Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій, скасування частково акту державної технічної комісії, визнання частково недійним свідоцтва про право власності, визнання права власності, зобов'язання до вчинення дій. Зміст позовних вимог, викладених в позовній заяві від 26.02.2015 року, в позовній заяві (уточненій) від 05.03.2015 року та в позовній заяві (уточненій) від 13.05.2015 року наступний. Позивач вказує, що вона успадкувала 1/2 будинковолодіння за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 08.09.1982 року Нестерівською державною нотаріальною конторою Львівської області за реєстровим № 948, а решту 1/2 будинковолодіння за адресою [ADDRESS] придбала у іншого спадкоємця [PERSON] по договору купівлі-продажу від 13.09.1982 року, зареєстрованому Нестерівською державною нотаріальною конторою Львівської області за № 956. З 1989 року, з нею проживав за адресою [ADDRESS], покійний син (помер [INFO]) [PERSON] 1954 року народження з сім'єю. Після розлучення з першою дружиною, одружився з [PERSON], яка вже мала від нього доньку - [PERSON] 1987 року народження та донькою від першого шлюбу [PERSON] 1978 року народження. Даний житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці згідно договору на право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою від 11.09.1952 року та генерального плану (схеми) від 21.03.1955 року. У 1990 році [PERSON] почав будівництво нового будинку на належній їй земельній ділянці, яке завершив в 1999 році та перейшов туди жити разом із новою сім'єю. Позивачка залишилась жити у старому будинку разом із внучкою [PERSON] та сином інвалідом [PERSON] 1951 року народження. Пізніше старша внучка вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка. Так тривало 21 рік, допоки не помер її син. Після чого їй стали відомі наслідки будівництва нового будинку, які стосувалися її нерухомого майна. А саме, що за відповідним рішенням виконавчого комітету Нестерівської міської ради народних депутатів від 09.08.1990 року № 254 [PERSON] надано дозвіл тільки на будівництво будинку, без господарських споруд на її земельній ділянці без попереднього вилучення. Пунктом 2.4 рішення виконавчого комітету Нестерівської міської ради народних депутатів, було передбачено після закінчення будівництва старий будинок знести. 19.08.1999 року рішенням № 450 затверджено акт прийомки в експлуатацію індивідуального житлового будинку в [ADDRESS], який, як вважає позивач, не відповідав вимогам БНіП 1.02.01-85. та ДБН А.3.1-3-94, а саме в частині господарської будівлі 8,15X4,85, де з відповіді Червоноградського МБТІ від 05.11.2012 року № 1515 прокурору м. Червоноград вказано, що актом державної технічної комісії новий житловий будинок прийнятий в експлуатацію разом з господарською будівлею зовнішніми розмірами 8.15X4.85 - це розміри старого житлового будинку. 16.09.1999 року рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 466 «Про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]» було винесено рішення про оформлення права власності тільки на будинок без господарської споруди, а Відповідач склав відповідний технічний паспорт, в якому відсутні будь-які відомості про розмір та приналежність земельної ділянки. [INFO] помер [PERSON]. Його дружина [PERSON] звернулась до Жовківської міської ради, з заявою про виділення в окреме будинковолодіння, присвоєння адреси та вуличного номера житловому будинку з [ADDRESS], на [ADDRESS]. Згідно рішення № 459 від 24.07.2008 року, новозбудований будинок гр. [PERSON] був виділений в окреме будинковолодіння та присвоєний окремий [ADDRESS]. Згідно п. 3 даного рішення № 459, КП ЛОР Червоноградське БТІ було зобов'язано поновити реєстрацію житлового будинку [PERSON], по [ADDRESS], в м. Жовкві. На підставі цього ж рішення Червоноградським БТІ згідно ескізу від 10.06.2008 року за будинковолодінням по [ADDRESS], м. Жовква, показано житловий будинок літера А-1, вбиральня літера Г, не відобразивши господарську будівлю дерев'яний сарай, перенісши всі ці дані в зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд від 01.09.2008 року. В подальшому згідно цього ж рішення заведена нова інвентарна справа на новозбудований житловий будинок за адресою [ADDRESS], власник (покійний [PERSON]). Однак за адресою [ADDRESS], власник [PERSON], було зареєстровано дерев'яний сарай який насправді, як вказує позивач, відноситься до старого житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Так, згідно генерального плану (схеми) від 21.03.1955 року, на земельній ділянці площею 869 м. кв., за адресою м. Нестеров, [ADDRESS], вказується під літерою А-1 основне приміщення житловий будинок, Б сарай, У уборная. Згідно даних первинної інвентаризації, з листа Червоноградського БТІ від 30.05.2012 р., де зазначено, що станом на 1958 рік, на земельній ділянці, значиться житловий будинок [ADDRESS] разом з дерев'яним сараєм. За даними наступної поточної інвентаризації станом на 1971 рік, 1976 рік, 1981-82 років, 1985 рік, той самий сарай відноситься до того самого будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Однак, як вказує позивач, у 1992 році під час проведення безпідставної первинної інвентаризації нового житлового будинку за адресою [ADDRESS], (який рішенням № 459 від 24.07.2008 року, п.1 виділений в окреме будинковолодіння [ADDRESS] ) інвентаризовано сарай, який належав до старого будинку, власником якого була [PERSON] Вважає, що такі дії суперечать вимогам на цей час чинної "Інструкції про порядок реєстрації будівель у містах і селищах УРСР» затвердженої наказом Міністерства комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року", в частині безпідставного віднесення господарської будівлі дерев'яного сараю до новозбудованого житлового будинку. Вважає, що дані перетворення мали місце за активної та протиправної діяльності працівників Червоноградського МБТІ, оскільки всупереч вимогам даної Інструкції Відповідач при безпідставній первинній інвентаризації 1992 року будинковолодіння покійного [PERSON] не зазначив у технічному паспорті господарську будівлю сарай, натомість вказавши замість неї іншу будівлю яка підлягала зносу відповідно до рішення 1990 року, старий житловий будинок. Вказує, що про проведення інвентаризації на той час їй нічого не було відомо. Зазначає, що коли проводилась первинна інвентаризація будинку, будинок не відповідав розмірам, вказаним у будівельній документації та містив ознаки самочинного будівництва, а також відрізнявся від акту про прийняття будинку в експлуатації від 19.08.1999 року № 450. Однак це не було відображено в технічному паспорті. У 2008 році на підставі рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради було виділено в окреме будинковолодіння новий збудований будинок по [ADDRESS], проте, як вказує позивач, чомусь помилково в інвентаризаційну справу відшито матеріали щодо господарської будівлі - сараю, яка належала до будинковолодіння по [ADDRESS] у м. Жовкві всупереч вимогам п.5 вказаної інструкції. Оскільки реєстрацію старого житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS], в м. Жовква, було поновлено згідно рішення № 459 від 24.07.2008 року, то слід, як вважає позивач, було внести відповідні зміни в інвентарну справу щодо сараю, який відносився до старого будинку і належав [PERSON], як це вказано в договорі купівлі-продажі від 13.09.1982 року, та свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 08.09.1982 року. Вказує, що зазначений сарай ніколи не відносився до новозбудованого будинку, і не міг відноситися, так як належав на праві власності разом з старим житловим будинком [PERSON], на законних підставах згідно правовстановлюючих документів. Зазначає, що в рішенні Жовківської міської ради № 254 від 09.08.1990 року, ні в проекті акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 21.08.1990 року, сарай як такий не значиться. В експлікації показано 1. житловий будинок 2. господарська будівля - неіснуюча. Зазначає, що вона та її син, [PERSON], неодноразово звертались в Червоноградське МБТІ з приводу протиправної та незаконної діяльності щодо формування матеріалів будинковолодінь в [ADDRESS] та по [ADDRESS]. На всі запити Червоноградське МБТІ надавало суперечливі та оманливі відповіді з пропозицією звертатись в суд для вирішення спору. Так, у відповіді від 23.07.2012 року вказано, що дерев'яний сарай знаходиться за 1 метр від нового будинку. У відповіді від 17.09.2012 року згадується про два дерев'яних сараї: дерев'яний сарай розмірами 4,5x3,1, висота 1,7, покритий чорним залізом і сарай 6,8x4,2, висота 2,3 щодо будинковолодіння по [ADDRESS]. Хоча, як вказує позивач, такого сараю до будинковолодіння по [ADDRESS] не існує. Натомість для будинку по [ADDRESS] у м. Жовкві господарською будівлею значиться будинок по [ADDRESS], реєстрацію якого поновлено у 2008 році. Тому позивач вважає, що це відображає невідповідність технічної документації, виготовленої Відповідачем щодо усіх будинків, будівель та господарських споруд та їх розмірів. Вказує, що на запит прокуратури м. Червонограда Червоноградське МБТІ у листі від 25.10.2012 року №1452 зізналось, що при первинній інвентаризації будинку всі інвентаризаційні матеріали були вшиті в інвентарну справу на будинковолодіння [ADDRESS], а вже після рішення виконкому Жовківської міськради від 24.08.2008 року, всі інвентаризаційні матеріали на новий житловий будинок було відшито і сформовано нову інвентаризаційну справу на будинковолодіння [ADDRESS], на ім'я [PERSON] і механічно, дерев'яний сарай відійшов до нового будинку, так як він мав іти під знос (відстань 1 м). Вважає, що через таку механічну помилку діями Червоноградського МБТІ вона була позбавлена власності на дерев'яний сарай. Зазначає, що при цьому працівники БТІ постійно вказують, що сарай мав йти під знос, а при огляді об'єкту працівник [PERSON] взагалі сказала, що його потрібно спалити. Вказує, що у листі від 05.11.2012 року Червоноградське МБТІ вже визнає, що актом від 19.08.1999 року № 450 державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта садибної забудови до експлуатації, «новий будинок прийнятий в експлуатацію разом з господарською будівлею, зовнішніми розмірами 8,15м х 4,85м - це розміри старого будинку, за згодою власників було прийнято рішення залишити старий будинок, який повинен був йти під знос, як господарську будівлю». Тому вважає, що матеріали будинковолодінь не відповідають фактичним обставинам, а БТІ постійно вказує на подію в майбутньому, що сарай мав йти на знос, що старий будинок мав йти під знос, однак в інвентаризаційних справах має бути вказано те, що є реально, а не те, що могло б бути. Вказує, що після цього, коли було встановлено обставини, за яких Червоноградське МБТІ позбавили її права власності на дерев'яний сарай, у січні 2013 року вона звернулась до Жовківського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Червоноградського МБТІ щодо необхідності проведення повторної інвентаризації. Суд у задоволенні позову відмовив, хоча відповідач жодного разу на засідання не з'явився і матеріали інвентаризаційних справ не надав. У грудні 2013 року вона звернулась з апеляцією на постанову Жовківського районного суду Львівської області. Ухвалою від 21.01.2015 року Львівський апеляційний адміністративний суд постанову Жовківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2013 року у справі № 444/185/13-а скасував і закрив провадження через те, що така діяльність відповідача не є виконання владних управлінських функцій, а ініціювання власником повторної інвентаризації відповідного будинковолодіння, є спором про якість виконання укладеного усного цивільно-правового договору. Такий спір є спором цивільної юрисдикції відповідного загального суду в порядку норм ЦПК України. Зазначає, що вони зверталися до [PERSON] з пропозицією вирішити питання повернення господарської споруди сараю, шляхом проведення повторної інвентаризації, при якій сарай було б інвентаризовано до будинковолодіння [ADDRESS]. Вказує, що спочатку [PERSON] визнала, що такий сарай належить до будинковолодіння [ADDRESS], однак пізніше поміняла свою думку та відмовилась проводити інвентаризацію. Вказує, що оскільки її право власності на господарську будівлю дерев'яний сарай (розмірами 7.10 м. х 4.00 м., висотою 1,7 м.), що належить до будинковолодіння [ADDRESS], не визнається ні [PERSON], ні Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», за захистом права власності вона змушена звернутися до суду. Тому просила: визнати неправомірними дії Червоноградського МБТІ при проведенні інвентаризаційних робіт при складанні облікової документації на будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] із інвентаризацією дерев'яного сараю до інвентаризаційної справи будинковолодіння [ADDRESS]; скасувати частково акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації від 19.08.1999 року № 450, в частині визнання належності господарської будівлі розмірами 8,15 х 4,85 за [PERSON]; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 25.09.2008 року видане виконкомом Жовківської міської ради померлому [PERSON] в частині інветаризації до будинковолодіння [ADDRESS] господарської будівлі сарай, В; визнати за [PERSON] право власності на господарську будівлю дерев'яний сарай (розмірами 7.10 м. х 4.00 м., висотою 1,7 м.), який належить до будинковолодіння [ADDRESS], Львівської області; зобов'язати Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (80100, м. Червоноград, вул. Бічна Промислова, 29, код ЄДРПОУ 03348652) внести відповідні зміни в облікову документацію будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] із інвентаризацією дерев'яного сараю (розмірами 7.10 м. х 4.00 м., висотою 1,7 м.) до інвентаризаційної справи будинковолодіння [ADDRESS] у м. Жовква. Представник відповідача КП ЛОР Червоноградське МБТІ подав письмове заперечення проти позовної заяви, в якому просив відмовити повністю в позові. Своє заперечення мотивував тим, що тільки після прийняття рішення №459 від 24.07.2008 року було відшито та сформовано нову інвентаризаційну справу на будинковолодіння [ADDRESS]. Вказав, що передачу земельних ділянок у приватну власність надають органи місцевого самоврядування, працівники БТІ під час обмірювальних робіт складають абриси на земельну ділянку з нанесенням усіх наявних будинків, господарських будівель та споруд, меж та угідь. Зазначив, що при контрольному обстежені в натурі 18.10.2012 року будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] в м. Жовкві встановлено: [PERSON] поставив огорожу з листового заліза на бетонному цоколі, загородивши сарай, за який йде спір, до будинку [ADDRESS] (відстань між новим житловим будинком і сараєм становить 1м, тому згідно Державним будівельним нормам і правилам ДБН 360-92** додаток 3-1, повинен йти під знос). Зазначив, що у правовстановлюючих документах на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON], вказано, що при будинку є сарай. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 1958 рік сарай був дерев'яний, покритий чорним залізом, зовнішніми розмірами 4,50 м х 3,10 м. Зазначив, що при реєстрації права власності на новозбудований житловий будинок за [PERSON] на земельній ділянці вже був перебудований сарай: дерев'яний, покритий шифером, зовнішніми розмірами 7,10м х 4,00 м. Вказав, що поновляючи реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] в м. Жовкві, а далі за замовленням [PERSON], позивачці було видано витяг з реєстру прав власності, в якому зазначалася інформація про наявність господарських будівель та споруд. Про сарай при її будинку не було зазначено, так як перебудований сарай знаходився на земельній ділянці [ADDRESS] Львівської області на відстані 1 м від вищезазначеного будинку, тому на ескізі земельної ділянки [ADDRESS] в м. Жовкві 10.06.2008 року працівником КП ЛОР «ЧМБТІ» [PERSON] не був вказаний спірний сарай. Зазначив, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок разом із господарськими будівлями та спорудами, а саме вбиральню літерою «Г» та споруди №1,№2. Вказав, що про відсутність спірного сараю позивачці було відомо із витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №20262482 від 17.09.2008року. Тому просив в позові відмовити повністю. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила застосувати по даній справі строк позовної давності та відмовити в позові. Свою заяву мотивувала тим, що [PERSON], укладаючи договір дарування будинку 18.09.2008 року, достовірно була обізнана про те, що сарай не включено до складу будівель при старому будинку [ADDRESS], однак звернулася до суду по спливу шести років. Зазначила, що в даний час позивачка не є ні власником будинку, ні земельної ділянки, на якій знаходиться господарська будівля. Позивач подав до суду заперечення на заяву відповідачки [PERSON] про пропущення строку позовної давності, в якій вказав, що [PERSON], оскаржувала рішення Жовківської міської ради з 2008 року, за адміністративним позовом в Жовківському районному суді: ухвала Жовківського районного суду від 12.11.2009 року, ухвала Львівського Апеляційного адміністративного суду від 04.04.2011 року, Вищий Адміністративний суд ухвала від 26.01.2012 року, Вищий Адміністративний суд України ухвала від 22.05.2012 року, рішення Європейського суду з прав людини від 22.11.2012 року. Рішення Жовківського районного суду від 28.09.2012 року, цивільна справа № 2- 214/11, за зустрічним позовом [PERSON], до [PERSON], Жовківської міської ради, треті особи: [PERSON], управління Держкомзему в Жовківському районі про визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету Жовківської м/р, від 09.08.1990 року №254, від 16.09.1999 року №466, від 24.07.2008 року № 459, від 29.08.2008 року № 504. Ухвала Апеляційного суду Львівської області 01.04.2013 року, цивільна справа №1308/2- 214/2011 апелянт [PERSON], на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28.09.2012 року. Постанова Жовківського районного суду Львівської області від 16.12.2013 року, за адміністративним позовом [PERSON], до КП ЛОР Червоноградське МБТІ, треті особи: [PERSON], [PERSON], про визнання дій незаконними. Ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.01.2015 року, справа №876/1072/14 про визнання дій незаконними по скарзі [PERSON], на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 16.12.2013 року, до КП ЛОР Червоноградське МБТІ, треті особи: [PERSON], [PERSON] Також вказує, що про оформлення права власності на спірний сарай за покійним [PERSON] особисто їй відомо не було. У рішенні виконавчого комітету Жовківської міської ради № 459 від 24.07.2008 року, відсутня згадка про віднесення сараю до складу нового будинку володіння по [ADDRESS], про порушення свого права власності на сарай вона довідалася лише з відповідей Червоноградського МБТІ від 25.10.2012 року №1452, та від 05.11.2012 року №1515. Вважає, що строк позовної давності нею не пропущено. Тому просила відмовити в заяві відповідачки [PERSON], про пропущення строків позовної давності. Окрім цього позивач подав до суду заяву заперечення щодо заперечення відповідача КП ЛОР Червоноградського МБТІ проти позовної заяви [PERSON], про визнання права власності на господарську будівлю, зобов'язання до вчинення дій від 20.03.2015 року до Жовківського районного суду, в якій вказав, що, надаючи дане заперечення КП ЛОР Червоноградського МБТІ свідомо надає неправдиву інформацію та вводить суд в оману з наступних підстав. Інвентарна справа на житловий будинок [ADDRESS], згідно рішення Жовківської міської ради № 254 від 09.08.1990 року, наданого [PERSON], в 1992 році при проведенні первинної інвентаризації заведена з порушенням інструкції від 24.05.2001 року, № 127 "Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна", так як дублюється дана адреса і є власник [PERSON] Вказані параметри площі забудови згідно рішення Жовківської міської ради № 254 від 09.08.1990 року, не відповідають реальним розмірам та прийнято будинок в експлуатацію з порушенням, а саме вказана корисна площа 165,6 кв.м., в дійсності є 270,5 кв.м. Вказуючи про закріплену земельну ділянку забудовнику [PERSON], в інвентарній справі відсутнє рішення виконкому Жовківської міської ради про надання земельної ділянки для індивідуального будівництва. Відсутня в інвентарній справі пояснювальна записка до проекту забудови земельної ділянки. Схиляючись на рішення № 459 від 24.07.2008 року, КП ЛОР Червоноградського МБТІ оформляє розподіл, на покійника [PERSON], (помер [INFO]) не маючи оформленого спадкодавця. Поновляючи реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] [PERSON] в 2008 році на підставі рішення № 459 від 24.07.2008 року, працівник КП ЛОР Червоноградського МБТІ [PERSON], виготовляючи ескіз земельної ділянки [ADDRESS] 10.06.2008 року, не вказує спірний сарай, а встановлює, що сарай знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS]. Хоча, як зазначає позивач, ніякої земельної ділянки не відведено та не закріплено за будинковолодінням по [ADDRESS]. Вважає, що [PERSON], самовільно віднесла спірну споруду до іншого будинковолодіння. В запереченні вказуючи, що 18.10.2012 року, при обстеженні будинковолодінь в м. Жовква по [ADDRESS], [ADDRESS] КП ЛОР Червоноградського МБТІ встановлює те, за що не йде спір, а саме огорожу, збудовану власником [PERSON], перекручуючи факт на [PERSON] При цьому не вказуючи на спірний сарай, де всі учасники визнали дерев'яний сарай за будинковолодінням в м. Жовква по [ADDRESS]. При цьому працівник [PERSON], теперішній керівник КП ЛОР Червоноградського МБТІ брутально висловлювалася, що потрібно спалити спірну будівлю. При реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON], в 1999 році КП ЛОР Червоноградське МБТІ в листі від 05.11.2012 року, прокурору м. Червоноград визнало факт, що будинок прийнятий в експлуатацію 19.08.1990 року № 450 з господарською будівлею, зовнішніми розмірами 8,15 X 4,85, це розміри житлового будинку, який належить [PERSON], та який в 1992 році згідно матеріалів інвентарної справи переведено в літню кухню (додаток акт біжучих змін виконаний [PERSON].). В подальшому в інвентарній справі з акту поточних змін технік [PERSON], вказано " Знесено літню кухню " і в документацію прив'язують замість літньої кухні дерев'яний сарай та відображають в зведеному акті 10.06.2008 року за [ADDRESS]. Тому позивач вважає, що зазначені факти в заперечені КП ЛОР Червоноградське МБТІ до Жовківського районного суду від 20.03.2015 року, не відповідають дійсності та сфальсифіковані, що підтверджують їх неправдивість з відповідей прокурора м. Червоноград від 25.10.2012 року, та 05.11.2012 року, надані Червоноградським МБТІ. Тому просила врахувати дане заперечення відхилити. Винести ухвалу якою зобов'язати відповідні правоохоронні органи розглянути питання про притягнення винних осіб відповідача за надання завідомо неправдивої інформації. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві від 26.02.2015 року, в позовній заяві (уточненій) від 05.03.2015 року, в позовній заяві (уточненій) від 13.05.2015 року, в запереченні на заяву відповідачки [PERSON] про пропущення строку позовної давності, в заяві запереченні щодо заперечення відповідача КП ЛОР Червоноградського МБТІ проти позовної заяви [PERSON], про визнання права власності на господарську будівлю, зобов'язання до вчинення дій від 20.03.2015 року до Жовківського районного суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовій заяві. Окрім цього пояснила, що новий будинок будувався з дозволу позивача. Вони разом жили двадцять років. Старі будівлі підлягали зносу, сарай мав троє дверей, частина сараю була розібрана позивачем. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовій заяві. Окрім цього пояснила, що спір виник після смерті сина позивача, коли стало відомо про те, що заповіт складено на користь [PERSON] Знаючи, що старий будинок підлягає зносу, були вчинені дії, якими було відновлено реєстрацію старого будинку на ім'я позивачки, яка після цього відразу подарувала старий будинок без спірного сараю третій особі, [PERSON] Таким чином на одній земельній ділянці було зареєстровано два будинки. Відтак рішення про передачу у власність земельної ділянки було скасовано. В подальшому земельну ділянку було розділено огорожею. Пояснила, що було запропоновано поділити земельну ділянку, але третя особа, [PERSON], не може приватизувати земельну ділянку, так як використав своє право на безкоштовну приватизацію. Наголосила, що при прийнятті в експлуатацію нового будинку ніхто не заперечував проти знесення старого будинку. Представник відповідача КП ЛОР Червоноградське МБТІ в судове засідання не з'явився хоч про час та місце розгляду справи відповідач був належно повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні просив задоволити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві від 26.02.2015 року, в позовній заяві (уточненій) від 05.03.2015 року, в позовній заяві (уточненій) від 13.05.2015 року. Окрім цього пояснив, що у 1990 році було винесено рішення № 254 про будівництво [PERSON] лише житлового будинку без господарських будівель на земельній ділянці дворогосподарства, яке на той час повністю належало [PERSON] Вказав, що працівники БТІ здійснили численні помилки, зокрема без попереднього розподілу міською радою земельної ділянки самовільно розділили земельну ділянку, віднісши сарай до дворогосподарства по [ADDRESS], яке вважає самочинним будівництвом. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії договору на право забудови і безстрокового користування земельною ділянкою від 11.09.1952 року вбачається, що комунальний відділ Нестерівського виконкому міської ради депутатів трудящих відвів забудовнику [PERSON] ділянку комунальної землі в [ADDRESS] площею 600 кв. метрів під індивідуальне будівництво житлового будинку. З копії свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 08.09.1982 року вбачається, що спадкоємцем вказаного у заповіті майна [PERSON] в рівних частинах є [PERSON] та [PERSON]. Спадкове майно складається із жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. З копії договору купівлі-продажу від 13.09.1982 року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] належну йому половину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель в [ADDRESS], Львівської області. З копії рішення виконавчого комітету Нестерівської міської ради народних депутатів № 254 від 09.08.1990 року вбачається, що [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку по індивідуальному проекту. Після закінчення будівництва нового житлового будинку старий вирішено знести. З копії акту державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації, затвердженого 19.08.1999 року, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] готовий до введення в експлуатацію. З копії акту виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 21.08.1990 року вбачається, що встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної [PERSON] в [ADDRESS] З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради № 466 від 16.09.1999 року вбачається, що на ім'я [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок [ADDRESS]. З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради № 459 від 24.07.2008 року вбачається, що виділено в окреме будинковолодіння житловий будинок гр. [PERSON] та присвоєно житловому будинку окремий вуличний номер [ADDRESS]. Відмінено п.2.4. рішення міськвиконкому № 254 від 09.08.1990 року "Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта [PERSON]". Пунктом 3. зазначеного рішення поновлено реєстрацію житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] в м. Жовкві і зобов'язано [PERSON] та [PERSON] провести розподіл земельної ділянки між будинковолодіннями. З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради № 504 від 29.08.2008 року вбачається, що вирішено оформити право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] на ім'я померлого [PERSON] та видати гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на вищезгаданий житловий будинок № [ADDRESS]. З договору дарування житлового будинку від 18.09.2008 року вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок в м. Жовкві по [ADDRESS], який складається з 2-х кімнат, коридору, кухні. До будинку примикають: вбиральня, позначена в технічній документації літерою "Г", споруди позначені в техдокументації як № №1-№2. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.09.2008 року вбачається, що [PERSON] був власником будинку за адресою [ADDRESS]. З копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 21201956 від 09.12.2008 року вбачається, що [PERSON] був власником будинку за адресою [ADDRESS]. З висновку будівельно-технічного дослідження № 2761 від 30.09.2010 року вбачається, що збудований житловий будинок (літ.А-2, новий), що був прийнятий в експлуатацію в 1999 році і на який видано свідоцтво на право власності на прізвище [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (тепер [ADDRESS]) знаходиться на земельній ділянці, що належить гр. [PERSON]. Житловий будинок на [ADDRESS], існуючий за адресою на [ADDRESS] з правом власності гр. [PERSON] не відповідає вимогам БНіП 1.02.01-85 «Інструкція про склад, порядок розроблення, погодження і затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво підприємств, будівель і споруд» та ДБН А.3.1-3-94 „Основні положення прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", в частині початку його будівництва і введення в експлуатацію. Сарай вказаний в свідоцтві на право на спадщину по заповіту та договору купівлі-продажу, спадкоємець [PERSON], від 10.11.1980 р. зареєстрований в реєстрі за №1411 державною нотаріальною конторою м. Несторова Львівської області 08.09.1982 року, 13.09.1982 року дійсно знаходиться на земельній ділянці площею 600,0 кв.м. за адресою: Львівська область, [ADDRESS] і належить спадкоємцю [PERSON]. Відповідно до таблиці №2 до висновку експертизи № 2761 (схеми земельних ділянок по [ADDRESS], [ADDRESS]) межа між земельними ділянками пролягає таким чином, що сарай, позначений «С» розташований на земельній ділянці площею 434,0 кв.м. (синій колір), яка відноситься до житлового будинку на [ADDRESS]. З свідоцтва про право власності на 1/2 частину будинку в [ADDRESS], виданого Жовківською державною нотаріальною конторою 14.02.2011 року вбачається, що таке видано [PERSON] як на частину спільного сумісного майна подружжя. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.02.2011 року, виданого Жовківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] успадкувала 9/20 часток житлового будинку [PERSON] З витягу про державну реєстрацію прав № 29258683 від 11.03.2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 9/20 будинку за адресою [ADDRESS]. З копії витягу про державну реєстрацію прав № 29258819 від 11.03.2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 будинку за адресою [ADDRESS]. З копії Акту обстеження будинковолодінь в натурі [ADDRESS], [ADDRESS], вбачається, що при обстеженні станом на 18.10.2012 року заміряно сарай зовнішніми розмірами 7,10Х4,00, висотою 1,70. Також у судовому засіданні були досліджені інвентаризаційні справи, з яких вбачається наступне. Станом на 05.04.1985 року за дворогосподарством [ADDRESS] в місті Нестерові (Жовкві) числились житловий будинок (А-1),площею 37,8 кв.м., сарай (Б), вбиральня (В), забор (№1), фіртка (№2), що підтверджується Зведеним актом вартості будівель і споруд. Відповідно до технічного опису і оцінки внутрішньодворових споруд станом на 05.04.1985 року: сарай (Б) стіни «в 1 доску», дах «залізо», площа 14,0; вбиральня (В) дерев'яна, дах «залізо». Згідно ескізу поточних змін сарай (Б) знаходиться між житловим будинком (А-1) і вбиральнею (В). 22 грудня 1992 року було складено ескіз плану дворгосподарства [ADDRESS] в місті Жовкві, копія якого є в матеріалах справи, та 25.12.1992 року складено акт біжучих змін, який є в матеріалах справи, яким встановлено слідуючі біжучі зміни в плані присадибної ділянки і в поверховому плані основної будівлі: А-2 - побудований новий житловий будинок; Б - житловий будинок переобладнаний в літню кухню; В - перебудований сарай; Г - побудована вбиральня. Вказані зміни були внесені в Зведений акт вартості будівель і споруд, який є в матеріалах справи. Відповідно до технічного опису і оцінки господарсько-побутових споруд станом на 25.12.1992 року: літня кухня (Б) площею 39,5 кв.м.; сарай (В) площею 28,6 кв.м.; вбиральня (Г) з цегляними стінами. Згідно поверхового плану присадибної ділянки [ADDRESS] в місті Жовква вбиральня (Г) розміщена між сараєм (В) та літньою кухнею (Б), розмірами 8,15 на 4,85 метри. 10 червня 2008 року було проведено зовнішні обміри присадибної ділянки [ADDRESS], внаслідок чого при поділі земельної ділянки по лінії між перебудованим сараєм (В) та побудованою вбиральнею (Г) зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель і споруд дворогосподарства № [ADDRESS] виключено вбиральню Г та житловий будинок А-1, які віднесено до дворогосподарства [ADDRESS]. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, судом встановлено наступне. Після смерті спадкодавця, [PERSON], [INFO], спадкоємці [PERSON], позивач, та [PERSON] прийняли в рівних частинах спадкове майно, яке складається із жилого будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в місті Нестерові (Жовкві) по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту від 08.09.1982 року. 13.09.1982 року [PERSON] купила, а [PERSON] продав половину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель в місті Нестерові (Жовкві) по [ADDRESS], Львівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу. Станом на 05.04.1985 року за дворогосподарством [ADDRESS] в місті Нестерові (Жовкві) числились житловий будинок (А-1),площею 37,8 кв.м., сарай (Б), вбиральня (В), забор (№1), фіртка (№2), що підтверджується Зведеним актом вартості будівель і споруд. Відповідно до технічного опису і оцінки внутрішньодворових споруд станом на 05.04.1985 року: сарай (Б) стіни «в 1 доску», дах «залізо», площа 14,0; вбиральня (В) дерев'яна, дах «залізо». Згідно ескізу поточних змін сарай (Б) знаходиться між житловим будинком (А-1) і вбиральнею (В). Рішенням виконавчого комітету Нестеровської міської ради народних депутатів № 254 від 09.08.1990 року [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку по індивідуальному проекту з показниками: житлової площі - 81,4 кв.м., загальної площі 171,24 кв.м. в м.Нестерові (Жовкві) по [ADDRESS] (п.1). Відповідно до п. 2.4 - Після закінчення будівництва нового житлового будинку старий знести. 22 грудня 1992 року було складено ескіз плану дворгосподарства [ADDRESS] в місті Жовкві, копія якого є в матеріалах справи, та 25.12.1992 року складено акт біжучих змін, який є в матеріалах справи, яким встановлено слідуючі біжучі зміни в плані присадибної ділянки і в поверховому плані основної будівлі: А-2 - побудований новий житловий будинок; Б - житловий будинок переобладнаний в літню кухню; В - перебудований сарай; Г - побудована вбиральня. Вказані зміни були внесені в Зведений акт вартості будівель і споруд, який є в матеріалах справи. Відповідно до технічного опису і оцінки господарсько-побутових споруд станом на 25.12.1992 року: літня кухня (Б) площею 39,5 кв.м.; сарай (В) площею 28,6 кв.м.; вбиральня (Г) з цегляними стінами. Згідно поверхового плану присадибної ділянки [ADDRESS] в місті Жовква вбиральня (Г) розміщена між сараєм (В) та літньою кухнею (Б), розмірами 8,15 на 4,85 метри. 19 серпня 1999 року житловий будинок в [ADDRESS] був закінчений будівництвом та введений в експлуатацію, що підтверджується Актом державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації та рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 450 від 19.08.1999 року, які є в матеріалах справи. Згідно вказаного Акту державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації житлової площа будинку становить 80,8 кв.м., загальна площа - 165,6 кв.м., розмір господарської будівлі 8,15 на 4,85 метрів. Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 466 від 16.09.1999 року, яке є в матеріалах справи, на ім'я [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок [ADDRESS]. 10 червня 2008 року було проведено зовнішні обміри присадибної ділянки [ADDRESS], внаслідок чого при поділі земельної ділянки по лінії між перебудованим сараєм (В) та побудованою вбиральнею (Г) зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель і споруд дворогосподарства № [ADDRESS] виключено вбиральню Г та житловий будинок А-1, які віднесено до дворогосподарства [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 459 від 24.07.2008 року, яке є в матеріалах справи, виділено в окреме будинковолодіння житловий будинок гр. [PERSON] та присвоєно житловому будинку окремий вуличний номер [ADDRESS]. Відмінено п.2.4. рішення міськвиконкому № 254 від 09.08.1990 року "Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта [PERSON].". Пунктом 3. зазначеного рішення поновлено реєстрацію житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] в м. Жовкві і зобов'язано [PERSON] та [PERSON] провести розподіл земельної ділянки між будинковолодіннями. Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 504 від 29.08.2008 року, яке є в матеріалах справи, вирішено оформити право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] на ім'я померлого [PERSON] та видати гр. [PERSON] свідоцтво про право власності на вищезгаданий житловий будинок № [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення виконавчим комітетом Жовківської міської ради видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.09.2008 року на будинку за адресою Львівська область, Жовківський район, м. Жовква, [ADDRESS], до якого належать житловий будинок А-2, сарай В, споруди № 1,2, на ім'я [PERSON] 18 вересня 2008 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок в м. Жовкві по [ADDRESS], який складається з 2-х кімнат, коридору, кухні. До будинку примикають: вбиральня, позначена в технічній документації літерою "Г", споруди позначені в техдокументації №1-№2, що підтверджується договором дарування житлового будинку. З висновку будівельно-технічного дослідження № 2761 від 30.09.2010 року вбачається, що збудований житловий будинок (літ.А-2, новий), що був прийнятий в експлуатацію в 1999 році і на який видано свідоцтво на право власності на прізвище [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (тепер [ADDRESS]) знаходиться на земельній ділянці, що належить гр. [PERSON]. Житловий будинок на [ADDRESS], існуючий за адресою на [ADDRESS] з правом власності гр. [PERSON] не відповідає вимогам БНіП 1.02.01-85 «Інструкція про склад, порядок розроблення, погодження і затвердження проектно-кошторисної документації на будівництво підприємств, будівель і споруд» та ДБН А.3.1-3-94 „Основні положення прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", в частині початку його будівництва і введення в експлуатацію. Сарай вказаний в свідоцтві на право на спадщину по заповіту та договору купівлі-продажу, спадкоємець [PERSON], від 10.11.1980 р. зареєстрований в реєстрі за №1411 державною нотаріальною конторою м. Несторова Львівської області 08.09.1982 року, 13.09.1982 року дійсно знаходиться на земельній ділянці площею 600,0 кв.м. за адресою: Львівська область, [ADDRESS] і належить спадкоємцю [PERSON]. Відповідно до таблиці №2 до висновку експертизи № 2761 (схеми земельних ділянок по [ADDRESS], [ADDRESS]) межа між земельними ділянками пролягає таким чином, що сарай, позначений «С» розташований на земельній ділянці площею 434,0 кв.м. (синій колір), яка відноситься до житлового будинку на [ADDRESS]. 14 лютого 2011 року Жовківською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частину будинку в [ADDRESS], як на частину спільного сумісного майна подружжя, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 9/20 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в [ADDRESS] після смерті [PERSON] 03 липня 2012 року Жовківською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/20 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в [ADDRESS] після смерті [PERSON] З витягу про державну реєстрацію прав № 29258683 від 11.03.2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 9/20 будинку за адресою [ADDRESS]. З витягу про державну реєстрацію прав № 29258819 від 11.03.2011 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 будинку за адресою [ADDRESS]. З витягу про державну реєстрацію прав № 34756526 від 09.07.2012 року вбачається, що [PERSON] є власником 1/20 будинку за адресою [ADDRESS]. Таким чином, власником житлового будинку в м. Жовкві по [ADDRESS], з господарськими будівлями і спорудами: вбиральнею, позначеною в технічній документації літерою "Г", спорудами, позначеними в техдокументації як №1-№2, є [PERSON] А власниками житлового будинку в [ADDRESS], з господарськими будівлями і спорудами: сараєм В, спорудами №1,2 є [PERSON] (в 1/2 частині будинку, як на частину спільного сумісного майна подружжя і в 9/20 часток будинку після смерті [PERSON].) та [PERSON] (в 1/20 частці будинку після смерті [PERSON].). Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Щодо позовної вимоги - визнати неправомірними дії Червоноградського МБТІ при проведенні інвентаризаційних робіт при складанні облікової документації на будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] із інвентаризацією дерев'яного сараю до інвентаризаційної справи будинковолодіння [ADDRESS]. З наявних у інвентаризаційних справах матеріалів встановлено, що станом на 05.04.1985 року за дворогосподарством [ADDRESS] в місті Нестерові (Жовкві) числились житловий будинок (А-1),площею 37,8 кв.м., сарай (Б), вбиральня (В), забор (№1), фіртка (№2), що підтверджується Зведеним актом вартості будівель і споруд. Відповідно до технічного опису і оцінки внутрішньодворових споруд станом на 05.04.1985 року: сарай (Б) стіни «в 1 доску», дах «залізо», площа 14,0; вбиральня (В) дерев'яна, дах «залізо». Згідно ескізу поточних змін сарай (Б) знаходиться між житловим будинком (А-1) і вбиральнею (В). 22 грудня 1992 року було складено ескіз плану дворгосподарства [ADDRESS] в місті Жовкві, копія якого є в матеріалах справи, та 25.12.1992 року складено акт біжучих змін, який є в матеріалах справи, яким встановлено слідуючі біжучі зміни в плані присадибної ділянки і в поверховому плані основної будівлі: А-2 - побудований новий житловий будинок; Б - житловий будинок переобладнаний в літню кухню; В - перебудований сарай; Г - побудована вбиральня. Вказані зміни були внесені в Зведений акт вартості будівель і споруд, який є в матеріалах справи. Відповідно до технічного опису і оцінки господарсько-побутових споруд станом на 25.12.1992 року: літня кухня (Б) площею 39,5 кв.м.; сарай (В) площею 28,6 кв.м.; вбиральня (Г) з цегляними стінами. Згідно поверхового плану присадибної ділянки [ADDRESS] в місті Жовква вбиральня (Г) розміщена між сараєм (В) та літньою кухнею (Б), розмірами 8,15 на 4,85 метри. 10 червня 2008 року було проведено зовнішні обміри присадибної ділянки [ADDRESS], внаслідок чого при поділі земельної ділянки по лінії між перебудованим сараєм (В) та побудованою вбиральнею (Г) зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель і споруд дворогосподарства № [ADDRESS] виключено вбиральню Г та житловий будинок А-1, які віднесено до дворогосподарства [ADDRESS]. Згідно рішення № 459 від 24.07.2008 року новозбудований будинок гр. [PERSON] був виділений в окреме будинковолодіння та присвоєний окремий [ADDRESS]. Цим рішенням відмінено п.2.4. рішення міськвиконкому № 254 від 09.08.1990 року "Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку та видачу будівельного паспорта [PERSON]П.". Пунктом 3. зазначеного рішення поновлено реєстрацію житлового будинку [PERSON] по [ADDRESS] в м. Жовкві і зобов'язано [PERSON] та [PERSON] провести розподіл земельної ділянки між будинковолодіннями. Співставляючи поверхневі плани земельної ділянки дворогосподарств [ADDRESS], № [ADDRESS] та таблицю №2 до висновку експертизи № 2761 (схеми земельних ділянок по [ADDRESS], [ADDRESS]), з якої вбачається, що межа між земельними ділянками пролягає таким чином, що сарай, позначений «С» розташований на земельній ділянці площею 434,0 кв.м. (синій колір), яка відноситься до житлового будинку на [ADDRESS], що спростовує твердження позивача про безпідставне віднесення господарської будівлі дерев'яного сараю до новозбудованого житлового будинку. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати неправомірними дії Червоноградського МБТІ при проведенні інвентаризаційних робіт при складанні облікової документації на будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] із інвентаризацією дерев'яного сараю до інвентаризаційної справи будинковолодіння [ADDRESS] - слід відмовити. Щодо позовної вимоги - визнати за [PERSON] право власності на господарську будівлю дерев'яний сарай, що належить до будинковолодіння [ADDRESS]. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Вирішуючи питанння про правомірність набуття права власності, суд враховує положення ч. 2 ст. 328 ЦК України, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Позивач [PERSON] є власником 1/20 частини, а відповідач є власником 19/20 частин належного до житлового будинку в [ADDRESS], оспорюваного сараю. Факт неправомірності набуття права власності в судовому порядку не підтвердився, незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Окрім цього, до об'єктів нерухомого майна ЦК України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом "Про оренду державного та комунального майна" нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4). Відповідно до Закону від 1 липня 2004 р. № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV) об'єктами нерухомого майна є житлові будинки; квартири; будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5). Визначення «житловий будинок», «квартира», «садиба» містяться у гл. 28 ЦК України, поняття «об'єкти житлової нерухомості» - у Податковому кодексі України. Об'єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи: житловий будинок, житловий будинок садибного типу, прибудова до житлового будинку, квартира, котедж, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах, садовий і дачний будинки (ст. 14.1.129.). Згідно з нормами чинного законодавства, зокрема положеннями статей 182, 331, 334 ЦК України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об'єкта нерухомості (у тому числі й тих об'єктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначений: асфальтовані чи бетонні площадки, під'їзні колії, автомобільна дорога, автомобільні платформи, спортивні споруди тощо) є державна реєстрація прав на нього. Законом № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2). Об'єкти нерухомого майна мають бути капітального типу (ст. 4 Закону № 1952-ІV), а не тимчасовими, що є характерним для малих архітектурних форм і тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, визначення яких міститься в ст. 28 Закону від 17 лютого 2011 р. № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VІ). Також, відповідно до абз. 7 п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703) не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, що розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є можливим без їх знецінення та зміни призначення. Аналогічне правило містилося в п. 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 р. № 1692/5) Наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 р. № 1844/5.; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445; далі - Тимчасове положення). Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК України, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв'язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об'єкти визнаватися не може. Те, що надвірні приміщення, огорожі та інші надвірні споруди, що обслуговують будівлю (сарай, паркан, колодязь), становлять разом з нею один інвентарний об'єкт, визначено в Інструкції з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ (затверджено наказом Державного казначейства України від 17 липня 2000 р. № 64 (у редакції наказу Державного казначейства України від 21 лютого 2005 р. № 30)) Наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 26 червня 2013 р. № 611. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати за [PERSON] право власності на господарську будівлю дерев'яний сарай, що належить до будинковолодіння [ADDRESS] - слід відмовити. Щодо позовної вимоги - скасувати частково акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації від 19.08.1990 року № 450 в частині визнання належності господарської будівлі розмірами 8,15Х4,85 за [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Нестеровської міської ради народних депутатів № 254 від 09.08.1990 року [PERSON] дозволено будівництво нового житлового будинку по індивідуальному проекту з показниками: житлової площі - 81,4 кв.м., загальної площі 171,24 кв.м. в м.Нестерові (Жовкві) по [ADDRESS] (п.1). Відповідно до п. 2.4 - Після закінчення будівництва нового житлового будинку старий знести. 22 грудня 1992 року було складено ескіз плану дворгосподарства [ADDRESS] в місті Жовкві, копія якого є в матеріалах справи, та 25.12.1992 року складено акт біжучих змін, який є в матеріалах справи, яким встановлено біжучі зміни в плані присадибної ділянки і в поверховому плані основної будівлі: А-2 - побудований новий житловий будинок; Б - житловий будинок переобладнаний в літню кухню; В - перебудований сарай; Г - побудована вбиральня. Вказані зміни були внесені в Зведений акт вартості будівель і споруд, який є в матеріалах справи. Відповідно до технічного опису і оцінки господарсько-побутових споруд станом на 25.12.1992 року: літня кухня (Б) площею 39,5 кв.м.; сарай (В) площею 28,6 кв.м.; вбиральня (Г) з цегляними стінами. Згідно поверхового плану присадибної ділянки [ADDRESS] в місті Жовква вбиральня (Г) розміщена між сараєм (В) та літньою кухнею (Б), розмірами 8,15 на 4,85 метри. 19 серпня 1999 року житловий будинок в [ADDRESS] був закінчений будівництвом та введений в експлуатацію, що підтверджується Актом державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації та рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 450 від 19.08.1999 року. Згідно вказаного Акту державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації житлова площа будинку становить 80,8 кв.м., загальна площа - 165,6 кв.м., розмір господарської будівлі 8,15 на 4,85 метрів. Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради № 466 від 16.09.1999 року, яке є в матеріалах справи, на ім'я [PERSON] оформлено право власності на житловий будинок [ADDRESS]. У позовній заяві позивач вказує, що у 1990 році [PERSON] почав будівництво нового будинку на належній їй земельній ділянці, яке завершив в 1999 році та перейшов туди жити разом із новою сім'єю. Позивач залишилась жити у старому будинку разом із внучкою [PERSON] та сином інвалідом [PERSON] 1951 р. н. Пізніше старша внучка вийшла заміж і переїхала жити до чоловіка. Так тривало 21 рік, допоки не помер її син. Окрім цього, вказує, що у листі від 05.11.2012 року Червоноградське МБТІ визнало, що актом від 19.08.1999р. № 450 державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта садибної забудови до експлуатації, «новий будинок прийнятий в експлуатацію разом з господарською будівлею, зовнішніми розмірами 8,15м х 4,85м - це розміри старого будинку... за згодою власників було прийнято рішення залишити старий будинок, який повинен був йти під знос, як господарську будівлю». Відтак твердження позивача про те, що матеріали будинковолодінь не відповідають фактичним обставинам, а БТІ постійно вказує на подію в майбутньому, що сарай май йти на знос, що старий будинок мав йти під знос, не підтвердилось. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги - скасувати частково акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації від 19.08.1990 року № 450 в частині визнання належності господарської будівлі розмірами 8,15Х4,85 за [PERSON] - слід відмовити. У задоволенні позовної вимоги - визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.09.2008 року, видане [PERSON] в частині інвентаризації до будинковолодіння [ADDRESS] господарської будівлі сарай, В - слід відмовити, оскільки така вимога є похідною. У задоволенні позовної вимоги - зобов'язати Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни в облікову документацію будинковолодіння [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] із інвентаризацією дерев'яного сараю до інвентаризаційної справи будинковолодіння [ADDRESS] у м. Жовква - слід відмовити, оскільки така вимога є похідною. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила застосувати по даній справі строк позовної давності та відмовити в позові. Відповідно до ст.76 ЦК УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Однак судом встановлено відсутність порушеного права або інтересу, відтак застосовувати позовну давність буде неправомірним, оскільки в разі відсутності порушеного права або інтересу позовна давність не починає перебігу. Окрім цього позивач просив винести ухвалу, якою зобов'язати відповідні правоохоронні органи розглянути питання про притягнення винних осіб відповідача за надання завідомо неправдивої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу. Однак під час розгляду справи не виявлено порушення закону, відтак немає підстав виносити окрему ухвалу, якою зобов'язати відповідні правоохоронні органи розглянути питання про притягнення винних осіб відповідача за надання завідомо неправдивої інформації. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: dismissed