Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У вказаній квартирі з дозволу померлого чоловіка був зареєстрований його знайомий відповідач [PERSON], який не проживає у її квартирі і не користується житловим приміщенням з моменту реєстрації по теперішній час, в квартирі він ніколи не проживав. Особистих його речей в квартирі немає, комунальні послуги він не сплачує. Наявність реєстрації відповідача в належній їй квартирі перешкоджає реалізації її права власності. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON], згідно наданої заяви, підтримує заявлені вимоги, та просить справу слухати без її участі (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.22-23,35-36,38-39). Представник третьої особи Покровської міської ради Покровського району Донецької області в судове засідання не з»явився,надав заяву, в якій визнають позовні вимоги, та просять розглядати справу без участі їх представника (а.с.30,34). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день та час розгляду справи відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.2017 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2017 року, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а. с. 8-11). Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Родинської міської ради від 13.11.2018 року [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим з 08.09.2016 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно акту від 13.11.2018 року, складеного ОСББ «Лермонтова-5» м.Родинське Донецької області, відповідач по справі [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але не проживає в вищезазначеною адресою з 01.10.2016 року по теперішній час. Акт підписаний головою ОСББ та свідками ( а. с. 18). Судом, встановлено, що у вказаній квартирі відповідач [PERSON] був зареєстрований за згодою колишнього власника, набув право користування та зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно з п.10 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст..71 ЖК), необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки квартира перебуває у приватній власності позивача, відповідач був зареєстрований, але не проживає у вказаному житловому приміщенні більше 6 місяців, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved