Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати, посилаючись на те, що він, [PERSON], працював у відповідача в період з 22 вересня 1986 року по 03 квітня 2000 року. Згідно записів у його Трудовій книжці у відповідності до наказу № 229 від 22 вересня 1986 року він був прийнятий у відповідача на роботу майстром по ремонту електрообладнання цеху видобутку та постачання розсолу. 03 жовтня 1996 року Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2531-99 від 16 серпня 1999 року вирішено стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2272 грн. 83 коп. Наказом № 71 від 03 квітня 2000 року він був звільнений з роботи з підприємства по п. 1 ст.36 КЗпП України «за згодою сторін». Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі і другим виплатам відповідача за період з 10 листопада 1999 року по 03 квітня 2000 року складала 2721 грн. 26 коп. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2927-2000 від 16 жовтня 2000 року вирішено стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі сумі 2721 грн. 26 коп. Додає, що позовна давність не повинна застосовуватись за вимогами про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні робітника за нормами чинного законодавства України. Заборгованість по заробітній платі за рішеннями Слов'янського міського суду була виплачена йому відповідачем 24 жовтня 2012 року. Але відповідач не виплатив йому суму індексації заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ст. 33 Закону «Про оплату праці» в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. № 663 (з внесеними змінами та доповненнями). Відповідно до ст. 4 «Підстави для проведення індексації» «Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» п.22 «...За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення». Відповідно до «Інструкції з статистики заробітної плати» зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за№ 114/8713, розділ 2 «Фонд оплати праці» складається з п.2.1 «Фонду основної заробітної плати» та 2.2. «Фонду додаткової заробітної плти». Фонд додаткової заробітної плати включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. До нього входить п.п. 2.2.7. і «Сума індексації заробітної плати». З цього випливає, що сума індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати, а отже і самою заробітною платою. При розрахунку індексації місяці, в яких значення індексу інфляції становило нижче 100% з розрахунку виключались. В зв'язку з наведеним вважає, що відповідач повинен виплатити на його користь індексації заробітної плати за весь час затримки розрахунку у сумі, а саме з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року складає: 297,09 % Індексація за період з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року складає: 2272 грн. 83 коп. х 297,09 % / 100% = 6752 грн. 35 коп. Приріст індексу споживчих цін за період з 01 листопада 2000 року по 23 жовтня 2012 року складає: 193,17 % Індексація за період з 01 листопада 2000 року по 23 жовтня 2012 року складає: 2721 грн. 26 коп. х 193,17 % /100% = 5256 грн. 66 коп. Загальна сума індексації за період з 01 серпня 1998 року по 25 жовтня 2012 року складає: 6752 грн. 35 коп. + 5256 грн. 66 коп. = 12009 грн. 01 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що просить суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» м. Слов'янська Донецької області, свідоцтво (Код ЗКПО) №00204895, на його користь індексацію заробітної плати за рішеннями Слов'янського міського суду у сумі 12009 грн. 01 коп. Представник відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» до судового засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України ( а.с. 9,10). 04 липня 2016 року до суду від відповідача надійшла Заява, в якій вказали, що «Позовні вимоги Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» не визнає в повному обсязі. Будь-які збільшення сум в ліквідаційній процедурі по справі № 5/174Б про банкрутство Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» в частині застосування КЗпП і інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання законної сили Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити Закону (ч. 2 ст. 23 розділ VІІ Прикінцеві положення Закону № 2343-ХІІ від 14 травня 1992 року; ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22 жовтня 2011 року «у банкрута не виникає ніяких додаткових обовязків»). Тому, Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» не може визнавати компенсації або інші додаткові вимоги, крім основної заборгованості по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури вважалась поданою бухгалтерським обліком. Ліквідатор за законом не може збільшити реєстр кредиторів, який з моменту затвердження Господарським судом, не змінюється. Будь-які зміни сум в ліквідаційній процедурі не передбачені. Відповідно, Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» може визнати тільки дійсні вимоги, які можуть бути погашені на підставі ст. 31 (черговість погашення вимог кредиторів) вказаного Закону після проведення аукціону. На підставі викладеного, крім дійсної заробітної плати всі інші вимоги Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод», знаходячись в ліквідаційній процедурі, не визнає за Законом. Просить суд розглянути справу без представника Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» з урахуванням цієї заяви» (а.с.11,). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обгрунтованість. Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов»язки, в рівній мірі кореспондується обов»язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що з 22 вересня 1986 року [PERSON] працював у Відкритому акціонерному Товаристві «Содовий завод» на посаді майстра по ремонту електрообладнання цеху видобутку та постачання розсолу, відповідно до Наказу № 229 від 22 вересня 1986 року. 03 жовтня 1996 року Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» припинило виплачувати працівникам заробітну плату. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити йому заборговану заробітну плату, але кожний раз отримував відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2531-99 від 16 серпня 1999 року вирішено стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з квітня місяця 1997 року по червень 1998 року у сумі 2272 грн. 83 коп. (а.с.3) Наказом № 71 від 03 квітня 2000 року позивач був звільнений з роботи з підприємства по п. 1 ст.36 КЗпП України «за згодою сторін». Станом на час його звільнення заборгованість по заробітній платі і другим виплатам відповідача за період з 10 листопада 1999 року по 03 квітня 2000 року складала 2721 грн. 26 коп. Рішенням Слов'янського міського суду № 2-2927-2000 від 16 жовтня 2000 року вирішено стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі за період часу з 10 листопада 1999 року по 03 квітня 2000 року сумі 2721 грн. 26 коп. (а.с.4). 24 жовтня 2012 року Відкрите Акціонерне Товариство «Содовий завод» виплатило позивачу [PERSON] суму заборгованості 4790,31 грн. (а.с.5). Вказані обставини в судовому засіданні підтверджені позивачем та не спростовані у належний спосіб представником відповідача в своїх запереченнях. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов»язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні [PERSON] не проведений, що підтверджується письмовими матеріалами справи та не заперечується письмовими поясненнями представника відповідача. У частині першій статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95 структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно з положеннями частини 6 статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно- правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до абзц. 3 ч.1 ст. 2 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці ( грошове забезпечення). Відповідно до положень п.п. 2.2.7., п.п.2.2. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, суми виплат, пов»язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно- правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об»єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці ( грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч.5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці ( грошове забезпечення). Відповідно до ч.1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв»язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації заробітної плати передбачений і в п.1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Заробітна плата ( грошове забезпечення) ( далі грошовий дохід) індексується в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» визначається у розрахунку на місяць. Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що місяць, в якому відбулося підвищення грошових доходів населення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянином за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексу до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Якщо сума підвищення грошового доходу менше ніж сума індексації, то здійснюється підвищення грошового доходу та додається сума індексації, визначена з урахуванням суми підвищення доходу. Визначена сума індексації фіксується і виплачується у такому розмірі до наступного збільшення грошового доходу, при якому таке збільшення перевищить зазначену фіксовану величину. Якщо наступне підвищення грошового доходу не перевищує фіксовану величину, то здійснюється підвищення грошового доходу та додається раніше зафіксована величина індексації. У разі коли на момент чергового підвищення грошового доходу настає право на проведення індексації і сума індексації буде більшою, ніж сума підвищення грошового доходу, необхідно здійснити підвищення грошового доходу, зберегти раніше зафіксовану суму індексації та додати суму індексації, визначену з урахуванням чергового підвищення грошового доходу. Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Таким чином, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. За вказаних умов, невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення). Частиною 2 ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що до структури заробітної плати входить додаткова заробітна плата, яка включає, в тому числі, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи те, що індексація заробітної плати є компенсаційною виплатою (рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 №9-рп/2013), передбаченою ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», вона входить до структури заробітної плати. Зазначена обставина також підтверджується підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 №5, відповідно до якого суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати. З листа Міністерства праці та соціальної політики України № 21/10/136-07 від 22 травня 2007 року вбачається, що «Департамент стратегії соціального розвитку Міністерства праці та соціальної політики України на <...> запит щодо індексації та компенсації заробітної плати повідомляє. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (1078-2003-п ) (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 р. № 690 ( 690-2006-п ). ...Нарахування сум індексації... на доходи, виплачені за рішенням суду, цими нормативно-правовими актами не передбачено. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів визначаються, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження" (606-14). За відповідними роз'ясненнями <...> можете звернутися до відділу державної виконавчої служби, що входить до системи органів Міністерства юстиції України.( а.с.22) Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13«Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» п. 22. «У справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: 1. індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону "Про індексацію грошових доходів населення" і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 1998 р. № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Відповідно до листа Верховного суду України від 03 квітня 1997 року № 62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ». «Індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року помісячно та публікуються в виданнях, зокрема, газеті «Урядовий кур'єр» в період з 05 по 10 число наступного за звітним місяця. Повідомлені засобами масової інформації з посиланням на Мінстат України ці показники є офіційними (згідно ст.. 19,21,23 Закону України «Про інформацію» (2657-12) та можуть використовуватися для проведення перерахунків грошових сум...» В зв'язку з наведеним суд приходить до обгрунтованого переконання, що ВАТ «Содовий завод» повинен виплатити на користь позивача суму індексації заробітної плати за весь час затримки розрахунку, а саме з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року. Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий кур'єр» приріст індексу споживчих цін за період з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року складає: 297,09% Індексація суми за рішенням Слов'янського міського суду № 2-2531-99 від 16 серпня 1999 року за період затримки виконання рішення суду з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року складає: 2272 грн. 83 коп. х 297,09 % / 100% = 6752 грн. 35 коп. Відповідно до показників індексу інфляції, що опубліковані в газеті «Урядовий кур'єр» приріст індексу індексу споживчих цін за період з 01 листопада 2000 року по 23 жовтня 2012 року складає: 193,17% Індексація суми за рішенням Слов'янського міського суду № 2-2927-2000 від 16 жовтня 2000 року за період затримки виконання рішення суду з 01 листопада 2000 року по 23 жовтня 2012 року складає: 2721 грн. 26 коп. х 193,17 % /100% = 5256 грн. 66 коп. Загальна сума індексації за період з 01 вересня 1999 року по 23 жовтня 2012 року складає: 6752 гри. 35 коп. + 5256 грн. 66 коп. = 12009 грн. 01 коп. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, в тому числі з витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до абз.5 п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення індексації заробітної плати в розмірі 12009 гривень 01 коп. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 551 грн 20 коп. У звязку з чим, з відповідача Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved