Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

10.05.2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян. Крім цього, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. В обґрунтування позову позивач зазначила на те, що відповідач є батьком дітей, однак матеріальної допомоги на їх утримання в добровільному порядку не надає, а позивач не має достатніх коштів для забезпечення матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, а позовні вимоги задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, суд про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26.09.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 404 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7,8). Діти проживають разом із матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, а саме за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає також у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей, між сторонами досягнуто не було, обов"язок по утриманню дитини є безумовним і виникає з моменту народження дитини та покладається законом рівною мірою на обох батьків, тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму доходів громадян. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач працездатного віку, працює в філії "Кушнер-Оболонь 2" ТОВ "Кушнер". З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною, донькою [PERSON], трьох років у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, щомісячно . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене,

Outcome: approved