Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування збитків і стягнення моральної шкоди. На підтвердження позовних вимог зазначила, що в 2010 році вона розірвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу ними було придбано майно, в тому числі і житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. За домовленістю між сторонами було проведено поділ іншого майна, зокрема позивачу було виділено 40 шт. тротуарної плитки розміром 50Х50 см вартістю 12 грн.50 коп. за штуку на загальну сум 500 грн., 2996 шт. білої цегли вартістю 3 грн. за штуку на суму 8998 грн., 8 кв.м резинового покриття вартістю 250 грн. за 1 кв.м на суму 2000 грн., 239 шт. кримського каменю вартістю 5 грн. за штуку на суму 1195 грн.. казане майно відповідач протиправно вивіз з території будинку, чим спричинив їй збитків на суму 12683 грн. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області проведено реальний розподіл житлового будинку та позивачу було виділено в натурі у власність як другому співвласнику, зокрема приміщення 1-3 житловою площею 16,4 кв.м., вартістю 19549 грн., приміщення 1-4 житловою площею 8,8 кв.м, вартістю 10490 грн. Оскільки відповідач чинив опір, щодо вселення в належну їй частину будинку, вона змушена була звернутись до суду з позовом про вселення. 22.10.2013 року при виконанні рішення суду щодо вселення, було виявлено, що в кімнаті 1-3 зірвано і викрадено з підлоги ламінатне покриття кольору " золотий дуб" розміром з підложкою вартістю 2400 грн., 16 м плінтусу вартістю 43 грн.75 коп. за 1 погоний метр на суму 700 грн., 3 електричні розетки вартістю 20 грн. кожна на загальну сум 60 грн.. В кімнаті 1-4 зірвано та вивезено 8 кв.м ковроліну вартістю 60 грн. за 1 кв.м на загальну суму 480 грн., 8 м плінтусу вартістю 43 грн.75 коп. за 1 погонний метр на загальну суму 350 грн., 2 електричні розетки вартістю 20 грн. кожна на суму 40 грн., дерев'яні двері з вільхи вартістю 980 грн. зі склом вартістю 60 грн. та ручками з бронзи вартістю 160 грн. Вважає, що діями відповідача, який протиправно заволодів належним їй майном, було завдано моральної шкоди, на відшкодування якої просила стягнути 1000 грн. За такого просила стягнути з відповідача на її користь 17913 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач і її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що дійсно ламінатне покриття кольору " золотий дуб" розміром з підложкою в кімнаті 1-3 зняв він. Плінтус залишився в кімнаті. де він подівся не знає. Електричні розетки він не знімав. В кімнаті 1-4 також ним було знято та вивезено лише 8 кв.м ковроліну Плінтус і розетки не брав. Дерев'яні двері також зняв він і встановив в належній йому кімнаті будинку, оскільки раніше позивач забрала інше майно. 40 шт. тротуарної плитки розміром 50Х50 см; 2996 шт. білої цегли; 8 кв.м резинового покриття, 239 шт. кримського каменю належить його батькам і було придбано ними (батьками) ще протягом 1992 -1994 років. Вказане майно перебувало у них на подвір'ї на зберіганні. Після розірвання шлюбу між ним і позивачем і виникнення суперечок щодо спільного майна, належні батькам будівельні матеріали, було вивезено останніми на зберігання в інше місце. Вислухав пояснення сторін, покази свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі. суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В 2010 році шлюб розірвано. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.02.2013 року між сторонами було проведено реальний розподіл житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] за за додатковим третім варіантом розподілу згідно експертного висновку від 4 грудня 2012 року. Згідно розподілу позивачу було виділено в житловому будинку А-1 з прибудовою літ.А1-1: частину приміщення 1-2 житловою площею 8,0 кв. м., вартістю 9536 грн., приміщення 1-3 житловою площею 16, 4 кв.м. вартістю 19549 грн., приміщення 1-4 житловою площею 8,8 кв.м вартістю 10490 грн., а всього приміщень площею 33, 2 кв.м., загальною вартістю 39576 грн. Надвірних споруд: літ. Е-1-гараж, площею 19, 2 кв. м., вартістю 5880 грн., літ. О1 сарай, площею 10, 9 кв.м., вартістю 4340 грн., літ. Д1 - погріб, площею 10, 6 кв.м., вартістю 2970 грн., частину літ Г1-уборної, площею 0, 5 кв.м., вартістю 365 грн., частина № 1, ІІ замощень, вартістю 380 грн., частину № 2,3,5 огорожі, вартістю 2662 грн., всього вартістю 56173 грн. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що вже після реального розподілу житлового будинку і визначення позивачу в тому числі приміщень 1-3, 1-4 в будинку, відповідач самовільно, без її дозволу, маючи вільний доступ до вказаних приміщень, здійснив демонтаж ламінатного покриття, покриття з ковроліну, а також міжкімнатних дверей, електричних розеток. Крім того в період часу з проведення будівельно - технічної експертизи і до часу вселення позивача органами ДВС до вказаного приміщення, позивач не мала вільного доступу до вказаних приміщень. Ці приміщення перебували у фактичному користуванні відповідача. Відсутність в кімнаті 1-3 ламінатного покриття кольору " золотий дуб" з підложкою вартістю 2400 грн., 16 м плінтусу вартістю 43 грн.75 коп. за 1 погонний метр на суму 700 грн., 3 електричних розеток вартістю 20 грн. кожна на загальну суму 60 грн.. В кімнаті 1-4 зірвано та вивезено 8 кв.м ковроліну вартістю 60 грн. за 1 кв.м на загальну суму 480 грн., 8 м плінтусу вартістю 43 грн. 75 коп. за 1 погонний метр на загальну суму 350 грн., 2 електричних розеток вартістю 20 грн. кожна на суму 40 грн., дерев'яних дверей з вільхи вартістю 980 грн. було виявлено саме 22.03.2014 року, при виконанні рішення щодо вселення [PERSON] до належної їй частини будинку. По даному факту позивач зверталась до Баштанського РВ УМВС. Вартість зниклого майна підтверджується товарним чеком про орієнтовні ціни на товар від 02.10.2013 року та не заперечувалась сторонами. Відсутність вказаного майна в приміщеннях підтверджується і показами свідка [PERSON] З показів свідків [PERSON], [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться їм сином. 40 шт. тротуарної плитки розміром 50Х50 см; 2996 шт. білої цегли; 8 кв.м резинового покриття, 239 шт. кримського каменю було придбано саме ними ще протягом 1992 -1994 років для будівництва власного будинку. На місці забудови будівельні матеріали викрадались, а тому вони перевезли їх на подвір'я, де проживали сторони по справі. Вказане майно перебувало у них на подвір'ї на зберіганні. Після припинення сторонами шлюбних стосунків і виникнення між ними спору щодо розподілу майна, вони забрали належне їм майно та перевезли на зберігання в інше місце. Придбання [PERSON] цегли силікатної, каменю підтверджується накладними від 10.04.1994 року і 08.09.1992 року. За такого суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 5010 грн. на відшкодування матеріальної шкоди завданої самоуправним демонтажем в належних позивачу кімнатах 1-3 ламінатного покриття кольору " золотий дуб" з підложкою вартістю 2400 грн., 16 м плінтусу вартістю 43 грн.75 коп. за 1 погонний метр на суму 700 грн., 3 електричних розеток вартістю 20 грн. кожна на загальну суму 60 грн.. В кімнаті 1-4 зірвано та вивезено 8 кв.м ковроліну вартістю 60 грн. за 1 кв.м на загальну суму 480 грн., 8 м плінтусу вартістю 43 грн.75 коп. за 1 погонний метр на загальну суму 350 грн., 2 електричних розеток вартістю 20 грн. кожна на суму 40 грн., дерев'яних дверей з вільхи вартістю 980 грн., підлягають задоволенню на підставі ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За такого стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1167 ЦК України підлягає на відшкодування моральної шкоди 500 грн., оскільки неправомірні дії відповідача, призвели до демонтажу підлоги в кімнатах, у зв'язку з чим були порушені права позивача на належне користування належним їй майном, що призвело до душевних страждань. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості 40 шт. тротуарної плитки розміром 50Х50 см., 2996 шт. білої цегли, 8 кв.м резинового покриття, 239 шт. кримського каменю, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не доведено, що вказане майно було придбано сторонами під час шлюбу та після розподілу спільного майна подружжя передане у власність позивачу. Акт поділу майна від 16.06.2012 року через заперечення відповідача щодо проведення добровільного розподілу майна та оспорювання підпису на акті не підтверджує належність вказаного майна ( будівельних матеріалів ) позивачу. Стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial