Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

09 березня 2016 року позивач публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" (далі - ПАТ «АКБ «Капітал») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач зазначив, що 13 серпня 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/33/P3GK/07-07-11/0138, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримала споживчий кредит в розмірі 11 026 грн. 61 коп. зі строком користування з 13 серпня 2013 року по 12 серпня 2016 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту. ПАТ АКБ "Капітал" цілком виконав зобовязання перед позичальником шляхом надання кредиту, але останній порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15 лютого 2016 року складає 20848 грн. 79 коп. Позивач ПАТ АКБ "Капітал" просить стягнути з [PERSON]В заборгованість за кредитним договором у сумі 20 848 грн. 79 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача ПАТ АКБ "Капітал" не зявився у судове засідання, надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання зявилася, пояснила, що через тяжкий матеріальний стан не мала можливості сплачувати кредитні кошти. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений договір про надання споживчого кредиту № 1/33/P3GK/07-07-11/0138 від 13 серпня 2013 року, відповідно до якого [PERSON] отримала споживчий кредит в розмірі 11 026 грн. 61 коп. зі сплатою 25 % річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту з кінцевим терміном повернення 12 серпня 2016 року. Згідно п.п. 4.4.2 4.4.4. кредитного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам та комісії згідно графіку (додаток № 1 до кредитного договору). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, про що він виразив свою згоду. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач порушив графік погашення кредиту і станом на 15 лютого 2016 року заборгованості за кредитним договором № 1/33/P3GK/07-07-11/0138 складає 20 848 грн. 79 коп., з яких: - заборгованість за кредитом 6 701,84 гривень; - заборгованість по процентами за користування кредитом 1 924,95 гривень; - заборгованість по сплаті комісії за обслуговування рахунку 771,82 гривень; - пеня за прострочення сплати основної суми кредиту 3 548,06 гривень; - пеня за прострочення сплати процентів - 1 676,54 гривень; - пеня за прострочення сплати комісії 712,28 гривень; - штраф - 5 513,31 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач [PERSON] прострочила повернення чергової частини кредиту, то вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у разі порушення строків повернення кредиту та/або процентів за користування у вигляді пені у розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Суд встановив, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати комісії у сумі 712 грн. 28 коп., але умовами кредитного договору, зокрема п. 5.1, не передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені за прострочення сплати комісії, а тому ця вимога позивача не підлягає задоволенню. Суд встановив, що позивач нарахував та просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне повернення кредиту, за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за період з 01.02.2015 по 15.02.2016 та штраф. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого було включено м. Дружківку Донецької області, де зареєстрована відповідач. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені за прострочення сплати основної суми кредиту та штрафу є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення цієї суми не підлягають задоволенню. Оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII встановлений мораторій на нарахування пені за прострочення сплати тільки основної суми заборгованості, то суд вважає, що пеня, нарахована за несвоєчасне погашення процентів, підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають стягнення з відповідача позовні вимоги про стягнення таких нарахувань: заборгованість за кредитом 6 701,84 гривень; заборгованість по процентами за користування кредитом 1 924,95 гривень; пеня за прострочення сплати процентів - 1 676,54 гривень; заборгованість по сплаті комісії за обслуговування рахунку 771,82 гривень у загальній сумі 11 075,15 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (53%) в розмірі 730,34грн. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial