Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У грудні 2013 року позивачка звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що від зареєстрованого з відповідачем шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Спільне життя не склалося, а тому рішенням Миронівського районного суду від 25.06.2013 року їх шлюб розірвано. На даний час відповідач проживає окремо і будь-якої турботи про дитину не виявляє, обов"язки щодо її утримання не виконує. Протягом останнього року відповідач зарекомендував себе з негативної сторони, під час шлюбу без її відома закладав у ломбард спільне майно, брав у борг гроші, які використовував на власні потреби, чим ставив сім"ю у скрутне матеріальне становище. Поза увагою відповідача залишається те, що їх малолітній син часто хворіє і потребує посиленого батьківського піклування. Будучи зобов"язаним сплачувати аліменти на утримання сина, відповідач жодного разу аліменти не сплатив. Ухилення відповідача від виконання обов"язків по вихованню малолітньої дитини є підставою для позбавлення його батьківських прав. З цих підстав просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON],[INFO] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просять їх задовольнити. Відповідач позов не визнав і пояснив, що після розірвання шлюбу позивачка перейшла жити до своїх батьків, з якими у нього склалися неприязні відносини. Одного разу, коли він прийшов відвідати сина, батько позивачки вигнав його, погрожував посадити, якщо ще раз прийде. Після розірвання шлюбу пройшло небагато часу, він вважає, що коли їхні стосунки утихомиряться, він зможе належним чином приділяти увагу сину, а на даний час не хоче травмувати психіку дитини, в присутності якого все відбувається. Він працював до розірвання шлюбу, є депутатом сільської ради. На даний час перебуває на обліку у центрі зайнятості, аліменти з нього стягуються лише з жовтня 2013року, а затримка з їх виплатою сталась не з його вини, оскільки була затримка виплати допомоги по безробіттю. Представник органу опіки і піклування Миронівської районної державної адміністрації в особі представника служби у справах дітей Миронівської РДА Фесенко О.М позов підтримала, висновок органу опіки та піклування також підтримала з підстав, викладених у висновку. Прокурор позов підтримала, зазначивши про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника органу опіки та піклування Миронівської РДА, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини матір»ю записана [PERSON], а батьком- [PERSON] ( а.с.6) Рішенням Миронівського районного суду від 25.06.2013року шлюб між сторонами розірвано, за взаємною згодою сторін після розірвання шлюбу дитина залишилась жити з матір"ю (а.с.5) Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття ними повної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.141,ч.2 ст.54 СК України усі найважливіші питання життя сім"ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім"ї. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо одного з них від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язку щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно до положень ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 ст.164 СК України передбачені підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачкою заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1ст.164 СК України яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що підстави, зазначені позивачкою в позовній заяві не є достатніми для позбавлення відповідача батьківських прав. Як убачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу між подружжям пройшов незначний проміжок часу,між ними залишилися неприязні відносини,які негативно впливають і на дитину. У судовому засіданні позивачка пояснила,що до розірвання шлюбу вони з відповідачем жили добре,він працював,дбав про дитину.Причиною розірвання шлюбу стало те,що він програвав гроші,брав гроші у борг ,які витрачав не на потреби сім"ї. Таким чином,такі стосунки між сторонами склалися досить недавно,аліменти відповідач сплачує лише з жовтня 2013року,затримка сталась не з його вини,а тому неможна вважати,що він неналежно утримує матеріально дитину,тим більше,що до розірвання шлюбу він працював,не працює незначний проміжок часу, став на облік у Миронівський центр зайнятості. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом, насамперед органом опіки і піклування. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично розцінює висновок органу опіки та піклування Миронівської РДА(а.с.9-10) про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та вважає,що він складений поспішно,без належного вивчення ситуації та без урахуванням інтересів дитини. Так, до висновку органу опіки та піклування доданий акт обстеження житлово-побутових умов сім"ї [PERSON] (позивачки),яка тимчасово проживає у будинку своїх батьків. Проте,з невідомих причин не був складений акт обстеження житлово-побутових умов відповідача, з ним ніхто з представників органу опіки та піклування не спілкувався,на засідання комісії він запрошений не був.Зазначені у висновку підстави позбавлення відповідача батьківських прав суд також вважає недостатніми і взяті лише зі слів позивачки без належної їх перевірки, а тому суд не погоджується з даним висновком. Відповідач спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, бажає спілкуватись з сином,свою позицію відстоював у суді. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини( ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми обов"язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи, що відповідач має бажання брати участь у вихованні дитини та інтереси дитини , суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав, попередивши його про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На підставі ст.ст.150,164, 165 СК України,

Outcome: dismissed