Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів оренди землі. На підставу своїх вимог спирається на те, що на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 27 грудня 2012 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 16 червня 2011 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 27 грудня 2012 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га., що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. Право власності на всі три земельні ділянки зареєстроване в установленому законом порядку. В 2013 році по усній угоді та без складення письмового договору позивачем строком на 3 роки передано в тимчасове користування (зі сплатою за користування коштів) відповідачеві одну з зазначених трьох земельних ділянок. Причиною не заключення договору оренди в письмовій формі було те, що за три роки позивач мав намір сам оформити фермерське господарство та самостійно обробляти свою землю. Отже, жодних договорів оренди землі з відповідачем позивач не укладав, довіреності на розпорядження своєю землею третім особам також не видавав. В вересні 2016 року позивач замовив та отримав технічну документацію на земельні ділянки, в тому числі реєстратор зробив витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за даними якого зазначені земельні ділянки були вільні від користування третіми особами. При проведенні землевпорядною фірмою виносу земельних межових знаків на місцевості, представник суміжного користувача відповідач в справі, відмовився підписати відповідний акт. Усно повідомив, що ніби-то є зареєстрований договір оренди землі чи договори оренди землі між позивачем та відповідачем строком на 5 років. На вимогу позивача показати цей договір чи ці договори відповідач, в особі його керівника, відмовився це зробити. Отримавши витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно було встановлено, що всі три земельні ділянки передані в оренду відповідачеві на підставі договору від 29 листопада 2013 року строком на 5 років до 29 листопада 2018 року зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від вартості земельної ділянки. Державну реєстрацію зазначеного договору чи договорів проведено 30 вересня 2016 року. Позивач вважає, що відповідач його ошукав та від імені позивача підробив договори оренди, а потім шляхом обману їх зареєстрував, що і змусило позивача звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача фг "Петровіт" в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог позивача. Відповідач державний реєстратор Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Косолап Віктор Іванович в судове засідання не з?явився, але надав суду відзив, згідно якого заперечував проти задоволення позову та просив справу розглядати без його участі. Суд, вислухавши учасників процесу, свідка, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 27 грудня 2012 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 16 червня 2011 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2.8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. На підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 27 грудня 2012 року позивач являється власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. Право власності на всі три земельні ділянки зареєстроване в установленому законом порядку. В 2013 році по усній угоді та без складення письмового договору позивач строком на 3 роки, передано в тимчасове користування (зі сплатою за користування коштів) відповідачеві одну з зазначених трьох земельних ділянок. Причиною не укладання договору оренди в письмовій формі було те, що за три роки позивач мав намір сам оформити фермерське господарство та самостійно обробляти свою землю. Як встановлено в судовому засіданні, жодних договорів оренди землі з відповідачем позивач не укладав, довіреності на розпорядження своєю землею третім особам також не надавав. В вересні 2016 року позивач замовив та отримав технічну документацію на земельні ділянки, в тому числі реєстратор зробив витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за даними якого зазначені земельні ділянки були вільні від користування третіми особами. При проведенні землевпорядною фірмою виносу земельних межових знаків на місцевості, представник суміжного користувача - відповідач в справі, відмовився підписати відповідний акт. Усно повідомив, що нібито є зареєстрований договір оренди землі чи договори оренди землі між позивачем та відповідачем строком на 5 років. На вимогу позивача показати цей договір чи ці договори відповідач, в особі його керівника, відмовився це зробити. Позивач отримавши витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивача дійсно було встановлено, що всі три земельні ділянки передані в оренду відповідачеві на підставі договору від 29 листопада 2013 року строком на 5 років до 29 листопада 2018 року зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від вартості земельної ділянки. Державну реєстрацію зазначеного договору чи договорів проведено 30 вересня 2016 року (а.с. 9-18). Відповідно положень ст. 208 п. 2 ч. 1 ЦК України «У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу». Відповідно положень ст. 203 ч. 4 ЦК України «Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом». Закон України «Про оренду землі» в ст. ст. 13. 14 встановлює виключно письмову форму договору оренди землі. Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону). Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. З всіх зазначених законом істотних умов позивач своє волевиявлення не висловлював. Недійсність поданого відповідачем договору оренди землі встановлена в ч. 1 ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу». Згідно ст. 203 ч. 3 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Своєї волі на укладення з відповідачем договору оренди (договорів оренди), що потім передані на реєстрацію позивач не давав, що підтверджується висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи від 04.12.2017 року № 487/1531-1532/17-23, згідно якого підпис від імені [PERSON], в графі «Орендодавець" типового договору оренди землі від 29.11.2013 року (кадастровий номер [NUMBER] виконаний [PERSON], також в судовому засіданні [PERSON], надала суду пояснення, що один з договорів підписувала вона власноручно. В ході судового розгляду справи судом витребувано в оригіналі реєстраційні справи від державного реєстратора Косолапа В.І., після призначення судової почеркознавчої експертизи виявилось, в підтвердження чого надано лист та висновок експерта, що два з трьох договорів оренди є копіями першого договору оренди. На розв'язання експертам поставлені питання по трьох вилучених ухвалою суду договорах оренди землі, що підписані від імені [PERSON] про оренду трьох земельних ділянок кадастрові номера [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER]. Стосовно відповідей на питання в частині підписання договорів оренди земельних ділянок кадастрові номера [NUMBER] та [NUMBER] експертний заклад відмовив в проведенні експертизи у зв'язку з тим, що подано на експертизу копії договорів оренди. В позивача відсутні оригінали спірних договорів, відповідачі в судове засідання також не надали оригіналів, ще двох договорів оренди. Разом з тим, на момент подання позову було сформовано позовну вимогу: визнати недійсним договір оренди землі, що укладено від імені позивача з Фермерським господарством «Петровіт» код ЄДРІІОУ 31774819 про оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району, земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району та земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер [NUMBER] для товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,8602 га, що розташована в адміністративних межах Попівської сільської ради Маньківського району. В ході судового розгляду справи судом витребувано в оригіналі реєстраційні справи від державного реєстратора Косолапа В.І., після призначення судової почеркознавчої експертизи виявилось, в підтвердження чого надано лист та висновок експерта, що два з трьох договорів оренди є копіями першого договору оренди, означений договір зареєстрований, як три різних договори оренди на окремо кожну з земельних ділянок, що належна позивачу. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент здійснення реєстрації). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Абзацом четвертим ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва га їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначаються порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127. Згідно із п. 6 даної постанови державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Відповідно до п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації. Таким чином Порядком чітко встановлено, що для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій заявник зобов'язаний надати йому оригінали документів, на підставі яких можливе проведення реєстрації. Згідно в ч. 1 ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою визначено, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках передбачених законодавством. Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Аналогічне зазначено в п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, на особу, яка проводить реєстраційні дії, покладено обов'язок щодо перевірки законодавчо установленим вимогам документів, поданих заявником для здійснення реєстрації прав. Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації заяв, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації (п. 18 Порядку). Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком чітко визначено, що всі документи, які одаються для здійснення реєстрації мають мати статус "оригінал". При цьому, перелік документів, який має надаватися заявником державному реєстратору для здійснення реєстраційних дій є вичерпним. Жодним нормативно-правовим актом, який регулює дану сферу правовідносин, не передбачено заміну одного документа, за його відсутності, іншим. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним) обгрунтуванням їх застосування (п. 23 Порядку). Підстави для відмови в проведенні державної реєстрації прав викладені в ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 24 передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно вимог до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав У відповідності до приписів п.п. 1 та 9 ч. 1ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації та рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, зі змісту вищезазначених положень закону вбачається, що записи до державного реєстру вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України позивач має право на відшкодування судових витрат понесених в зв?язку із розглядом справи, а саме витрат понесених на оплату судового збору, витрат на проведення експертизи. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача у рівних частках підлягає стягненню витрати за оплату судового збору та за проведення експертизи в сумі 7970,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved