов'язанням; 26 526, 68 грн. - сума неустойки. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно із ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так судом по справі встановлено, що 01.12.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладений договір №121333015 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Одяг Шуба норкова (поперечка) 90-105» встановленою вартістю 37 500,00 грн. Згідно пунктом 2.2. договору передання клієнту товарів (надання послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підписи клієнта на договорі свідчать про отримання товарів (послуг) в належній якості кількості та комплектації. Пунктом 3.1 договору обумовлено, що клієнт сплачує платежі згідно з умовами Пакету фінансування та цього договору. Якщо в Пакеті фінансування не вказано інше клієнт сплачує платежі у гривнях в строк до 20 числа поточного місяця. Сторони домовились, що у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення (пункт 8.3). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно п. 1.1., п. 1.3. договору №121333015 від 01.12.2015 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені ФОП [PERSON] на користь позивача в момент підписання договору - 01.12.2015 року. Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлена в письмовій формі, згідно п. 1.1 договору, а також умов на першій сторінці договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги як кредитора по договору №121333015 від 01.12.2015 року і він має право на звернення до суду. У разі порушення зобов'язання винна особа повинна сплатити штрафні санкції, що передбачено угодами та законодавством, зокрема ст. 611-612 ЦК України. Як встановлено судом, [PERSON] щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, заборгованість по договору №121333015 від 01.12.2015 року , з урахуванням штрафних санкцій, станом на 19.05.2017 року становить 55 076,68 грн., яка складається з наступного: 28 550,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов'язанням; 26 526,68 грн. - сума неустойки, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зі свого боку не виконала умови договору, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість за договором. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved