Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0829 га у [ADDRESS] та площею 0,0211 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Після отримання всіх необхідних дозволів, позивач розпочала будівництво житлового будинку по [ADDRESS]. Під час будівництва [PERSON] використала кошти відповідача в сумі 2000,00 грн. Після завершення будівництва відповідач не погодився із одноособовим визнанням права власності та претендує на частину будівлі у пропорційному свіввідношенні відповідно до фінансового внеску при здійсненні будівництва. Просила визнати за нею право приватної власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю за мотивів, що викладені у позовній заяві, просила його задоволити. Крім того пояснила, що відповідач надав на першому етапі будівництва грошові кошти , однак в подальоому все будівництво проводилось за її грошові кошти. Будівництво проводилось у відповідності до наданих дозволів на ім"я відповідача. Оскільки на первинному етапі документи офомлялись на відповідача, то вона не може оформити на даний момент акт про введення в експлуатацію, без права власності на даний будинок. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що права приватної власності за позивачем визнано бути не може, так як при будівництві житлового будинку він надав грошові кошти, і первинні документи на будівництво оформлялись на його прізвище. Дозволи на будівництво надавались на його прізвище. В 2012 році будинок був побудований у відповідності до вимог законодавства. Крім того вказав, що з позивачкою нездорові відносини, і вона не хоче повертати внесені ним в будівництво грошові кошти. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0829 га, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2013 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2013 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0789 га., що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2013 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.10.2013 року. 30 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір міни земельних ділянок, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 2558, що підтверджується копією вказаного договору, що наявна в матеріалах справи. Так, сторони погодили, що у власність [PERSON] переходить земельна ділянка [ADDRESS], а у власність [PERSON] переходить земельна ділянка [ADDRESS]. Також судом було встановлено, що позивач розпочавши будівництво, потім відмовився, і позивачка продовжила реконструкцію будинку самостійно. Судом також встановлено, що після відмови відповідача продовжувати будівництво, позивачкою в 1998 році під час цільового використання своєї земельної ділянки , в межах згідно плану, було продовжено реконструкцію будівлі, на підставі відповідних дозволів та дозволу на виконання будівельних робіт № 383 від 11.09.1998 року та планом забудови земельної ділянки за архівним номером № 447 та 1995 р. наданих відповідачу. Процедура виконання будівельних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт була проведена у відповідності до вимог Постанови КМУ від 13.04.2011 року № 466 " Про деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт". Відповідно до п. 27 " Переліку об"єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку та житлового-комунального господарства № 109 від 07.07.2011 виконання таких видів робіт, а саме реконструкція, реставрація, перепланування, капітальний ремонт житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, в тому числі мансардних поверхів та горищ ( без втручання в несучі конструкції), улаштування вхідних груп, не потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, які надаються управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради. У відповідності до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], право власності зареєстровано за [PERSON]. Будівництво будинку було закінчено в 2012 році, і на даний час використовується для проживання сім"ї позивача, і не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно Довідки № 61 від 24 січня 2013 року, виданої директором ПП «Західінвестпроект», будівля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] відповідає вимогам надійності та безпечності експлуатації, будівельно-монтажні роботи виконані з дотриманням вимог ДБН, будівля розміщена на земельній ділянці з дотриманням всіх регламентованих відстаней пожежної та санітарної безпеки, будівля забезпечена всіма інженерними мережами та комунікаціями, необхідними для експлуатації, будівля знаходиться в задовільному технічному стані, без наявних ушкоджень, тріщин та відшарувань. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 ст. 328 ЦК України встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Стаття 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів які засвідчують його право власності. З погляду Європейського суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов"язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати та забеспечувати права власності фізичних та юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів які є джерелом права у національній правовій системі , будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й незабеспечення державою зазначених норм. Враховуючи, що істотних порушень будівельних норм і правил не виявлено, даний житловий будинок збудований на земельній ділянці позивача та за її кошт, а також беручи до уваги, що будівля є придатною до експлуатації, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved