Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк". Просить розірвати договір про надання споживчого кредиту № 11176155000, укладеного 26 червня 2007 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що згідно пункту 1.1. кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання надати йому кредит в сумі 52 800 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 217 023,31 гривень за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування відповідачем коштів на його поточний рахунок №26203134873200 відкритий у відповідача для подальшого використання за цільовим призначенням.. 26 червня 2007 року ним було отримано з даного рахунку кошти в сумі 206 448,00 грн. З цього часу ним здійснювалось погашення кредиту та сплата відсотків відповідно до умов кредитного договору, Всього ним було передано відповідачу 47 211,83 швейцарських франків, з яких 18 260,68 відповідачем було зараховано в рахунок повернення кредиту, а 2 895,15 в рахунок сплати відсотків. 19 серпня 2015 року ним було отримано виписку з поточного рахунку №26203134873200 , з якої йому стало відомо, що в порушення умов договору відповідач на вище зазначений рахунок кошти в сумі 52 800 швейцарських франків не перерахував, з самостійно змінив валюту кредиту в односторонньому порядку та перерахував йому кошти в сумі 206 448,00 грн., які він в подальшому отримав готівкою в касі відповідача. Вважає, що заміна валюти кредиту з швейцарського франку на гривню є істотним недоліком, оскільки це робить неможливим використання кредиту відповідно до його цільового призначення, даний недолік виник з вини відповідача і він робить послугу по наданню кредиту суттєво іншою, ніж це передбачено кредитним договором. Оскільки відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, просить розірвати договір про надання споживчого кредиту № 11176155000, укладеного 26 червня 2007 року. В поданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача позов не визнав та вказав, що відповідно до п.1.1 та п.1.5. договору про надання споживчого кредиту № 11176155000 банк надав позивачу кошти в сумі 52 800 швейцарських франків шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника. Як видно з виписки по рахунку № 262031348732000 кошти в сумі 52 800 швейцарських франків були перераховані банком на вказаний рахунок позичальника 26.06.2007 року та в цей же день були продані банком на МВР (міжнародний валютний ринок) згідно заяви клієнта по курсу 391,00 грн. за 100 швейцарських франків.Тобто, саме за заявою самого позичальника кошти в швейцарських франках були конвертовані в гривню та видані йому.Відповідно до п.1.4. Договору про надання споживчого кредиту № 11176155000 від 26.06.2007 року цільове призначення кредиту - для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Відінська,48/17. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року позивач придбав вказану квартиру. Отже, посилання позивача на те, що з вини банку він не зміг використати кредитні кошти за цільовим призначенням не відповідає дійсності. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовільнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] просить позов задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2007 року [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту № 11176155000 з Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство"УкрСиббанк". З метою забезпечення виконання позивачем зобов"язань за вказаним договором, 26 червня 2007 року між відповідачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 123927. Згідно пункту 1.1. кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання надати позивачу кредит в сумі 52 800 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 217 023,31 гривень за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування відповідачем коштів на поточний рахунок позивача №26203134873200 відкритий у відповідача для подальшого використання за цільовим призначенням.. Як видно з виписки по рахунку № 262031348732000 кошти в сумі 52 800 швейцарських франків були перераховані банком на вказаний рахунок позичальника 26.06.2007 року та в цей же день були продані банком на МВР (міжнародний валютний ринок) згідно заяви клієнта по курсу 391,00 грн. за 100 швейцарських франків. Відповідно до п.1.4. Договору про надання споживчого кредиту № 11176155000 від 26.06.2007 року цільове призначення кредиту - для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: м.Рівне, вул. Відінська,48/17. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.06.2007 року позивач придбав вказану квартиру. Отже, посилання позивача на те, що з вини банку він не зміг використати кредитні кошти за цільовим призначенням не відповідає дійсності. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою сторонок яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.З ст. 10 та ч.І ст.60 ЦПК України). Доказів, які би підтверджували обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог позивач і які відповідають вимогам ст.ст. 58,59 ЦПК України, суду не було надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed