Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON] предявила в суді позов до Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 16 серпня 2016 року помер її чоловік [PERSON], який по день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO]. Після смерті чоловіка\~ залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із\~ житлового будинку, що знаходиться на вул. Шевченка, 15, в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області. Спадкоємцями майна після смерті чоловіка по закону є вона. Спадщину вона прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок вона не має можливості, оскільки державним нотаріусом\~ Шаргородської державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок, що є перешкодою для оформлення її спадкових прав на вказаний будинок. \~[PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 16 серпня 2016 року її чоловіка [PERSON] на житловий будинок "А" загальною площею 94,0 м. кв., в тому числі житловою площею 55,8 м. кв., який знаходиться на вул. Шевченка, 15, в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.107). Представник відповідача Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не з'явилася, але від Плебанівського сільського голови [PERSON] поступила заява про розгляд справи у відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги визнає (а.с.105 - 106). За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.08.2016 року помер чоловік позивачки [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 362582, виданим виконкомом Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 19.08.2016 року (а.с.8). [PERSON] по день смерті, що сталася 16.08.2016 року, постійно проживав та був зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за №633/02-18 від 16.12.2016 року, відповідно до якої на час відкриття спадщини зі спадкодавцем\~ була зареєстрована дружина [PERSON] (а.с.89). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається у тому числі із житлового будинку, що розташований по вул. Шевченка, 15, в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] за законом є дружина померлого [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.89). Інші спадкоємці після смерті [PERSON] його діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщини після його смерті не прийняли та на неї не претендують, про що свідчать відповідні заяви в матеріалах спадкової справи (а.с.65 - 67). Із технічного паспорту на садибу по вулиці Шевченка, 15 в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області вбачається, що свідоцтво про право власності на домоволодіння в матеріалах технічного паспорту відсутнє (а.с.14 - 15). Відповідно до довідки виконкому Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 17.03.2017 року свідоцтво про право власності на домоволодіння по вулиці Шевченка, 15, що знаходиться в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, не видавалося (а.с.12). Згідно довідки КП "Могилів - Подільське МБТІ" від 16.03.2017 року за №97 право власності на домоволодіння по вулиці Шевченка, 15, що знаходиться в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області не видавалось та не реєструвалося ( а.с. 13). Відповідно до рішення 20 сесії 5 скликання Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №234 від 15.09.2009 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,11 га для особистого селянського господарства в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області (а.с.45). На зазначеній земельній ділянці знаходиться спадковий будинок. Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори [PERSON] від 21.03.2017 року позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області на вул. Шевченка, 15, відмовлено. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.5). Із звіту про технічний стан та оцінку будинку за № 15 по вулиці Шевченка в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області №173-300317 від 30.03.2017 року вбачається, що спадкове домоволодіння складається із житлового будинку, 1970 року забудови, загальною площею 94,0 м.кв, в тому числі житловою площею 55,8 м.кв., загальний стан будівлі незадовільний, має 41-60 % зносу ( а.с. 16-44). Таким чином, факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку по вулиці Шевченка, 15 в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області підтверджений вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими і перевіреними судом. При вирішенні даного спору суд враховує норми цивільного законодавства, які діяли на час виникнення права у спадкодавця [PERSON] на момент закінчення будівництва, зокрема зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства, положення ЦК України 1963 року, Закону України " Про власність", ЗУ від 07.12.1990 року " Про місцеві [PERSON] народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування" ЗУ від 25.12.1974 року "Про державний нотаріат", постанову [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 " Про порядок обліку житлового фонду в Українські РСР", Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджені ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5 24. За змістом зазначених нормативних актів питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги відносилось до компетенції місцевих рад, а виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом МЮ Української РСР від 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, і записи в них визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на нерухому та рухоме майно. Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу. Будинки та домоволодіння в селах державній реєстрації не підлягали. На виконання постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03. 1985 року № 105 у 1985 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Рішенням виконавчого комітету Шаргородської районної ради народних депутатів Вінницької області від 22.10.1987 року № 244 "Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району зобовязано виконкоми сільських рад забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, що мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району. На час проведення інвентаризації житлового фонду в селах Шаргородського району Вінницької області [PERSON] був головою двору, що знаходиться за адресою: с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області вул. Шевченка, 15, до складу якого входить і житловий будинок, 1970 року забудови, що підтверджується даними погосподарської книги (а.с.46-54). Відповідно до довідки виконавчого комітету Плебанівської сільської ради за №633/02-18 від 16.12.2016 року, [PERSON] по день смерті, яка сталася 16.08.2016 року, постійно проживав та був зареєстрований в [INFO] (а.с.12). Таким чином, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок по вулиці Шевченка, 15, в с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області було набуто та посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після його смерті. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються ст.ст. 13,41,55 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 328, 1216,1217, 1218,1220, 1223,1269,1270 ЦК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця…, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що право [PERSON] на отримання у власність спадкового майна порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Бочаров проти України" від\~ 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих\~ презумпцій\~ щодо фактів (див. рішення у справі "[PERSON] проти Туреччини")".

Outcome: approved