Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що 16 липня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області. Сторони проживають окремо, ведуть різні бюджети. Від спільного сімейного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, та потребує матеріального забезпечення від відповідача. Позивачка працює обліковцем в товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробнича компанія "Техімпекс" та отримує заробітну плату в середньому розмірі 7213, 70 гривень. Відповідач ніде не працює, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Мотивуючи тим, що відповідач має мінливий, непостійний дохід, просила стягувати з нього щомісячно аліменти на її користь на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та зазначила, що на утримання дитини потрібні коти в розмірі біля 3000 гривень, в тому числі на одяг, продукти харчування, ліки в разі хвороби, при цьому дитина також відвідує школу та після школи гуртки. Вона має на праві власності 1/4 квартири та даного факту не заперечував відповідач по справі. Відповідач з представником в судвому засіданні позов визнали частково. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому вимоги позивачки визнав частково та вказав, що він брав участь в анти терористичній операції, в наслідок чого отримав травму та на даний час являється інвалідом ІІІ групи, певний переіод перебув на довготривалаому лікуванні, проте на даний час пенсії не отримує. Отримав як учасник АТО земельну ділянку, проте в оренді вона не перебуває,доходу на даний час від неї він не отримує та даний факт не заперечувала позивачка по справі. Проживає із своїми батьками-пенсіонерами, має періодичні заробітки, постійно спілкується із донькою та при можливості купує їй необхідні речі. Досить часто дитина заходить до нього після школи та в нього харчується. Від іншого шлюбу відповідач має сина [PERSON], 08.10.1997 року, який навчається в Навчально-науковому інституті інформаційної безпеки Національної академії СБ України на договірній основі, якому також надає матеріальну допомогу. Вказав, що зможе щомісячно надавати позивачці кошти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 гривень. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В силу сстатті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного сімейного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5 зворотна сторона, 3-5), яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (7). Позивачка працює обліковцем в товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробнича компанія "Техімпекс", її середньомісячний заробіток складає 7213,70 грн (а.с. 6). Позивачка має на праві власності 1/4 вкартири, іншого нерухомого чи рухомого майна не має. Дитина перебуває на обліку з хронічним захіворюванням (а.с.11). Відповідач не працює, є учасником бойових дій та має пільги ветерана війни. В наслідок отриманої травми є інвалідом ІІІ групи (а.с.35, 21, 29-38, 54). [PERSON] має на утриманні повнолітнього сина, Ярослава, [INFO], який продовжує навчання Навчально-науковому\~інституті інформаційної\~безпеки Національної\~академії СБ\~України та добровільно надає йому матеріальну допомогу (а.с.39-42 ). Відповідач проживає з батьками-пенсіонерами, має нерегулярний, мінливий дохід, та на даний час оформлює пенсію, в зв'язку із отриманою інвалідністю. Має на праві власності земельну ділянку. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та ті обставини, що дитина потребує матеріального забезпечення, а відповідач є особою працездатною, ІІІ група інвалідності є робочою, добровільно надає допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року, згідно Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" становить 1860 гривень, та враховуючи, вимоги ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи, що позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільняється від сплати судового збору, а відповідач звільняється від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", то судовий збір слід стягнути з державного бюджету в сумі 704, 80 гривень.

Outcome: partial