Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою [ADDRESS] та прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що в родині [PERSON] троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] . Мати [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з 6/10 частки житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який розміщений по [ADDRESS] та із права на земельну частку (пай), розміром 6,8 га., що підтверджується дублікатом сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0209678 від 08.02.2016 року. Позивачка [PERSON] нещодавно звернулася до державного нотаріуса Каланчацької ДНК з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як заповіт відсутній. Однак, державним нотаріусом Каланчацької ДНК позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, про що прийнято відповідну постанову про відмову від вчинення нотаріальних дій від 07.04.2021 року. Нотаріусом зазначено, що спадкова справа, після смерті [PERSON] не заводилася. Строк подачі заяви на прийняття спадщини, після смерті матері закінчився [INFO] . До вказаного строку позивачка [PERSON] , яка на день відкриття спадщини проживала за іншою адресою окремо від спадкодавця, в нотаріальну контору не звернулася, заяву про прийняття спадщини не подала. Також нотаріус зазначає про відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Заявниця [PERSON] на день смерті з спадкодавцем [PERSON] проживала разом за однією адресою в [ADDRESS] , так як нині покійна останні роки життя хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. Позивачка здійснювала догляд за матір"ю та здійснювала її поховання, про що свідчить довідка, видана Новоолександрівською сільською радою за вих. № 896 від 20.09.2016 року. Окрім того, позивачка зареєстрована за однією адресою зі своєю матір"ю [PERSON] . Однак, даний факт не визнається державним нотаріусом Каланчацької ДНК. Ухвалою суду від 26.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.09.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та пояснила, що позивач дійсно проживала з матір"ю на час смерті останньої, доглядала її, а тому вона не заперечує проти прийняття спадщини позивачем після смерті їх матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнав. Проти задоволення вказаного позову не заперечував. Виконуючи приписи ч. 1 ст. 264, ч. 4 ст. 265 ЦПК України та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем та відповідачами, як учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується актовим записом про смерть № 17, складеним 01 липня 2015 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. На підставі рішення Каланчацького районного суду від 01 квітня 2008 року [PERSON] належало 6/10 частки житлового будинку в [ADDRESS] . На підставі дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0209678 [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП "Колос" розміром 6,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Заповіту нині покійна [PERSON] не залишила. Після смерті нині покійної [PERSON] , її донька [PERSON] звернулася до нотаріуса з метою успадкування майна нині покійої матері, оскільки на момент смерті матері, проживала з нею за однією адресою. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.04.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не подано оригіналу Сертифікату про право на земельну частку (пай). Крім того, строк подачі заяви на прийняття спадщини закінчився 27 грудня 2015 року. До вказаного строку [PERSON] , яка на день відкриття спадщини проживала за іншою адресою окремо від спадкодавця, в нотаріальну контору не звернулася, заяву на приняття спадщини не подала. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, ст. 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями № 08-20/139, виданої Каланчацькою селищною радою Херсонської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.12.2013 року по теперішній час. Згідно довідки № 896 від 20.09.2016 року, виданої сільським головою [PERSON] та секретарем виконком [PERSON] , [PERSON] провела похорони [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно довідки № 76 від 30.03.2021 року [PERSON] проживає в с. Новоолександрівка Каланчацького району Херсонської області і є співвласником будинку по [ADDRESS] . Факт постійного проживання [PERSON] з нині покійною [PERSON] на час смерті останньої підтверджується також поясненнями свідків. Так допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була її однокласницею. Остання дійсно проживала з нині покійною матір"ю за однією адресою в [ADDRESS] та здійснювала поховання [PERSON] . У позивача є також сестра та брат, які з матір"ю не проживали. Свідок [PERSON] надав аналогічні пояснення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивачка, і вони є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, приймаючи до уваги, що позивачка позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved