Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, додаткових витрат та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 грудня 2012 року по вул.Тополиній в районі будинку №7-а в м. Дніпропетровськ сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Аскона» державний номер [NUMBER], порушивши правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номер [NUMBER], що належить на праві приватної власності позивачу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження та відповідно до висновку експерта позивачеві завдано матеріальної шкоди на суму 4 993 гривні 09 копійок. Вина [PERSON] в скоєнні зазначеного ДТП встановлена постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2013 року, а його цивільна-правова відповідальність згідно полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів АВ№0655334 застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», яка була своєчасно повідомлена 17 грудня 2012 року про настання факту ДТП, проте після повідомлення про настання страхового випадку і до часу звернення з позовом до суду ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» не здійснила виплату позивачеві страхового відшкодування в сумі 4 993 гривні 09 копійок, як і не надала відповіді про прийняте рішення щодо виплати або відмови у здійсненні такої виплати, в зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду та просити відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» як страховика 4 993 гривні 09 копійок страхового відшкодування, а з [PERSON] відповідно до ст. 23 ЦК України та абзац 2 п.22.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 1 000 гривень моральної шкоди, так як пошкодження автомобіля негативно відбилося на його психо - емоційному стані здоров'я, нервовій системі, що спричинило в свою чергу напруженість та нервозність в спілкуванні як з його близькими, колегами по роботі , так і з оточуючими його людьми. Також прохав стягнути з обох відповідачів судові витрати у справі. Позивач та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки представнику під розписку (а.с.63), в судове засідання 10 вересня 2014 року не з'явились. Представник позивача в межах повноважень за нотаріально посвідченою довіреністю (а.с.10-11) подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження в разі неявки відповідачів (а.с.71). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно розписки про отримання повістки про виклик до суду (а.с.64), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. В попередньому судовому засіданні 23 липня 2014 року позовні вимоги визнав частково. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п.5 ст.74 ЦПК України належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - м.Київ вул.Довнар-Запольського, будинок, 9/10 (а.с.51-53), звідки повістка повернулася без вручення в зв'язку з вибуття юридичної особи (а.с.68-69), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року о 13 годині 40 хвилин у м. Дніпропетровськ на вул.Тополиній в районі будинку №7-а [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Аскона» державний номер [NUMBER], в порушення п.1.3,1.4,1.5,12.1 ПДР України: не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан свого автомобіля, не впорався з керуванням та наїхав на стоячий автомобіль «Мерседес-Бенц», державний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2013 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталося 14 грудня 2012 року (а.с.15-16), внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] та був придбаний на підставі біржової угоди №194796 від 20 лютого 2010 року (а.с.10). Згідно висновку №1285 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 21 травня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес-Бенц», державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося 14 грудня 2012 рок,у становить 4 993 гривні 09 копійок (а.с.17-23). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "СК "Лафорт" у відповідності до полісу №АЕ/0655334 від 14 листопада 2012 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.43) зі строком його дії з 15 листопада 2012 року до 14 листопада 2013 року, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить п'ятдесят тисяч гривень (а.с.43). Позивач [PERSON] 17 грудня 2012 року звернувся до ПАТ "СК "Лафорт" із повідомленням про подію, що сталася 14 грудня 2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого ПАТ СК «Лафорт» №АЕ/0655334 від 14 листопада 2012 року (а.с.13), а 22 травня 2013 року - із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.11-12), які були прийняті працівниками страхової компанії, про що є відповідні відмітки в зазначених документах, однак відповіді на своє звернення не отримав, а сума заподіяної майнової шкоди страхової компанією йому до теперішнього часу не відшкодована. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 22 липня 2014 року відносно ПАТ "Страхова компанія "Лафорт" 04 грудня 2013 року за судовим рішенням порушено справу про банкрутство. Відповідно до положень ст. 979, 1194 ЦК України потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування завданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до зазначених правовідносин слід застосувати положення ст.999 ЦК України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки цивільна відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та(або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а зазначене свідчить про те, що виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування встановлено ч. 1 ст. 991 ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом цих норм страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала. Статтею 32 зазначеного Закону передбачено перелік випадків, коли шкода не відшкодовується, а статтею 37 - перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Враховуючи те, що у ПАТ "СК "Лафорт" відсутні підстави, передбачені Законом, для відмови у здійсненні страхового відшкодування, страхова компанія не ліквідована і на день розгляду справи судом не визнана банкрутом, суд вважає, що завдана позивачу майнова шкода в сумі 4 993 гривні 09 копійок підлягає стягненню з ПАТ "СК "Лафорт" в повному обсязі, так як підтверджена відповідними документами і знаходиться в межах суми страхового відшкодування, при цьому суд враховує, що позивач діяв добросовісно, своєчасно повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а страховиком не було вчинено будь-яких дій щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль позивача. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, при цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості, та справедливості. З урахуванням зазначених позивачем підстав та не надання на підтвердження таких підстав доказів, передбачених судом, суд оцінює завдану йому моральну шкоду в 500 гривень, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Враховуючи, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди задоволені повністю, то суд вважає, що судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню з ПАТ "СК"Лафорт" на користь позивача в повному обсязі. Стосовно судового збору в частині позову про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог в цій частині з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір, встановлений ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial