Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору, стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21 березня 2019 року між ним та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 190304. За умовами Договору виконавець -ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання у строк до 10.06.2019 виготовити та доставити позивачу меблі, а саме кухню розміром 1550 х 2400, плінтус алюмінієвий, ящики, біла сушка. Вартість послуг сторонами за договором визначено у розмірі 30 000 грн. Договір укладався 21 березня 2019 року, в боксі який розташований на території «Критого ринку» за адресою: [ADDRESS] , у присутності свідка [PERSON] . При підписанні договору позивачем було надано відповідачу передплату у розмірі 20 000 грн. Відповідно до п. 4.1. Договору Відповідач зобов`язався виготовити меблі протягом 55 робочих днів починаючи з 21 березня 2019 року, тобто 10 червня 2019 року закінчився строк виконання зобов`язання. В подальшому із настанням строку виконання робіт, а саме на початку червня 2019 року, відповідачем-виконавцем взяті на себе зобов`язання виконані не були, меблі на адресу замовника не поставлені. 17 липня 2019 року позивач звернувся з заявою до Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо протиправних дій відповідача. Однак, листом Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області від 23 липня 2019 року позивачу було повідомлено, що по факту звернення було проведено перевірку та встановлено, що у сторін виникли цивільно-правові відносини, рекомендували звернутися до суду. 27 вересня 2019 року позивач направив відповідачу лист-претензію про розірвання договору. Повідомив відповідача, що відмовляється в односторонньому порядку від договору побутового підряду та вимагав від нього негайно повернути сплачені їм кошти. Однак, лист повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Укладеним договором передбачалась виготовлення меблів у строк до 10.06.2019 року (55 робочих днів починаючи з 21.03.2019 року), проте, відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано, меблі станом 10.06.2019 року не виготовлено. З 10.06.2019 року по 15.06.2019 року минуло 158 днів, а 0,5 % вартості послуг становить 150 грн., виходячи з чого, загальна сума неустойки складає 23 700 грн. (150 грн. х 158 днів). Верховним Судом України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013 вказано, що вирішуючи спори, що виникають із договорів про виконання робіт або надання певних послуг, судам слід враховувати і відповідні норми ЦК, якими врегульовано вимоги до конкретних видів договорів. Так, у ст. 866 ЦК передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно п.п. З, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заподіяна Позивачу моральна шкода виразилася у негативних емоціях та переживаннях, які виникли внаслідок істотного погіршення виконавцем договору. Тобто, страждання позивача обумовлено не споживанням публічних послуг (завдяки діям Відповідача), які мав намір отримати позивач для облаштування власного житла та створення комфортних умов проживання. Порушено звичайний спосіб життя позивача, що вимусило застосовувати зусилля для його нормалізації, а також відновлювати погіршений стан внаслідок протиправних дій відповідача. Моральна шкоду отримана позивачем від протиправних дій відповідача, позивач оцінює у розмірі 5000 гривень. Позивач просить розірвати договір № 190304 від 21.03.2019 року, укладений між ним та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на його користь передплату у розмірі 20 000 грн., пеню у розмірі 23 700 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив, що в позові викладені всі доводи, зазначив суду, що ним було укладено вказаний договір з відповідачем на виготовлення меблів, в офісі відповідача він в присутності матері - [PERSON] , передав відповідачу 20000 грн., але до сьогоднішнього дня меблі відповідач не виготовив. Просив позов задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що між її сином [PERSON] , який є позивачем по справі, та приватним підприємцем [PERSON] , який є відповідачем по справі, був укладений договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити меблі для кухні. На виконання цього договору її син [PERSON] в офісі відповідача, який розташований на «Критому ринку» у м.Запоріжжі, передав відповідачу [PERSON] в якості передоплати грошові кошти в сумі 20000 грн. купюрами по 500 грн. В подальшому [PERSON] в телефонному режимі неодноразово просив про відстрочку виконання робіт, а потім взагалі зник, не виконавши заказ та не повернувши гроші. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача , суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 березня 2019 року між Позивачем та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір надання послуг по виготовленню меблів № 190304 ( а.с.6). При підписанні договору позивачем було надано відповідачу передплату у розмірі 20 000 грн., що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та узгоджується із поясненнями позивача, наданими в судовому засіданні, а також із зазначеними письмовими доказами. За умовами Договору виконавець - ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання у строк до 10.06.2019 виготовити та доставити замовнику - позивачу меблі, а саме кухню розміром 1550 х 2400, плінтус алюмінієвий, ящики, біла сушка( п.1.1. Договору). Вартість послуг сторонами за договором визначено у розмірі 30 000 грн. (п. 3.1. Договору). Відповідно до п. 4.1. Договору відповідач зобов`язався виготовити меблі протягом 55 робочих днів починаючи з 21 березня 2019 року, тобто 10 червня 2019 року закінчився строк виконання зобов`язання (а.с.6). Із настанням строку виконання робіт, а саме на початку червня 2019 року, ФОП [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконані не були, меблі на адресу позивача не поставлені. 17 липня 2019 року позивач звернувся з заявою до Заводського ВП ГУНП в Запорізькій області щодо протиправних дій Відповідача.(а.с.7) 27 вересня 2019 року позивач направив відповідачу лист-претензію про розірвання договору. Однак, лист повернувся з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».(а.с.9,10). Згідно ст. ст. 626, 627 ЦК України - договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом, (ч. 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів») Згідно положень статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України). Відповідно до положення статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов`язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов`язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов`язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частинами 1 та 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідачем порушено істотні умови укладено договору та станом на дату подання даного позову не виконано взятих на себе зобов`язань (не виготовлено та не передано товар за отриманою передплатою у встановлений договором строк), що є підставою для розірвання договору та стягнення з нього збитків у розмірі сплаченої суми передплати. Верховним Судом України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013 також вказано, що за п. 20 постанови Пленуму № 5 при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв`язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства, а також з умов укладеного сторонами договору. Судам слід мати на увазі, що неустойка стягується тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Наприклад, статті 8, 10, 11 Закону № 1023-ХІІ, п. 127 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. № 457 "Про затвердження Статуту залізниць України" тощо. Як вказано в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму №5, судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Згідно з п. 3.5. Договору, в разі прострочення строку щодо виконання робіт по виготовленню меблів Виконавець сплачує Замовнику пеню в розмірі 0,5 % від загальної суми вартості робіт, за кожен день прострочення. Укладеним договором передбачалась виготовлення меблів у строк до 10.06.2019 року (55 робочих днів починаючи з 21.03.2019 року), проте, відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконано, меблі станом 10.06.2019 року не виготовлено. З 10.06.2019 року по 15.06.2019 року минуло 158 днів, а 0,5 % вартості послуг становить 150 грн., виходячи з чого, загальна сума неустойки складає 23 700 грн. (150 грн. х 158 днів). Верховним Судом України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013 вказано, що вирішуючи спори, що виникають із договорів про виконання робіт або надання певних послуг, судам слід враховувати і відповідні норми ЦК, якими врегульовано вимоги до конкретних видів договорів. Так, у ст. 866 ЦК передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заподіяна позивачу моральна шкода виразилася у негативних емоціях та переживаннях, які виникли внаслідок істотного погіршення виконавцем договору. Тобто, страждання позивача обумовлено не споживанням публічних послуг, які мав намір отримати позивач для облаштування власного житла та створення комфортних умов проживання. Порушено звичайний спосіб життя позивача, що вимусило застосовувати зусилля для його нормалізації, а також відновлювати погіршений стан внаслідок протиправних дій відповідача. Моральну шкоду, яка отримана позивачем від протиправних дій відповідача, позивач оцінює у розмірі 5000 гривень., яку суд, з урахуванням викладених обставин, вважає обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved