Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Комунального підприємства "Обрядове" Житомирської міської ради (далі КП "Обрядове"), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 7 438,20 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку до ухвалення рішення судом та моральну шкоду у сумі 3 тис. грн. Позов обґрунтовувався тим, що з 09.07.2016 р. [PERSON] була прийнята на посаду заступник директора КП "Обрядове" з окладом 4 200 грн. та 30.09.2016 р. була звільнена з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Посилаючись на те, що при звільненні з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, а також вказуючи на те, що неправомірними діями відповідача було порушено трудові права позивача та завдано моральну шкоду, позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні зазначила про виплату їй відповідачем 04.02.2017 заборгованості по заробітній платі в розмірі 7 438,20 грн, у звязку з чим уточнила вимоги та просила стягнути з КП "Обрядове" середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 16 604,75 грн та моральну шкоду у сумі 3 тис. грн. Представник відповідача КП "Обрядове" голова ліквідаційної комісії в судовому засіданні вказував на те, що підприємство на даний час перебуває в процесі припинення, затримка виплати позивачу заробітної плати сталася через заблокування рахунків підприємства, яке знаходиться в підпорядкуванні міської ради, зазначав про відсутність на даний час заборгованості перед позивачем з виплати заробітної плати та заперечував проти стягнення з відповідача заявленої моральної шкоди. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.07.2016 р. [PERSON] була прийнята на посаду заступника директора КП "Обрядове", що стверджується наказом №11-к від 08.07.2016 р. (а.с. 5) . 30.09.2016 р. [PERSON] була звільнена з займаної посади заступника директора КП "Обрядове", виконуючи обовязки директора цього підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України, згідно із розпорядженням міського голови №833 від 28.09.2016 р. (а.с. 6). Згідно довідки КП "Обрядове" від 30.09.2016 р. [PERSON] була нарахована заробітна плата за серпень 2016 року - 4200 грн, за лютий 2016 року - 4200 грн (а.с. 4). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Так, ст. 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Сторонами не заперечується, що повний розрахунок КП "Обрядове" щодо виплати [PERSON] належної заробітної плати у сумі 7 438,20 грн. був проведений 04.02.2017 року. Статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 8 цього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи [PERSON] перед звільненням становить 195 грн. 35 коп., виходячи з розрахунку: (4 200 грн + 4 200 грн) / (21 р.д + 22 р.д.); де 8 400 грн. нарахована заробітна плата за серпень та вересень 2016 р.; 43 р.д. сумарна кількість робочих днів за серпень та вересень 2016 р. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача у період з 30.09.2016 р. (день звільнення) до 04.02.2017 р. (день виплати зарплати становить 16604 грн 75 коп, виходячи з розрахунку: 195,35 грн. х 85 роб.дн., де 195,35 грн. середньоденна заробітна плата позивача (за два останні місяці перед звільненням); 85 р.д. сумарна кількість робочих днів затримки розрахунку (з 30.09.2016 р. по 04.02.2017 р.). Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає доведеними обставини, що через невиконання ст. 116 КЗпП України відбулося порушення трудових прав позивачки, внаслідок чого остання впродовж чотирьох місяців позбавлена можливості отримати належну їй заборгованість по заробітній платі та розпоряджатися нею на власний розсуд, що призвели до втрати нормальних зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя, та остання вимушена в судовому порядку відновлювати своїх порушені трудові права, а тому суд, виходячи з принципів виваженості, розумності і справедливості, вважає за можливе частково задовольнити вимогу щодо відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 500 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру (стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку) в сумі 551,20 грн. та судового збору за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) в сумі 551,20 грн., оскільки позивача звільнений від його сплати при пред"явленні позову на підставі п. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial