Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Солар Медіа Інтертейнмент» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року [PERSON] розмістив публікацію в мережі Інтернет, а саме на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook наступного змісту: «[INFO]До уваги п. міністра Міністерства культури України [PERSON] щодо невідповідності кінопроекту з Рейтингу кінопроектів в зв`язку з порушенням авторських прав ЗАЯВА Виступаючи в якості довіреної особи з боку своїх довірителів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на підставі укладених із кожною вказаною особою відповідних договорів про надання правової допомоги, повідомляю про наступне: Як відомо, згідно Рейтингу кінопроектів за результатами ІІ етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, що був опублікований на офіційному сайті Міністерства культури України (см. тут: [INFO] ), серед відібраних є кінопроект за [NUMBER] під назвою «[INFO]» виробництва СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ. Вказаний кінопроект має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником COЛAP МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту. Авторами творчої концепції кінопроекту «[INFO]» є [PERSON] та [PERSON] , авторами сценарію - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Виробником в якості авторів вказуються інші особи. Претензії щодо порушення авторських прав до COЛAP МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ були висловлені авторами публічно через соціальні мережі, зокрема у мережі Facebook (повідомлення від [INFO].: [INFO] ). Замість цивілізованого врегулювання конфліктної ситуації СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ в мережі інтернет було розміщено публічну відповідь: (повідомлення від [INFO].: [INFO]). Таким чином, станом на сьогодні описаний тут конфлікт є не вирішений, договори із авторами творчої концепції та сценарію до кінопроекту не укладені. Оскільки вказане вище не відповідає вимогам Додатку 2 до Порядку проведення відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, затвердженого наказом Міністерства культури України №370 від 27.04.2018р., прошу Вас прийняти рішення про виключення кінопроекту «[INFO] Дана публікація від [INFO]. містить недостовірну інформацію про позивача, у тому числі наступну: "[INFO] ". Як вказано у цьому висловлюванні, авторами сценарію кінопроекту «[INFO]» нібито є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" нібито порушує авторські права цих осіб на сценарій. Позивач вважає, що ця інформація не відповідає дійсності та завдає шкоди його діловій репутації. Недостовірна інформація була поширена відповідачами шляхом доведення її до відома необмеженого кола осіб, стосується позивача і порушує його право на недоторканність ділової репутації. Відповідач 1 розмістив недостовірну інформацію у публікації від [INFO]. в мережі Інтернет, а саме на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook. В свою чергу, як вказано безпосередньо у публікації від [INFO] автором недостовірної інформації є адвокат [PERSON] Зокрема, [PERSON] виклав недостовірну інформацію у заяві від 09.08.2018 p., адресованій "до уваги п. міністра Міністерства культури України [PERSON] ." з темою «[INFO]". Отже, [PERSON] здійснив поширення недостовірної інформації шляхом викладення її у заяві, адресованій Міністру культури України, копія якої була надана [PERSON] Інформація була поширена відповідачами щодо позивача, який є виробником кінопроекту під назвою «[INFO]», що зазначеній під [NUMBER] у "Рейтингу кінопроектів за результатами II етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, що був опублікований на офіційному сайті Міністерства культури України" Не відповідають дійсності твердження про те, що кінопроект "[INFO]" має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником «СОЛАР МЕДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ» авторських прав на сценарій до кінопроекту та те, що авторами сценарію є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , так як авторами сценарію кінопроекту є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а авторські майнові права на цей кіносценарій належать позивачу. При цьому, технічна помилка у листі в назві «СОЛАР МЕДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ» («Мадіа» замість «Медіа») не впливає на ту обставину, що недостовірна інформація поширена саме щодо позивача і однозначно вказує на нього. Отже, твердження про те, що авторами кінопроекту "[INFO]" є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] " не відповідає дійсності, тобто є недостовірним. Позивач набув майнові права на сценарій кінопроекту "[INFO]" у передбаченому законодавством порядку на підставі договору безпосередньо від його авторів без жодного порушення авторських прав будь-яких осіб. Поширення недостовірної інформації завдає шкоди високому рівню ділової репутації позивача, заслуженому роками чесної та ефективної діяльності, спрямованої на розвиток українського кіно. Тому, позивач просив суд 1. визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" інформацію, поширену [PERSON] та [PERSON] : " [INFO] " 2. заборонити відповідачам поширювати будь-якій особі в будь-якій спосіб, в тому числі в мережі Інтернет та у письмових заявах вступні висловлювання: "[INFO] " 3. зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення повного тексту рішення суду в даній справі на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook протягом тижня після набрання рішенням суду законної сили. У відзиві на позовну заяву відповідач 1 [PERSON] вказав, що ідея фільму під назвою "[INFO]" виникла у нього у лютому 2013 року. Ця ідея створити дитячий фільм-пограбування, пародію на американський фільм "[INFO]" отримала творче вираження в сюжеті "[INFO]", для якого вигадав і описав у заявці персонажів, перипетії та сюжет. У січні 2016 року [PERSON] вирішив розвинути заявку в сценарій, для чого, в співавторстві зі [PERSON] і [PERSON] , написав синопсис фільму і склав презентацію проекту. Вказані особи надіслали цей синопсис і презентацію низці продюсерів, з метою знайти замовника на написання сценарію. Зокрема, показали їх і продюсеру "Солар Медіа" [PERSON]. Останній зацікавився проектом, але запропонував змінити назву на "[INFO]". Автори прийняли цю пропозицію. Однак подальші ідеї [PERSON] розходилися з баченням фільму, тому передати йому майнові права на проект вказані автори не погодилися. 10 січня 2017 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] закінчили сценарій. Тим часом, продюсер [PERSON] заявив на кіноринку, що збирається створити дитячий фільм-пограбування "[INFO]", після чого 15 лютого 2017 року найняв інших сценаристів для написання сценарію. У зв`язку з можливим порушення авторських прав було прийнято рішення повідомити Міністерство культури України, як замовника і фінансуючої сторони фільму, про наявність обтяжень, пов`язаних з можливим порушенням авторських прав. Подібні порушення, в разі їх підтвердження, спричинили б негативні наслідки для замовника фільму, поставили б під загрозу прокатну долю фільму і його фінансовий результат. Виконуючи свій громадянський обов`язок і захищаючи свої права на створені твори, відповідач 1 попросив адвоката [PERSON] скласти і направити до Мінкульту заяву, в якій повідомити про ризики, пов`язані з можливим порушенням авторських прав. Відповідач 2 склав заяву і направив її на ім`я міністра культури [PERSON] . Інформацію про цей лист і його зміст відповідач 1 розмістив на своїй сторінці у Фейсбуці. Твердження про те, що авторами творчої концепції кінопроекту "[INFO] є [PERSON] і [PERSON] , авторами сценарію - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідає дійсності. У вищезгаданому листі заявлялося про факт існування сценарію вказаних осіб і право захистити авторські права на нього в судовому порядку. Інформація про факт існування сценарію "[INFO]" і авторські права на нього викладена в листі правдиво, є повною і не спотворена. Тому, ця інформація не може вважатися неправдивою. Публічне оприлюднення інформації є правом на свободу слова, захищеним Конституцією України, а право на захист авторських прав у судовому порядку, про який повідомляється у листі, передбачено законодавством про авторські права і Цивільним кодексом України. Таким чином, відповідач 1 просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] . зазначив, що відповідачем 2 за дорученням, в тому числі, відповідача 1 відповідно до договору про надання правової допомоги від 07 серпня 2018 р. було підготовлено та надіслано до Міністерства культури України на ім`я міністра культури [PERSON] звернення у формі заяви про невідповідність кінопроекту «[INFO]» з Рейтингу кінопроектів в зв`язку з порушенням авторських прав, на що отримано офіційну відповідь від першого заступника міністра культури Фоменко C., за змістом якого було надано оцінку та перевірено викладену в заяві інформацію. Відповідач 2, враховуючи природу правовідносин, що виникли між ним та відповідачем 1 за своїм статусом не може бути відповідачем по справі. Підготовка та надіслання листа-звернення до Міністерства культури України не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація відповідачами конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. З цієї самої причини немає поширення недостовірної інформації відповідачем 1 у разі розміщення на своїй веб-сторінці на сайті Facebook.com тексту листа. Разом з тим, на думку представника відповідача 2, позивач не надав жодного документального доказу на підтвердження наявності ділової репутації та доказів того, які наслідки настали внаслідок направлення відповідачем 2 заяви-звернення до Міністерства культури України, а також розміщення відповідачем 1 відповідної публікації на своїй веб-сторінці на сайті Facebook.com, в частині завдання шкоди його діловій репутації. Так, завдання шкоди діловій репутації можливо встановити тільки за допомогою відповідних показників в обліку підприємства через зміни вартості гудвілу (ділової репутації) у порівнянні балансів, як мінімум, за 2017 та 2018 роки. Позивачу не було відмовлено в державній фінансовій підтримці, що також випливає із змісту офіційної відповіді на заяву-звернення від першого заступника міністра культури С. Фоменко. Прем`єра кінопроекту «[INFO]» відбулася за анонсованим планом. Тобто, заява відповідача 2 жодним чином не завадила позивачу оприлюднити кінопроект. [PERSON] у співавторстві із [PERSON] та [PERSON] на основі ідеї, автором якої відповідач 1, та синопсису було створено протягом 2017 року сценарій для кінофільму із однойменною назвою. Саме це було зазначено відповідачем 2 і у заяві до Міністерства культури України. Крім того, виходячи з тієї інформації, яка була наявна у відповідачів на дату складання, надсилання та розміщення на своїй веб-сторінці на сайті Facebook.com заяви, відповідачі мали всі підстави вважати, що позивачем порушуються авторські права. Таким чином, викладена в заяві інформація є достовірною. Відповідач 2 також зазначив, що ані національне, ані міжнародне законодавство не містить заборон чи обмежень щодо свободи вираження поглядів. З огляду на вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідях на відзиви відповідачів на позовну заяву представник позивача зазначив, що, на його думку, [PERSON] є належним відповідачем у даній справі, з огляду на те, що саме він підготував відповідний лист до Мінкульту, в якому викладена недостовірна інформація, та те, що у його діях наявний такий елемент складу правопорушення як порушення немайнових прав позивача. Наявний склад правопорушення і в діях відповідача [PERSON] Також вказав, що такий спосіб захисту як заборона поширювати недостовірну інформацію, передбачений чинним законодавством і не призведе до порушення прав відповідачів. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач 2 додатково вказав, що він не є належним відповідачем у справі, позивач не надав доказів наявності у позивача ділової репутації та спричинення шкоди, а також те, що інформація, викладена у заяві є достовірною. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач 1 та представники відповідачів у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні даного позову. За умовами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 30.10.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.12.2018 року відкладено підготовче засідання у даній цивільній справі, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про об`єдання в одне провадження цивільних справ за №761/34282/18 та №761/2601/18, витребувано у відповідача [PERSON] копію створеного ним у співавторстві сценарію кінопроекту «[INFO]». Протокольною ухвалою суду від 17.04.2019 року до матеріалів справи долучено копії сценарію кінопроекту «[INFO]» та висновку експерта, які надано [PERSON] , відзиви на позовну заяву з додатками, відповідь на відзив відповідача 2, заперечення на відповідь на відзив відповідача 2. Протокольною ухвалою суду від 21.06.2019 року до матеріалів справи долучено відповідь на відзив відповідача 1, заперечення на відповідь на відзив відповідача 1, висновок експерта, який наданий представником позивача, а також закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення відповідачів, представників сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що даний позов слід задовольнити частково з огляду на таке. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 15.02.2018 року між ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (співавтори) укладено Договір № 15/02/18-ОДМ про створення за замовленням та передачу (відчуження) всіх виключних майнових прав на твір, за умовами якого, ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" замовило створення літературного сценарію повнометражного ігрового фільму "[INFO]", а співавтори зобов`язалися передати позивачу всі (у повному складі) виключні майнові права на створений у результаті виконання договору твір (т. 1 а.с. 27-33). На виконання умов вказаного договору, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] створили літературний твір сценарій повнометражного ігрового фільму "[INFO]" та передали ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" всі (у повному складі) виключні майнові права на твір, що підтверджується відповідним актом від 14.05.2018 року (т. 1 а.с. 34). 15.05.2018 року ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" подало до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Заяву про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір, а саме, літературного сценарій повнометражного ігрового фільму "[INFO]" (т. 1 а.с. 35-38). 08.06.2018 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано Рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір, реєстраційний номер 3930, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передали майнові права на створений ними літературний сценарій повнометражного ігрового фільму "[INFO]" Товариству з обмеженою відповідальністю "Солар Медіа Інтертейнмент" (т. 1 а.с. 39). 25.07.2018 р. ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" одержало Свідоцтво на знак для товарів і послуг № [NUMBER] "[INFO]" (т. 1 а.с. 40-46). 01.06.2018 р. ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" подало до Міністерства культури України Заявку на участь у конкурсному відборі кінопроектів для надання держаної фінансової підтримки на виробництво (створення) та розповсюдження фільмів патріотичного спрямування кінопроекту "[INFO]" (т. 1 а.с. 47-48). Як вбачається із рейтингу кінопроектів за результатами другого етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, який розміщено на веб-сайті Міністерства культури України, місце № 16 у даному рейтингу посів кінопроект "[INFO]" виробника ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" (т. 1 а.с. 50-52). [INFO] року [PERSON] розмістив публікацію в мережі Інтернет, а саме на своїй веб-сторінці в соціальній мережі Facebook за веб-адресою [INFO] наступного змісту: «[INFO]До уваги п. міністра Міністерства культури України [PERSON] щодо невідповідності кінопроекту з Рейтингу кінопроектів в зв`язку з порушенням авторських прав ЗАЯВА Виступаючи в якості довіреної особи з боку своїх довірителів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на підставі укладених із кожною вказаною особою відповідних договорів про надання правової допомоги, повідомляю про наступне: Як відомо, згідно Рейтингу кінопроектів за результатами ІІ етапу конкурсного відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, що був опублікований на офіційному сайті Міністерства культури України (см. тут: [INFO] ), серед відібраних є кінопроект за [NUMBER] під назвою «[INFO]» виробництва СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ. Вказаний кінопроект має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником COЛAP МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ авторських прав на творчу концепцію та сценарій до кінопроекту. Авторами творчої концепції кінопроекту «[INFO]» є [PERSON] та [PERSON] , авторами сценарію - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Виробником в якості авторів вказуються інші особи. Претензії щодо порушення авторських прав до COЛAP МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ були висловлені авторами публічно через соціальні мережі, зокрема у мережі Facebook (повідомлення від [INFO].: [INFO] ). Замість цивілізованого врегулювання конфліктної ситуації СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ в мережі інтернет було розміщено публічну відповідь: (повідомлення від [INFO].: [INFO]). Таким чином, станом на сьогодні описаний тут конфлікт є не вирішений, договори із авторами творчої концепції та сценарію до кінопроекту не укладені. Оскільки вказане вище не відповідає вимогам Додатку 2 до Порядку проведення відбору кінопроектів патріотичного спрямування, для виробництва (створення) та розповсюдження яких надається державна фінансова підтримка, затвердженого наказом Міністерства культури України №370 від 27.04.2018р., прошу Вас прийняти рішення про виключення кінопроекту «[INFO], що в разі екранізації кінопроекту «[INFO]», в зв`язку із наявністю правових підстав та усіх необхідних доказів щодо авторства, авторами творчої концепції та сценарію після виходу фільму буде ініційовано відповідний судовий процес щодо порушення авторських прав. З повагою, [PERSON] адвокат Свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю №2130 видане на підставі рішення Ради адвокатів Харківської області №122 від 02.08.2017р." У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно положень ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. За змістом ч. 1 ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 6 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Відповідно до п.15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Щодо факту поширення інформації, то під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як на передумову для звернення до суду з даним позовом ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» вказувало, що публікація від [INFO]. містить недостовірну інформацію про позивача, у тому числі наступну: "...кінопроект за [NUMBER] під назвою «[INFO]» виробництва СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ... має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником СОЛАР МАДІА ІНТЕРТЕЙНМЕНТ авторських прав на... сценарій до кінопроекту. ... авторами сценарію [кінопроекту «[INFO]» є] - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ". Публікація, у якій міститься дана інформація, була розміщена [PERSON] в соціальній мережі Facebook на сторінці [INFO] (т. 1 а.с. 22). Вказана публікація містить у собі текст Заяви [INFO], який адресований міністру Міністерства культури України [PERSON] , автором якої є [PERSON] . Дані обставини не заперечувались відповідачами в ході розгляду справи. Крім того, факт розміщення публікації в соціальній мережі Facebook на сторінці [INFO] підтверджується експертним висновком за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет (т. 1 а.с.17-18). В ході розгляду справи судом також було встановлено факт існування іншого сценарію сімейного фільму-пограбування «[INFO] 1.7», авторами якого зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Копію даного сценарію було надано відповідачем [PERSON] (т. 2 а.с.6-47). На підтвердження своєї правової позиції стороною позивача надано Висновок експерта №16-06/19 складений за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 05 червня 2019 року, з якого вбачається, що при створенні твору - літературного сценарію повнометражного ігрового фільму "[INFO]" авторства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мало місце відтворення твору - сценарію "[INFO]", а також відтворення його частини, яка може використовуватися самостійно. Твір - літературний сценарій повнометражного ігрового фільму "[INFO]" авторства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є переробкою твору - сценарію "[INFO]". Твір - літературний сценарій повнометражного ігрового фільму "[INFO]" авторства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є самостійним твором, створеним у результаті творчої праці його авторів (т. 3 а.с. 97-213). У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens v. Austria). Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як встановлено судом, то інформація про те, що кінопроект за [NUMBER] під назвою «[INFO]» виробництва ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» авторських прав на сценарій до кінопроекту є недостовірною з огляду на те, що позивач набув майнові права на сценарій кінопроекту "[INFO]" у передбаченому законодавством порядку на підставі договору безпосередньо від його авторів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без жодного порушення авторських прав будь-яких осіб. При цьому, розповсюджена інформація у цій частині є негативною, стосується безпосередньо позивача, не носить оціночний характер, так як викладена у формі тверджень. З твердженнями сторони відповідачів про те, що інформація у листі до Мінкульту України викладена з метою реалізації права, передбаченого ст. 40 Конституції України, суд погодитись не може з огляду на наступне. Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічне роз`яснення висловлено і Верховним судом України (абзац 2 пункту 16 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Проте, Міністерство культури України не є органом, який уповноважений перевіряти інформацію щодо можливих порушень виробником ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» авторських прав на сценарій до кінопроекту, адже достовірність інформації, яка викладена у відповідних заявках, забезпечують саме суб`єкти кінематографії. Сама по собі обставина існування двох сценаріїв кінопроекту з однойменною назвою не дає підстав розповсюджувати інформацію про те, що ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» порушує авторські права на сценарій, з огляду на те, твір що авторства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є самостійним та не є переробкою іншого твору, створеного у співавторстві з [PERSON] , що підтверджується Висновком експерта №16-06/19 складений за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 05 червня 2019 року. Крім того, інформація про існування двох різних сценаріїв не відображена у листі, натомість чітко зазначено, що авторами творчої концепції кінопроекту «[INFO]» є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» порушено авторські права на сценарій до кінопроекту. Більш того, твердження відповідачами у спірній інформації про існування обтяження кінопроекту позивача не доведено відповідачами і у контексті з іншими виразами такі твердження є недостовірними, негативними щодо позивача. Зазначена обставина дає можливість прийти до висновку, що безпідставне звинувачення ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» у порушенні авторських прав на сценарій є неприпустимо, порушує права позивача на повагу до його ділової репутації. Ділова репутації, у відповідності до положень ст. 201 ЦК України, є особистим немайновим благом. Таким чином, суд не погоджується з думкою відповідачів про те, що позивач не надав доказів наявності у нього ділової репутації з огляду на те, що остання є особистим немайновим благом. При цьому, як вказано у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 910/16027/17, під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. У даному випадку, поширена недостовірна інформація, що ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент» порушено авторські права на сценарій, принижує статус позивача в очах суспільства, партнерів, оскільки необґрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем у його діяльності моральних та правових норм. В той же час, застосування положень про те, що юридичні дії, вчинені адвокатом спричиняють виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків саме довірителя, у даному випадку є недоречним з огляду на відображення саме адвокатом [PERSON] у листі до Мінкульта України, як фізичною особою, інформації, яка містить негативну та недостовірну інформацію. У даному випадку саме відповідач 2 склав текст листа та направив його адресату, а отже, має нести відповідальність за текст, який у ньому відображений. Крім того, згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 9 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У даному випадку [PERSON] у мережі Інтернет на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook поширив інформацію - лист, автором якого є адвокат [PERSON] Таким чином, вимога визнати інформацію, розповсюджену в мережі Інтернет [PERSON] на його веб- сторінці в мережі Facebook, а також [PERSON] у мережі Інтернет у заяві на адресу міністра Міністерства культури України [PERSON] недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ТОВ «Солар Медіа Інтертейнмент», а саме: «кінопроект за [NUMBER] під назвою « [INFO]» виробництва Солар Мадіа Інтертейнмент … має обтяження, що пов`язані із порушенням виробником Солар Мадіа Інтертейнмент авторських прав на творчу концепцію та сценарію до кінопроекту» ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При цьому, помилка у назві «Солар Мадіа Інтертейнмент» замість «Солар Медіа Інтертейнмент» не впливає на ту обставину, що дана інформація стосується позивача. Що не заперечувалось стороною відповідача в ході розгляду справи. За умовами абз. 1 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Оскільки недостовірна інформація була поширена [PERSON] у мережі Інтернет на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook, слід зобов`язати останнього спростувати її, шляхом розміщення на своїй сторінці резолютивної частини даного рішення, протягом 10 календарних днів з дня набрання ним законної сили. При цьому, опублікування повного тексту даного рішення є недоречним, з огляду на те, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, для чого достатньо розміщення лише резолютивної частини рішення. У той же час, вимога визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ТОВ "Солар Медіа Інтертейнмент" інформацію що «авторами сценарію [кінопроекту «[INFO]» є] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ." не може бути задоволена судом, з огляду на існування двох сценаріїв з однойменною назвою, тобто, фактично дана інформація є правдивою. Сама по собі розповсюджена інформація не є недостовірною, негативною для позивача, не порушує його права, а судом у справах вказаної категорії за таким предметом і підставами встановлення фактів і обставин авторства певних осіб щодо твору не може вирішуватись. Крім того, вимога заборонити відповідачам поширювати інформацію не може бути задоволена, з огляду на те, що такий спосіб захисту не передбачений ані ст.ст. 16, 278 ЦК України, ані вищезазначеною Постановою Пленуму Верховного суду України. Крім того, такий спосіб захисту не є співмірним із правом вираження поглядів, а ефективний спосіб захисту прав позивача забезпечиться шляхом задоволення позову у вищезазначеній частині. Таки чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, оскільки у діях відповідачів наявні усі обов`язкові ознаки правопорушення юридичного складу. Вирішують питання розподілу судових витрат варто вказати наступне. Позивач просив суд стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 995,40 грн., 672 140,24 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 40 000,00 грн. витрат на підготовку експертного висновку, 2 000,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою її до розгляду. Натомість, сторона відповідачів зазначила, що вказаний розмір судових витрат є необґрунтованим, непропорційним ціні позову, надмірним, неспівмірним між витраченим часом на надання послуг. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 114,40 грн. та за задоволену судом заяву про забезпечення (витребування) доказів у сумі 881,00 грн., а всього 2 995,40 грн. (т. 4 а.с. 34-35). На підготовку Висновку експерта №16-06/19 складений за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності від 05 червня 2019 року, який було взято до уваги в ході розгляду даної справи, сторона позивача понесла витрати на його складання у сумі 40 000,00 грн. (т. 4 а.с. 68). Крім того, на підготовку експертного висновком за результатами проведення фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 29.08.2018 року, який також судом взято до уваги при прийнятті даного рішення, позивач поніс витрати на його підготовку, які складають 2 000,00 грн. (т. 4 а.с. 71). Отже, витрати на сплату судового збору, проведення експертизи, пов`язані з вчиненням дій, необхідних для підготовки до розгляду справи, документально підтверджені стороною позивача, підлягають стягненню з відповідачів у зв`язку із частковим задоволенням даного позову. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З метою отримання професійної правничої допомоги позивач уклав з Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "ЕКВО" Договір про юридичні послуги № 13/08-2018 від [INFO]., до якого також були укладені Спеціальні умови № 13/08-2018-1 від [INFO]. (т. 4 а.с. 36-40). Відповідно до пункту 2.1. Договору, згідно з цим Договором Фірма надасть Клієнту Послуги щодо Проекту та/ або згідно з інструкціями Клієнта, які надаються час від часу та прийняті до виконання Фірмою, а Клієнт оплатить Гонорари та відшкодує Фірмі Згідно з п. 3.1 Договору, якщо інше не зазначено у Спеціальних Умовах, Гонорари розраховуються шляхом множення кількості годин, витрачених адвокатами/юристами та іншим юридичнім персоналом Фірми на надання Послуг, на відповідні Ставки, відповідно до процедури, що визначена цим Договором. На підставі вищезазначеного Договору адвокати АО "Юридична фірма "ЕКВО" надавали позивачу професійну правничу допомогу. Фактичне здійснення оплат за перерахованими рахунками підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 11.01.2019 р., 31.05.2019 р., 11.07.2019 р. і довідкою за підписом начальника Шевченківського відділення № 20 КРД АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 01.08.2019 р. про його оплату (т. 4 а.с. 49-51). Виконання робіт і надання послуг за відповідними рахунками, а також відсутність у замовника (позивача) претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) (т. 4 а.с. 53-55). На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивач надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами АО "Юридична фірма "ЕКВО", копії свідоцтв адвокатів [PERSON] та [PERSON]., витягів з Єдиного реєстру адвокатів, копіх наказів про прийняття їх на роботу в АО "Юридична фірма "ЕКВО" та довідки про те, що вони працюють там станом на 30.08.2019 р. (т. 4 а.с. 56-65). Таким, позивач поніс витрати на правову допомогу у загальному розмірі 672 140,24 грн., що документально підтверджено у ході розгляду справи. Але відповідачі зазначали, що вказаний розмір судових витрат є необґрунтованим, непропорційним ціні позову, надмірним. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вимоги ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, враховуючи, що сторона відповідачів заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу у сумі 672 140,24 грн. із зазначених вище підстав, враховуючи часткове задоволення даного позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів до 100 000,00 грн. На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи поведінку сторони позивача під час розгляду справи, професійну підготовку представників до її розгляду та значення даної справи для позивача. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial