Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: житлово-експлуатаційна дільниця ЖЕД-5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Згідно заяви уточненої ( а.с.133-136) вказував, що 08.08.2016 року позивачі звернулись в суд з зазначеним позовом про відшкодування шкоди завданої майну. Свої вимоги мотивують тим, що з 02.06.2017 року та по сьогоднішній день з розташованої поверхом вище квартири під № 234 відбувається залиття їх квартири. Згідно Акту обстеження від 02.06.2017 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття квартири позивачів сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 02.06.2017 року, при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: у ванній кімнаті- стеля - водоемульсійне пофарбування площею, кухня - стеля - водоемульсійні пофарбування, коридор- стеля - водоемульсійне пофарбування, стіни - шпалери поліпшеного ґатунку, кімната- стеля - водоемульсійне пофарбування, стінн - шпалери поліпшеного ґатунку. Згідно Акту обстеження від 29.01.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 29.01.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:у ванній кімнаті: стеля - водоемульсійне пофарбування, кухня- стеля - водоемульсійне пофарбування. В подальшому залиття їх квартири не припинилося та вже після звернення в суд знову викликали представника ЖЕД-5. Згідно Акту обстеження від 19.04.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 19.04.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:санвузла-пошкоджено стеля- водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 30.05.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 30.05.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: кладової- пошкоджено стелю - водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 18.07.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття квартири позивачів № 230 сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 18.07.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:кладової-пошкоджено -стелю- водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування, санвугла - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування. Також звертали увагу на те, що мешканці квартири № 234 (відповідачі) довгий час не виконують поточне обслуговування внутрішньо квартирних інженерних комунікацій (труб ХВП, ГВП, каналізаційна груба) на вказані недоліки реагують негативно, усунути причину залиття відмовляються. Згідно Акту обстеження від 07.09.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 07.09.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: кладової - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування, санвузла - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування, ванна кімната - стеля - водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 22.02.2019 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 22.02.2019 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:кухні - стеля - водоемульсійне пофарбування, ванної кімнати- стеля- водоемульсійне пофарбування, санвузла - пошкоджено стелю -водоемульсійне пофарбування. В результаті вищевказаного залиття, яке відбувалося неодноразово з квартири відповідачки, було пошкоджено оздоблення їх квартири, чим завдано значних збитків, що підтверджується відповідним Звітом № 122\\01-18 від 08.02.2018 року з визначення вартості матеріального збитку нанесеного через пошкодження оздоблення квартири, складеного спеціалістом ТОВ «Експертна Компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт», розмір матеріального шкоди, заподіяної позивачам, становить 21 315 грн. 00 коп. Вказану суму просили стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів. Крім того, позивачі зазначили, що їм було завдано моральну шкоду, оскільки через бездіяльність відповідачів, що проявилось у несвоєчасному вжитті заходів по усуненню несправностей сантехнічного обладнання в квартирі відповідачки та подальше ігнорувння усунення причин постійного залиття їх квартири, просили стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., також просили стягнути з відповідачів понесені витрати на професійну юридичну допомогу у розмірі 14 000,00 грн., витрати, пов"язані із проведенням експертизи у розмірі 2 000,00 грн., суму інфляції - 2 531,85 грн., 3 % річних - 781 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1473, 20 грн. та 551,21 грн. У судовому засіданні представник позивачів підтримав заявлені позовні у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином до суду відзив на позов не надала, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання у ї відсутність. Представник відповідача: КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" проти позов до КП заперечував, суду наданий відзив, в якому представник відповідача вказував, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Вказував, що п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду Ук 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що умовою для притягнення до відповідальності є: Наявність протиправних дії, або бездіяльність; наявність шкоди безпосередній причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю та шкодою; вина. Тобто відповідальність за завдану шкоду настає при наявності 4-х ознак: наявність шкоди, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача шкоди, вина заподіювача, безпосередній причинний зв`язок між протиправним діянням та заподіяною шкодою. При відсутності будь-якої з цих ознак відповідальність не настає. Наявність або відсутність цих ознак і є предметом доказування сторін у справі. Відповідч із посиланням на вимоги ст.ст. 81 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України вкзував, що Позивач у праві намагався довести, що причиною залиття стала протиправна бездіяльність відповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва". Бездіяльність - певна форма поведінки особи, яка полягає у невиконанні нею дій, які вона повинна була і могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових обов`язків і згідно з законодавством України. Для доведення бездіяльності, потрібно визначити чи покладений на сторону певний конкретний обов`язок, чим він покладений, який строк його виконання та встановити факт, що зазначений обов`язок особою не був виконаний. В своїй діяльності комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» керується Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.03.2011 № 307 «Структура, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Так пунктом 6 зазначеного розпорядження визначено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення здійснюється за винятком внутрішньоквартирних мереж. Профілактичні роботи (прочищення, усунення засмічень, несправностей та витоків в системах) здійснюються за необхідністю. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вкзував, що відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В цілому в цивілістичній доктрині склалося два основних підходи до поняття "спільні дії". Об`єктивний підхід передбачав кваліфікацію спільності дій на підставі об`єктивних критеріїв: неподільність шкоди, неможливість виділити причинний зв`язок між конкретними діями конкретної особи та заподіяною шкодою. Виділяють дві основні умови спільного заподіяння шкоди: поперше, наявність причинного зв`язку між винними діями двох або декількох осіб із шкідливими наслідками; подруге, заподіяння спільними діями двох або кілью нероздільної шкоди, що становить єдине ціле, а не просто механічне поєднання в єдину спільну сукупність наслідків, зумовлених самостійними діями кожного із заподіювачів . Суб`єктивний підхід до спільності дій передбачав аналіз суб`єктивного критерію - спільності наміру співзаподіювачів. Для того, щоб кваліфікувати заподіяння шкоди як таке, що здійснене спільними діями необхідно з однієї сторони, щоб дії співзаподіювачів шкоди перебували у причинному зв`язку із шкодою, що настала, та являла собою єдине ціле (об`єктивний зв`язок). З іншої сторони, необхідно, щоб між особами, діями яких заподіяна шкоди, існував зв`язок суб`єктивного характеру. Наявність чи відсутність суб`єктивного зв`язку між кількома особами визначається перш за все в залежності від форми вини кожної з них. Якщо дії двох осіб є навмисними та вони об`єднані спільним наміром, безперечно можна говорити про спільне заподіяння шкоди, що тягне за собою солідарну відповідальність. У випадку заподіяння шкоди з необережності, суб`єктивний зв`язок між двома співзаподіювачами за загальним правилом відсутній. Судова практика поєднала об`єктивний та суб`єктивний підходи до кваліфікації дій кількох осіб, що призвели до заподіяння шкоди як спільних. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", особи вважаються такими, що спільно заподіяли шкоду, якщо вони заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру. Пленум Верховного суду України застосовує сполучник "або", що означає, що допускається кваліфікація дій як спільних за наявності одного із критеріїв: або дії співзаподіювачів є взаємопов`язаними та сукупними, а шкода - неподільною, або якщо особи мали єдиний намір заподіяти шкоду. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вказував, що позовні вимоги позивача, щодо солідарної відповідальності за заподіяну шкоду декількох відповідачів з урахування відсутності спільних дій та спільного наміру в завданні шкоди позивачу не може бути задоволено судом. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вказував, що За загальним правилом, відповідно до ст. 151 ЖК України та ст. 322 ЦК України тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України від 14.05.2015 №417-VIII «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані забезпечуватитехнічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним судом у Постанові від 03.10.2018 № 668/7511/15-ц, 61-24544св18 шкода, завдана залиттям квартири, повинна бути відшкодована особою, у власності якої перебуває квартира та елемент системи водопостачання, який став причиною такого затоплення. Так, у статті 151 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, а згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року N 572, саме власник квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обслуговування, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вказував, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, неправомірних дій саме КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». В матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправних дій чи бездіяльності комунального підприємства які б могли призвести до залиття квартири. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вказував, що обґрунтування та документальне підтвердження розміру моральної шкоди, які були спричинені нашим підприємством в матеріалах справи не міститься. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" щодо процентів за користування грошима, вказував, що стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-74/0/4-13 від 16 січня 2013 р .). Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди. В наведених позивачем рішеннях суду не йдеться про деліктні правовідносини я підставу застосування відповідальності передбаченою 625 статтею Цивільного кодексу України. Відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" вказував, що відповідно до статті 83 Цивільного процесуального кодексу, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не отримувало доказів про які зазначає позивач у своїй позовній заяві. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.06.2017 року та по сьогоднішній день з розташованої поверхом вище квартири під [ADDRESS] , власником якої є відповідачка [PERSON] , відбувається залиття квартири [ADDRESS] , власниками якої є позивачі. Згідно Акту обстеження від 02.06.2017 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття квартири позивачів сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 02.06.2017 року, при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: у ванній кімнаті- стеля - водоемульсійне пофарбування площею, кухня - стеля - водоемульсійні пофарбування, коридор- стеля - водоемульсійне пофарбування, стіни - шпалери поліпшеного ґатунку, кімната- стеля - водоемульсійне пофарбування, стінн - шпалери поліпшеного ґатунку. Згідно Акту обстеження від 29.01.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 29.01.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:у ванній кімнаті: стеля - водоемульсійне пофарбування, кухня- стеля - водоемульсійне пофарбування. В подальшому залиття їх квартири не припинилося та вже після звернення в суд знову викликали представника ЖЕД-5. Згідно Акту обстеження від 19.04.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 19.04.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:санвузла-пошкоджено стеля- водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 30.05.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 30.05.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: кладової- пошкоджено стелю - водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 18.07.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття квартири позивачів № 230 сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання.Станом на 18.07.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:кладової-пошкоджено -стелю- водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування, санвугла - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування. Також звертали увагу на те, що мешканці квартири № 234 (відповідачі) довгий час не виконують поточне обслуговування внутрішньо квартирних інженерних комунікацій (труб ХВП, ГВП, каналізаційна груба) на вказані недоліки реагують негативно, усунути причину залиття відмовляються. Згідно Акту обстеження від 07.09.2018 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 07.09.2018 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття: кладової - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування, стіну - водоемульсійне пофарбування, санвузла - пошкоджено стелю- водоемульсійне пофарбування, ванна кімната - стеля - водоемульсійне пофарбування. Згідно Акту обстеження від 22.02.2019 року, складеного представником ЖЕД-5 зазначено, що залиття їх квартири сталося внаслідок халатного відношення мешканців квартири № 234 до сантехнічного обладнання. Станом на 22.02.2019 року при візуальному обстеженні виявлено сліди залиття:кухні - стеля - водоемульсійне пофарбування, ванної кімнати- стеля- водоемульсійне пофарбування, санвузла - пошкоджено стелю -водоемульсійне пофарбування. (а.с.139-143). Також судом встановлено, що відповідно до Звітом № 122\\01-18 від 08.02.2018 року з визначення вартості матеріального збитку нанесеного через пошкодження оздоблення квартири, складеного спеціалістом ТОВ «Експертна Компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт», розмір матеріального шкоди, заподіяної позивачам, становить 21 315 грн. 00 коп. (ас. 11-21). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не подала суду належних та допустимих доказів та не спростувала доводи позивачів, не зверталась до суду з клопотаннями про витребування або забезпечення доказів в спростування доводів позивачів, також не повідомила суд про підстави звільення від доказуваня в порядку ст. 82 ЦПК України. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 151 Житлового кодексу громадяни, особи, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне, за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української PCP. Аналогічна норма міститься й у статті 322 ЦК України, згідно якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлена договором або законом. Судом встановлено, що власники житла безпосередньо зобов`язані утримувати лише майно що розташоване в межах житлового будинку (квартири), що їм належить, в той час як роботи (послуги) щодо підтримання належного стану зовнішніх конструкції багатоквартирного будинку, утримання ліфтів, сходинок, міжповерхових дверей сміттєпроводу та іншого майна, яке є об`єктом спільного користування мешканці: багатоквартирного будинку, здійснюється іншим суб`єктом - організацією, яка надає житлово-комунальні послуги, хоча і за рахунок самих власників та наймачів, як сплачують квартирну плату. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, позовні вимоги позивачів про відшкодування шкоди завданої майну у розмірі 21 325,00 грн. підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що своїми діями, які виявились у завданні збитків позивачам відповідачкою завдано моральну шкоду, яка виявилась у пошкоденні майна позивчів та їх переживання, у зв"язку з чим позовні вимоги позивачки про відшкодувння моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 10 000 грн. Також, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо стягнення вартості складання звіту в розмірі 2 000 грн., які були понесені позивачем [PERSON] , що підтвреджується відповідною квитанцією (а.с. 57). Що стосується позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги в розмірі 14 000 грн. суд приходить до наступного висновку. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що при збільшенні позовних вимог позивачами було заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу в розмірі 14 000 грн. 00 коп., однак на підтвердження понесених витрат, не надано суду належних доказів. Таким чином, позовні вимоги позивачів про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. задоволенню не підлягають задоволенню. Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 та 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов"язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка свої зобов`язання по відшкодуванню завданої шкоди не виконала, а отже зобов`язана сплатити позивачам витрати від інфляції в сумі 2 531,85 грн., 3% річних в розмірі 781 грн. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивачів підлягає судовий збір у сумі 1409,60 грн. На основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались позивачі, як на підстави своїх вимог, наданих письмових доказів, досліджених судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачами частково доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню з відповідача [PERSON] . Позов пред"явлений до відповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва", як солідарного відповідача не доведено та задоволенню, в цій частині не підлягає.

Outcome: partial