Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що 01.11.2012 р. Публічне Акціонерне Товариство "Дельта банк" (правонаступник "Комерційного Банку"Дельта") та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали угоду відповідно до умов заяви №003-21003-011112. Згідно пп.2.1, 2.2, 2.5 частини 1 договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні. Банк встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 5 000,00 гривень. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок, відповідач не виконувала належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого станом на 05.06.2014 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 7351,74 грн. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, який заявою просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 7351,74 грн., а також стягнути сплачену суму судового збору. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 27.10.2014 року, позовні вимоги визнав в повному обсязі, підтвердив, що його донька [PERSON] дійсно уклала кредитну угоду з позивачем отримала картку №003-21003-011112, отримала картку номер рахунку якої [NUMBER] та користувалася нею. Крім того, представник відповідача пояснив, що позивачем було сплачено 500 грн. в рахунок погашення заборгованості, в підтвердження цьому ним було надано копію квитанції № 41447482 від 11.11.2014 року. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Під час судового розгляду встановлено, що 01.11.20112 р. ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк Дельта" та [PERSON], шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали угоду відповідно до умов заяви № 003-21003-011112. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Пунктом 2.1 частини 3 заяви № 003-21003-011112 передбачено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. За умовами договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України гривні та встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 5000,00 гривень. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, та встановивши ліміт кредитної лінії у розмірі 5 000,00 гривень. Відповідач скористався кредитною лінією, та знімала готівку, але належним чином не виконує зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.06.2014 року складає 7351,74 грн. Судом встановлено, що під час розгляду справи по суті, позивачем було сплачено 500 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, кошти було перераховано на картковий рахунок [NUMBER], що підтверджується квитанцією № 41447482 від 11.11.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Таким чином, виходячи з викладеного між сторонами склалися договірні правовідносини, обов'язок по сплаті кредиту позивачем в повному обсязі не виконано до цього часу, вимоги позивача щодо повного погашення заборгованості яка утворилася станом на 05.06.2014 року за кредитним договором виконана частково, а саме в розмірі 500 грн. з 7351,74, тому позов підлягає частковому задоволенню, тобто з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 6851,74 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміну задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати, оскільки підтверджені квитанціями.

Outcome: partial