Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою та просить стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 4292 грн. 35 коп., а саме: інфляційні втрати в сумі 3541 грн. 44 коп. та три проценти річних в сумі 750 грн. 91 коп., мотивуючи тим, що постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 22.08.2012 у справі №617/9430/12 було зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату їй коштів, передбачених ст.ст. 39, 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 20.06.2011 по 22.07.2011 в сумі 2307 грн. 79 коп.. Однак, грошові кошти на виконання вказаної постанови вона отримала лише 31.07.2018 під час примусового виконання рішення, тобто з простроченням більше ніж сім років. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження відповідно до положень ст. 279 ЦПК України. Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 22.08.2012 у справі №617-9430/12 позовні вимоги [PERSON], тобто позивача, до управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було задоволено повністю та зобов'язано останнє провести донарахування та виплату позивачеві коштів за ст.ст. 39, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 20.06.2011 по 22.07.2011. Відмітки про дату набрання законної сили вказана постанова не містить. Зазначені факти підтверджуються копією вказаної постанови (а.с. 3). Копія виписки з рахунку (а.с.7) підтверджує факт виплати позивачеві коштів по постанові Овруцького районного суду Житомирської області від 22.08.2012 у справі №617/9430/12 в сумі 2307 грн. 79 коп. 31.07.2018. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 №845. Відповідно до п. 2 даного Порядку безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів. Згідно п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників-у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). За приписами п. 50 Порядку компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в пункті 48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів. В ст. 1 ЦК України законодавець закріпив, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Аналізуючи правову норму, що міститься в ч.2 ст.625 ЦК України, Верховний Суд у справі № 742/1876/15-ц (постанова від 23.05.2018) дійшов висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин. Тобто, її положення поширюються на порушення грошового зобов'язання, передбаченого договором. З огляду на наведене, враховуючи правову природу коштів, які виплачуються на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чонобильської катастрофи", і які є гарантованою державою виплатою, а не сплатою суми боргу, а також наявність визначеного Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» механізму виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу, який включає зокрема і нарахування компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, в разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин не може бути застосована ст. 625 ЦК України та положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Таким чином, аналізуючи правовідносини, що склалися, та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed