Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Новоукраїнської міської ради в якій просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними спорудами під № 10 по вул.Київській у м.Новоукраїнка Кіровоградської області. Зазначила, що вона з 2005 року, проживає у будинку під № 10, що в м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Київська, який ні за ким не зареєстровано. Вважає, що так як користується житлом понад 12 років, самостійно проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачує комунальні послуги\~ та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном, але право власності оформити не може, так як відсутні правовстановлюючі документи, тому є підстави визнання права на спірний будинок за набувальною давністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, забезпечивши участь свого представника [PERSON], який діє на підставі довіреності та який в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просить суд його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Новоукраїнської міської ради, проти вимог позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши позивача, представника позивача, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що що [PERSON] із 2005 року, володіє будинком, який розташований в м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул.Київська,10. Згідно архівної довідки, виданої начальником КП "БМБТІ" право власності на будинок за адресою м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Київська,10 за архівними даними ні за ким не зареєстровано (а.с.22). Актом обстеження домоволодіння, складеним депутатом міської ради [PERSON] та посвідченим секретарем Новоукраїнської міської ради від 24.11.2017 року встановлено, що [PERSON] фактично з 2005 року обслуговує будинок, розташований в м.Новоукраїнка Кіровоградської області по вул.Київська, 10 (а.с.7). Позивачка з 2005 року володіє\~ даним житловим будинком, самостійно проводила та проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачувала та сплачує комунальні послуги та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном понад 12 років. Жодних претензій з приводу користування позивачкою цим будинком\~ не предявлялося, прав на нього ніхто не заявляв та не заявляє, про що свідчить акт обстеження будівель та споруд від 27.11.2017 року, виданий завідувачем сектору містобудування і архітектури виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради [PERSON] загальний стан житлового будинку задовільний та будинок зведений без порушень будівельних норм (а.с.23). Згідно технічної документації, житловий будинок за адресою м Новоукраїнка Кіровоградської області, вул.Київська,10 складається із житлових і побутових приміщень,\~ вартість домоволодіння на 04.12.2017 р. становила 41881 грн (а.с.18-21). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. У відповідності до ст.10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органом самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади. Статтею 335 ЦК України передбачено, що набувачем безхазяйної речі є територіальна громада. Згідно п.9 Постанови ПВСУ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Верховний Суд України в ухвалі від 10 червня 2009 року зазначив, що враховуючи положення ст.5 ЦК України про дію законів у часі та п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р. Аналогічну позицію висловлював і Вищий господарський суд України, зокрема, в постанові від 22.01.2008 №8/509-НМ: "Правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001, але жодним чином не з 1998 року, як гадає заявник". З урахуванням того, що позивач більш як дванадцять років відкрито добросовісно та безперервно користується вказаним нерухомим майном, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved