Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

20 серпня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - встановлення факту неправильності запису про національність матері - [PERSON] в актовому записі № 53 від 13.05.1962 року про народження заявника. В своїй заяві заявник прохає встановити факт неправильності запису про національність матері - [PERSON] в актовому записі № 53 від 13.05.1962 року про народження заявника ( [PERSON] ) та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до графи «національність матері», а саме зазначити національність не «росіянка», а «німкеня». Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судовому засіданні вказала, що народилась [INFO] в смт.Розівка Розівського району Запорізької області, в свідоцтві про її народження зазначено батьком " [PERSON] ", національність «українець», матір`ю - " [PERSON] ", національність « росіянка ». Після укладення шлюбу заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». Проте, відомості про національність її матері, внесені в свідоцтво про її народження, не відповідають дійсності, адже її мама була уродженою німкенею. Належність її матері та, відповідно, її самої, до німецької національності, є особистим не від`ємним правом та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Так, її бабуся [PERSON] , дошлюбне [PERSON] була німкенею, в 1943 році під час Другої світової війни, разом зі своєю донькою [PERSON] були насильно направлені до Німеччини на примусові (трудові) роботи до м.Мільхен. Після закінчення війни, 1945 році, вони разом були репатрийовані з Німеччини, і оскільки бабуся [PERSON] була німкенею, то їх направили на спецпоселення до Горьковської області. Після закінчення Другої світової війни, її бабуся, [PERSON] , яка було уродженою німкенею, була вимушена приховувати свою національність, боячись переслідувань. Згодом бабуся [PERSON] в 1994 році була реабілітована. Зазначення національність матері « росіянка » в її свідоцтві про народження може бути як помилкою державного органу, так і свідомим вибором її матері, яка боячись переслідувань по національній ознаці, приховувала свою національність. Сім`я по матері заявниці мала німецьке коріння. Проте, у зв`язку із політикою радянської влади це не афішувалося, оскільки, в той час німці зазнавали утисків та гонінь зі сторони влади і питання про внесення виправлення до свідоцтва про народження заявниці про національність матері не вирішувалось через страх перед можливими переслідуваннями. На теперішній час представництвами Федеративної республіки Німеччина надані певні можливості для вивчення німецької культури, мови та встановлення національних зв"язків, спрощеного порядку в"їзду до Німеччини, але зазначені можливості стосуються етнічних німців, які змогли підтвердити своє німецьке коріння. Так, її рідна сестра [PERSON] підтвердила своє німецьке коріння, оскільки в її свідоцтві - національність матері " [PERSON] " зазначено як "німка", в свідоцтві про одруження [PERSON] її національність зазначено як "німка", в свідоцтві про народження дитини [PERSON] , її племінниці та доньки її сестри [PERSON] , національність матері " [PERSON] " зазначено як"німка". На даний час сестра проживає в Німеччині. Встановлення національності матері в її свідоцтві про народження " німкеня", відродить її національну ідентичність по лінії матері і спростить їй можливість спілкування зі своїми рідними, що проживають в Німеччині. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій прохав проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти даної заяви, оскільки відновлення національності не відноситься до компетенції відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цивільним процесуальним кодексом України визначено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт який підлягає встановленню повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону, заявлена вимога не містить в собі спору про право. У відповідності ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин в Україні, громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. На сьогодні встановити відповідний факт, окрім як в судовому порядку, не видається можливим з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерством юстиції № В-350-35 від 13.07.99 року. Згідно вказаного листа зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності" втратив чинність згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 року № 70/99. Заявник [PERSON] народилась [INFO] в смт.Розівка Розівського району Запорізької області, зареєстрована та проживає по [ADDRESS] ( а.с.6-9). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в смт.Розівка Розівського району Запорізької області, батьками зазначено: батько - [PERSON] , національність «українець», мати - [PERSON], національність «росіянка» (а.с. 10). 16 липня 1983 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , та після укладення шлюбу змінила власне прізвище на прізвище чоловіка - « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ( а.с.11). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , вказано: батько [PERSON] , національність - «українець», матір`ю - [PERSON] , національність - «німка» (а.с.13). [INFO] року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , та після укладення шлюбу змінила власне прізвище на прізвище чоловіка - « [PERSON] » (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ( а.с.12). Встановлення факту належності до німецької національності матері заявниці, [PERSON] , та її самої, та внесення відповідних зміни щодо національності до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, необхідно заявниці для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями наданими Федеративною республікою Німеччина , зокрема вивчення німецької культури, мови та встановлення національних зв"язків, спрощеного порядку в"їзду до Німеччини етнічних німців, які змогли підтвердити своє німецьке коріння, спілкування з рідними , що є етнічними німцями та проживають в Німеччині. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 цієї ж постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Відповідно до п. 11 вищезгаданої постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Належність матері заявниці та її самої до німецької національності, є особистим не від`ємним правом та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до абз. 4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставах письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду. З висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану вбачається, що відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 , відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Більмацькому та Розівському районах Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вважає за неможливе внесення зміни до актового запису про народження № 53, складеного 13 травня 1962 року Розівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізької області відносно громадянки [PERSON] через плутанину в документах та відсутність законних підстав для внесення змін до актового запису ( а.с.19-20). Єдиним шляхом встановлення факту, від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, тому, що саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться доповнення відомостей про національність. Встановлюючи факт належності матері заявниці - [PERSON] до німецької національності, суд виходить з того, що в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено національність батька " Українець ", національність матері "Німка", тобто національність [PERSON] за її вибором могла бути або "українка", або "німка". Зазначення національності матері у свідоцтві про народження заявниці - "росіянка" стало наслідком помилки державного органу - Розівського бюро РАЦС Запорізької області, вказана помилка підлягає виправленню шляхом встановлення факту неправильності запису про національність [PERSON] в актовому записі №53 від 13.05.1962 року про народження [PERSON] . Факт належності матері заявниці до німецької національності підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , де національність матері - « [PERSON] » зазначено "німка", свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , де національність нареченої зазначено "німка", свідоцтвом про народження [PERSON] , де національність матері " [PERSON] " зазначено "німка", довідкою про реабілітацію [PERSON] , яку як особу німецької національності було направлено на спецпоселення до Нижегородської області, Росії, рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 12 липня 1994 року, згідно якого був встановлений факт знаходження в Німеччині м.Мільхен [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] на примусових роботах. Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для встановлення факту належності матері заявниці - [PERSON] до німецької національності, та встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження [PERSON] № 53 від 13 травня 162 року, складеного Розівським бюро РАЦС Запорізької області, в частині зазначення в графі «національність матері» "росіянка " замість вірного «німкеня», а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності актового запису в актах громадянського стану», при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішенні факту щодо неправильності запису про національність батьків слід врахувати, що згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків. На підставі викладеного,

Outcome: approved