Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої 30 січня 2012 року [PERSON]; визначити спадкову долю померлої 30 січня 2012 року [PERSON] в розмірі 1/2 частки в праві спільної власності на квартиру, загальною площею, 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; визначити, що йому належить 1/2 частка в праві спільної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач [PERSON] є рідними братами. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON]. У 1977 році його матері та членам її сімї: чоловікові, сестрі чоловіка [PERSON], сину [PERSON], була виділена трикімнатна квартира, розташована в [ADDRESS]. 09 січня 1998 року помер його батько [PERSON]. У вищевказаній квартирі залишилися зареєстрованими він та його мати [PERSON] 27 січня 1998 року вони з матірью приватизували квартиру, яка була передана їм у спільну сумісну власність, без визначення часток співвласників. В 1982 році він уклав шлюб з [PERSON]. Після смерті батька вони з дружиною стали проживати разом з матірью в квартирі [ADDRESS]. У 2000 році мати перенесла порушення мозкового кровообігу, що стало причиною виникнення ряду захворювань: ішемічної хвороби серця (кардіосклероз атеросклеротичний), гіпертонічної хвороби ІІІ ст. ІІ ступ. з високим ризиком, гіпертензивного серця СН ІІ Б, дисциркуляторної енцефалопатії ІІІ при гіпертонічній хворобі та церебральному атеросклерозі, дементного синдрому. Він та його дружина надавали матері необхідну допомогу, придбавали для неї лікарські препарати для підтримання її життєздатності, опікувалися матірью та її станом здоровя. 23 травня 2001 року в них з дружиною народилася донька Ксенія. Його дружина під час перебування у відпустці за догляду за дитиною здійснювала догляд і за його матірью, допомагала йому виконувати його синівські обовязки. Відповідач [PERSON], який також повинний був би піклуватися про матір, не цікавився її справами, життям, потребами, хоча він неодноразово сповіщав брата про тяжкий стан здоровя матері, про необхідність лікування. В 2006 році [PERSON] остаточно відмовився приймати будь-яку участь в догляді за матірью. 16 червня 2009 року мати зламала руку і до її хворобливого стану додалася важка для її віку травма, внаслідок чого мати втратила можливість самостійно обслуговувати себе, потребувала постійного стороннього догляду. Всі турботи за матірью знову лягли на нього та його дружину. Після незначного покращення самопочуття, за бажанням матері, вони з дружиною надали їй для окремого проживання у всьому придатну однокімнатну квартиру [ADDRESS], яка на праві власності належить його дружині, і знаходиться в 10 хвилинах ходи від квартири [ADDRESS]. Після переїзду матері до однокімнатної квартири він та його дружина продовжували піклуватися про матір, придбавали для неї продукти харчування, ліки, готували їжу, прибирали в квартирі, надаючи їй догляд, якого вона потребувала не тільки за віком, а й за медичними показниками. Сусіди, які проживали поруч із матірью, на їх з дружиною прохання, постійно навідувалися до матері та слідкували за її станом здоровя за їх відсутності. Брат [PERSON] взагалі відмовився від надання матері будь-якої допомоги, якої вона потребувала. Влітку 2009 року він випадково зустрівши відповідача, розповів йому про тяжкий стан здоровя матері, попросив про допомогу, але брат відповів, щоб він не розраховував на нього. 30 січня 2012 року [PERSON] померла. Він самостійно, за свій рахунок, поховав матір. Відповідач ніякої участі у витратах на поховання не приймав. Не було можливості навіть повідомити брата про смерть матері, так як він не відповідав на телефоні дзвінки. Коли брат дізнався про її смерть, він одразу ж подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої матері у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Вважає, що [PERSON] належить усунути від права на спадкування за законом після померлої матері, так як він умисно ухилявся від надання допомоги матері, яка потребувала піклування та допомоги. [PERSON] був обізнаний в тому, що мати потребує допомоги, про що він його повідомляв, і мав можливість надати матері допомогу. [PERSON] був зобов'язаний утримувати матір (спадкодавця) згідно з нормами Сімейного кодексу України. Непред'явлення матірю позову про стягнення аліментів до брата не може бути підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. 18 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив: усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої 30 січня 2012 року [PERSON]; визначити спадкову долю померлої 30 січня 2012 року [PERSON] в розмірі 1/2 частки в праві спільної власності на квартиру, загальною площею, 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], з грошовою компенсацією його частки. 28 травня 2015 року і 27 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявами, в яких уточнив свої позовні вимоги за зустрічним позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/4 частку в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що 30 січня 2012 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS], яка була виділена його батькам, сестрі батька та брату [PERSON] Він не був зареєстрований у вказаній квартирі, так як з 1976 по 1978 рік служив в армії, а після повернення проживав разом з батьками до 04 травня 1983 року. В 1982 році [PERSON] створив сімю та переїхав проживати із дружиною до квартири, розташованої [ADDRESS]. В 1993 році брат прописався до батьків у спірну квартиру, але разом з ними не проживав. Він у 1979 році також створив сімю та переїхав разом із дружиною на постійне проживання до [INFO]. Вони з дружиною не забували батьків, провідували їх, підтримували родинні відносини. Коли батько захворів, він часто доглядав за батьком, який не вставав з ліжка. Також до батьків часто приходили його, [PERSON], діти та допомагали батькам. Мати часто дзвонила до брата [PERSON], просила допомоги почергувати біля батька, але він жодного разу не прийшов. 09 січня 1998 року батько помер. Після його смерті в квартирі [ADDRESS] залишилися зареєстрованими [PERSON] та їх мати, хоча фактично в квартирі проживала тільки мати, а [PERSON] та його дружина взагалі не проживали разом із матірью. 27 січня 1998 року зазначена квартира була приватизована на імя матері та брата без зазначення у свідоцтві про право власності на житло часток співвласників. Ще за своє життя мати неодноразово у їх з братом присутності казала, що квартира після її смерті повинна бути поділена між ним та братом. У 2000 році мати захворіла, перенесла гостре порушення мозкового кровообігу, що стало причиною виникнення різних хвороб. Щоб доглядати за матірью він взяв відпустку на роботі, весь час піклувався про матір, доглядав її, купляв ліки. Доглядати матір також допомогла сестра дружини - [PERSON] та її мати - пенсіонерка. Вони проживали поверхом нижче, часто були поряд з матірью. [PERSON] не приходив до матері. Після того, як самопочуття матері покращилося, брат, не порадившись з ним, вселився із своєю сімєю до квартири [ADDRESS], пообіцявши доглядати за матірью, але того ж дня вивіз речі матері та її саму в однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після переселення мати кожен день приходила до своєї квартири [ADDRESS], але потрапити до квартири не могла, оскільки брат та його дружина не відчиняли їй двері, лаялися на неї, казали, що не хочуть її бачити, і щоб вона більше не приходила. Він підтримував з матірью звязок, провідував її в однокімнатній квартирі, приносив їй харчі, ліки, ключів від цієї квартири в нього не було. Він бачив, що матері ставало все гірше, що вона потребує догляду, і запропонував їй жити разом із його сімєю, але мати бажала жити тільки в своїй квартирі по вул. Харківській. Переселивши матір до однокімнатної квартири, брат автоматично розірвав звязок з її близькими людьми, старими сусідами, друзями, які могли постійно дбати про неї. [PERSON] не надавав матері належної допомоги, не піклувався про неї. Дії брата призвели до різкого погіршення стану здоровя матері та прискорення її смерті. Вона померла в однокімнатній квартирі на самоті. Про смерть матері брат нікого не повідомив, поховав її без традиційного обряду. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року, первісний позов [PERSON] був задоволено. Усунуто [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої 30 січня 2012 року [PERSON] Визначено спадкову долю після померлої [PERSON] у розмірі 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. Визначено за [PERSON] частку в праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частки на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. Вирішено питання про стягнення судового збору. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково. Визначено спадкову долю після померлої 30 січня 2012 року [PERSON] в розмірі 1/2 частки на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. Вирішено питання про стягнення судового збору В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року в частині первісних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом скасовані, справа в цій частині передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2014 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року залишено без змін. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримував свої позовні вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої матері [PERSON], надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову в цій частині. Не визнав зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Пояснив суду, що він та його дружина доглядали за матірью з 2000 року, а померла мати у віці 75 років. [PERSON] участі у догляді за матірью не приймав. Квартира [ADDRESS], де проживала мати, знаходиться на восьмому поверсі, ліфт у підїзді не працював, але також не працював ліфт і у підїзді будинку 7 по вул. Харківській, де на 8-му поверсі розташована спірна квартира 64. У вересні 2011 року він, на прохання матері, відключив стаціонарний телефон у квартирі [ADDRESS], бо він її заважав, а мати погано чула. Один раз, коли у матері був День народження - 70 років, [PERSON] приходив до квартири [ADDRESS]. З 2009 року він отримував пенсію матері за довіреністю і віддав гроші матері. Потім ці гроші він тратив на продукти та ліки. Мати казала йому, що брат [PERSON] її не відвідує. Мобільного телефону у матері не було Мати не була інвалідом, померла вдома. Згідно довідки 1-ї поліклініки, яка видана після смерті матері, вона потребувала стороннього догляду з 2000 року, після того, як в неї стався інсульт. З травня 2011 року до матері додому приходив лікар, якого вони викликали. Про смерть матері він намагався сповістити брата по телефону, але останній не відповідав. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] не визнав позовні вимоги [PERSON] про усунення його від права на спадкування за законом. Свій позов про визнання за ним права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Пояснив суду, що їх мати [PERSON] з 2002 року до дня смерті проживала у квартирі, що належить дружині [PERSON], [ADDRESS], яка розташована на 8-му поверсі. У 2000 році мати перенесла інсульт і потребувала сторонньої допомоги, вони її виходили. З 2000 року до кінця 2011 рік він надавав допомогу своїй матері, привозив ліки, продукти, спілкувався із матірью по телефону, приходив до матері декілька разів на місяць, коли вона просила. Бували випадки, коли він не міг потрапити до квартири, бо мати погано чула і не відкривала двері, а у нього ключів від квартири не було. Після інсульту у матері прогресував склероз, вона забувала, плутала події, погано чула на одне вухо. Йому було відомо, що брат [PERSON] погано доглядав за матірью, вона не могла самостійно правильно приймати ліки. Він пропонував матері переїхати проживати до нього, але мати весь час казала, що хоче жити тільки у своїй квартирі [ADDRESS], де проживала раніше із батьком. Про бажання проживати в своїй квартирі мати казала і [PERSON], але той відповідав, щоб вона не видумувала, а сиділа там, де живе. Брат переселив матір до квартири [ADDRESS] самовільно, не порадившись із ним. Його позбавили можливості доглядати за матірью. Коли мати залила водою сусідів, він казав брату [PERSON], щоб він перевіз її у квартиру по вул. Харківській, але той не захотів і відповів, що вона і там все затопить. Брат [PERSON] міняв замки та вхідних дверях квартири, де проживала мати, відключив стаціонарний телефон в квартирі., щоб ваін [PERSON] не міг з нею спілкуватися. Вважає, що брат умисно не повідомив його про смерть матері, хоча міг зателефонувати йому, або сказати про це батькам його - [PERSON] дружини, які проживають з ним по сусідству. Представник третьої особи - Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] надала суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно ч.2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника третьої особи. Вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що первісний позов [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку квартири необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (т.1 а.с. 20), свідоцтвом про народження [PERSON] (т.1 а.с. 19), свідоцтвом про народження [PERSON] 30 січня 2012 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1 а.с. 32). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 27 січня 1998 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, на підставі розпорядження № 010164 (а.с. 68). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2014 року у цій справі визначено спадкову долю після померлої [PERSON] в розмірі 1/2 частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. На момент смерті [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] була зареєстрована у [INFO], що підтверджується довідками ТОВ «Абонент ХХІ» від 24 травня 2012 року (а.с. 61 оберт). У вказаній квартирі з 2002 рокувона не проживала, а мешкала до дня смерті у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] - дружині [PERSON], куди він її перевіз для проживання не порадившись із своїм братом [PERSON]. Згідно лдиста-відповіді головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я Дніпродзержинської міської ради "Центр первинної медико-санітарної допомоги "1" на запит адвоката [PERSON] (представника позивача за первісним позовом [PERSON]І.) від 16 липня 2012 року № № 01-09-1061 (т.1 а.с. 22), за життя [PERSON] перебувала на обліку в КЗОЗ "Центр ПМСД № 1" з діагнозом: "Ішемічна хвороба серця: кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. ІІ ступ. ризик високий, гіпертензивне серце серця СН ІІ Б, дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ при гіпертонічній хворобі та церебральному атеросклерозі, Стан після перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу (2000 р). Дементний сидром". Хвора приймала ліки у повному обсязі. За станом здоров'я хвора потребувала постійного стороннього нагляду. Проте, у квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживала одна, інвалідності їй не встановлювалося, необхідність надання їй постійного стороннього догляду медико-санітарною комісією не розглядалась. Вона самостійно пересувалася, виходила із помешкання, де проживала, відвідувала знайомих. Свідок [PERSON] підтвердила в суді, що за [PERSON], яка мешкала в належній їй квартирі, здійснювала догляд вона та її чоловік [PERSON], а [PERSON] метері не допомагав те не здійснював догляду за нею, коли вона цього потребувала. Свідок позивача за первісним позовом - [PERSON]М підтвердила, що мати [PERSON] та [PERSON] жила по вул. Харківська, а потім переїхала в однокімнатну квартиру в малосімейному гуртожитку. В 2009 році вона поламала руку і за нею доглядав [PERSON]. [PERSON] вона там не бачила. [PERSON] також говорила їй, що вона доглядає за [PERSON]. Приблизно пів року до смерті [PERSON] вона відвідувала її і та ще ходила по квартирі, а за три чи чртири місяці до смерті вона вже була лежача.. Їй невідомо, коли [PERSON] перестала виходити із квартири. Їй також не відомо, чи відвідував [PERSON] хтось інший, крім [PERSON] та його дружини. Вона не знає коли померла [PERSON], на похоронах вона не була. Свідок позивача за первісним позовом - [PERSON] поянила, що за проханням [PERSON] вона допомагала його матері з червня 2009 року по вересень 2011 року. Бабцябула при розумі і при здоров'ї, але вона поламала руку і їй треба було допомагати. До вересня 2011 року вона була ще ходяча. [PERSON] вона у неї не бачила. Свідок позивача за первісним позовом - [PERSON] підтверджувала, що вона часто відвідувала [PERSON]. Їй також відвідував [PERSON] та допомагав їй. В 2009 році вона поламала руку і потребувала допомоги, яку надавав [PERSON], його дружина, а також сусідка [PERSON], за домовленістю з [PERSON]. [PERSON] вона там не бачила.В 2011 році [PERSON] рідше почала виходити на вулицю, але по квартирі ходила. Чотири останніх дня життя вона не вставала з ліжка. Свідок відповідача за первісним позовом- Адамова [PERSON], яка проживає у [INFO], підтвердила, що вона протягом тривалого часу знає родину [PERSON]. У 2000 році [PERSON], яка після смерті свого чоловіка одна залишилися проживати у [INFO], захворіла, потребувала сторонньої допомоги, яку надавав їй син [PERSON]. Інший син [PERSON] в той період часу допомоги матері не надавав. В 2002 році [PERSON] перевіз матір проживати у квартиру своєї дружини, а сам із сімєю заселився до квартирі матері. [PERSON] постійно до 2011 року приходила до своєї квартири по вул. Харківській, але в квартиру не могла попасти. Сспілкувалася із сусідами у дворі, вони їй давали їсти, а вона жалілася, що їй погано та самотньо у квартирі невістки. Вона сама в тій квартирі не була, а її мати відвідувала там [PERSON]. [PERSON] постійно, по декілька разів на місяць приїздив до матері. Свідок відповідача за перовісним позовом - [PERSON] підтвердила в суді, що з березня 2008 року проживає [INFO]. Вона часто бачила [PERSON], який зпакетами приходив провідувати матір після того як вона поламала руку. Приблизно з 2010 року [PERSON] заливала водою сусідів, забувала виключити газ. Вона забирала її з вулиці та відводила її додому. Вона казала [PERSON], щоб слідкували за матірью, на що той відповідав, що в нього немає ключів від квартири матері. Оцінюючи пояснення сторін та показання зазначених вище свідків, суд вважає доведеним, що [PERSON], як людина похилого віку, дійсно потребувала посильної допомоги від своїх дітей, а в 2009 році, коли в неї була зламана рука, потребувала постійної сторонньої допомоги. Суд вважає, що таку допомогу надавали їй як [PERSON], так і [PERSON]. Суд вважає, що в судовому засіданні не доведено, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги своїй матері. Жоден із допитаних свідків не підтвердив в суді того, що [PERSON] свідомо ухилявся від виконання своїх обовязків по догляду за матір'ю. Свідки (за виключенням [PERSON]А.), які були допитані за клопотанням позивача за первісним позовом, лише поясняли, що вони особисто не бачили [PERSON], коли він відвідував свою матір. При вирішенні справи суд враховує, що [PERSON] з 2002 року проживала одна у належній її невістці - [PERSON] квартирі, розташованій в сімейному гуртожитку, а [PERSON] разом із дружиною та дочкою проживали у трикімнатній квартирі, де була зареєстрована та тривалий час проживала його мати. [PERSON] та його дружина надавали допомогу [PERSON], але разом з нею не проживали, до себе її не забирали. [PERSON] отримував пенсію матері, і за ці гроші купляв для неї продукти та ліки. Позивач за перовісним позовом [PERSON] не довів в суді те, що мати потребувала додаткової матеріальної або іншої допомоги саме з боку іншого сина - [PERSON], що вона зверталася до нього за такою допомогою. Він також не довів в суді, що мати протягом тривалого часу перебувала у безпорадному стані, оскільки судом встановлено, що стан здоровя матері погіршився лише в останній час перед її смертю. [PERSON] не повідомив брата про погіршення стану здоровя матері, не надав ключі від квартирі матері [PERSON] і не прохав його про надання допомоги матері. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Судом під час розгляду справи не було встановлено, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги своїй матері [PERSON], що остання (за виключенням останніх днів її життя) потребувала у безпорадному стані та потребувала допомоги саме від [PERSON]. Доглядаючи за своєю матір'ю, [PERSON] виконував свій синівський обов'язок. Суд вважає, що [PERSON], відповідно до ст. 10 ЦПК України, не довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень статей 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини про те, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги саме [PERSON], а той у свою чергу мав можливість її надати, проте свідомо ухилявся від обовязків щодо її надання. Отже в суду відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після їх померлої матері [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Як було зазначено вище, сторони у справі є дітьми померлої 20 січня 2012 року [PERSON], і відповідно є її спадкоємцями першої черги за законом, які мають право спадкувати майно своєї матері в рівних частках. 29 травня 2015 року, тобто протягом встановленого законом шестимісячного строку, [PERSON] звернувся до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією спадкової справи №292/2012 (т.1 а.с. 55 -70). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 січня 2014 року була визначена спадкова доля після померлої [PERSON] в розмірі 1/2 частки у праві спільної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, з урахуванням рівності часток спадкоємців, суд приходить до висновку, що за [PERSON], як за одним із двох спадкоємців, необхідно визнати право власності на 1/4 частку вказаної вище квартири в порядку спадкування за законом після його померлої матері [PERSON] Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] під час розгляду справи сплачено 1288,82 грн. судового збору, який, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом [PERSON]

Outcome: approved