Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] , публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України » про визнання договору іпотеки укладеного між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України » недійсним та визнання права власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] та на Ѕ частину земельної ділянки по [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що в 2018 році вона випадково дізналась, що будинок [ADDRESS] в якому вона проживає , 21.02.2007 року був переданий її батьками ВАТ «Державний ощадний банк України» в іпотеку для забезпечення кредитних вимог. [PERSON] вважає, що договір іпотеки укладений 21.02.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] є недійсним. Позивачці на час укладення договору іпотеки було 13 років 8 місяців. За таких обставин необхідно було для укладення договору іпотеки мати дозвіл органу опіки та піклування . Відповідачі по справі не зверталися в 2007 році до органу опіки та піклування для отримання дозволу на укладення договору іпотеки , що є підставою для визнання його недійсним. При цьому було порушено права дитини на житло. Зі сторони банку спірний договір іпотеки підписаний керуючою філією Бобровицького відділення №3258 гр. [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності. [PERSON] вважає ,що у гр. [PERSON] не було повноважень на представництво інтересів банку. Крім того в договорі іпотеки невірно вказаний ЄДРПОУ банку. Майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників.Батько позивачки був співвласником спірного домоволодіння , нотаріально завіреної згоди на передання в іпотеку будинку він не надавав. Крім того при укладанні іпотечного договору було порушено вимоги ст. 18 Закону України " Про іпотеку" , так як будинок , переданий в іпотеку перебував на реконструкції , після реконструкції не введений в експлуатацію , отже в договорі іпотеки не вірно вказаний предмет іпотеки . Факт проживання позивачки в будинку підтверджується даними довідки , наданої виконавчим комітетом Бобровицької міської ради 16.12.2003 року за № 6081. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається із 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частини земельної ділянки , площею 0,1 га, що розташована під будинком, яка була приватизована після його смерті. Доказом того , що батьку позивачки належала 1/2 частина спадкового майна є свідоцтво про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , договір купівлі - продажу будинку . Відповідно до ст. 60 СК України , майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Спадщину після смерті [PERSON] також прийняв [PERSON] (батько померлого), але не встиг належним чином оформити документально, оскільки [INFO] помер та [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь позивачки. В нотаріальній конторі відмовляються видати свідоцтво про право на спадщину узв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. Письмову відповідь державний нотаріус, як того вимагає діюче законодавство, надавати позивачці відмовляється. Отже позивачка змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з"явилася , про час та місце розгляду повідомлена належним чином. Учасники процесу , враховуючи присутність її представника клопотання про її обов`язкову участь не заявляли. Представник позивачки вимоги підтримав та просить їх задовольнити з підстав зазначених в заяві, які вважає в судовому засіданні знайшли своє повне підтвердження. Також доповнив , що як видно з наданих документів покійний батько позивачки давав згоду на передання майна в заставу , а не в іпотеку, що є підставою для визнання недійсним договору. Про те , що будинок перебуває в іпотеці позивач дізналася лише нещодавно, коли будинок виставили на продаж. Порушення прав позивачки вбачає в тому , що договір іпотеки не був погоджений з органом опіки та піклування , після реалізації будинку вона буде позбавлена житла , на даний час потенційні покупці створюють незручності , приходячи на огляд, що також є порушенням її прав на житло. Банк зобов`язаний був перевірити записи домової книги , де позивач вказана як така , що проживає в ньому. Предметом іпотеки є будинок не прийнятий після реконструкції в експлуатацію. Щодо права власності пояснив , що позивач зверталася до нотаріуса, яка в усній формі відмовила їй в видачі свідоцтва , оскільки будинок під арештом. Земельна ділянка була приватизована після смерті батька , проте так як будинок є спільною сумісною власністю подружжя, 1/2 частина належала батьку і перейшла в спадщину, то питання земельної ділянки повинно вирішуватися хоча б в частині на якій він розміщений та для його обслуговування. Мати позивачки відмовилася від отримання своєї частки . Відмову до нотаріальної контори не подавала, так як не знала , що відкрита спадкова справа в зв`язку з подачею кредиторами претензій. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. При цьому пояснила , що їй ніхто не пояснював , що необхідно залучати орган опіки та піклування , дочка проживала , в домовій книзі є запис , чому так вийшло , що в довідці не вказана дочка не знає. До нотаріуса вона не зверталася , від своєї частки офіційно не відмовлялася , але в даному судовому засіданні підтверджує офіційно , що вона відмовляється на користь дочки від частини спадкового майна. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог та пояснив, що 21.02.2007 року між банком та фізичною особою [PERSON] укладено кредитний договір №12. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21.02.2007 року між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки за договором є житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 120,1 кв.м, житловою 32,8 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] . При зверненні до банку за отриманням кредиту [PERSON] було надано пакет документів, в тому числі надано довідку виконавчого комітету Бобровицької міської ради. Зі змісту довідки вбачається, що за адресою [ADDRESS] не зареєстровано малолітніх ( неповнолітніх) дітей.В кредитній заявці, яка заповнювалася [PERSON] на отримання кредиту в графі «Склад сім`ї» - відсутня інформація про (неповнолітніх) дітей. Поставивши свій підпис в кредитній заявці від 12.02.2007.року [PERSON] засвідчила достовірність вказаної інформації, в т.ч. про склад сім`ї.В паспортах [PERSON] та [PERSON] , які надавалися до банку при оформленні кредиту, відсутня інформація ( відмітка) про наявність дітей.Свідоцтво про народження [PERSON] до банку не надавалося.Враховуючи вищезазначену інформацію, у кредитного працівника банку, який займався оформленням пакету документів не було необхідності вимагати від [PERSON] дозволу органу опіки та піклування. Аргументи позивача, що керуюча філії Бобровицького відділення №3258 необхідних повноважень на підписання іпотечного договору не мала не відповідає дійсності виходячи з тексту довіреності. Щодо визнання права власності вважає в цій частині вимоги передчасно заявленими. Крім того зазначив , що банк стягнення на предмет іпотеки не вчиняв, реалізація будинку має місце в порядку виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] боргу. До суду з заявами про виселення членів сім"ї [PERSON] та самої позивачки з часу укладення договору іпотеки та по даний час банк не звертався . Позивач не була позбавлена права користуватися житлом. Представник третьої особи не з"явився , але надали письмову заяву про слухання справи в їх відсутність. Заслухавши учасників процесу , дослідивши письмові докази , суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.02.2007 року між ВАТ ( на даний час ПАТ) «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір іпотеки про передачу в іпотеку нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21.02.2007 року про надання кредиту укладеного між ВАТ ( на даний час ПАТ) «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в розмірі 130000,00 грн. Належним чином завірені копії кредитного договору та договору іпотеки надана приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.106-111) .Також нотаріус надала копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , який надав згоду на передачу [PERSON] в заставу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ( а.с.11 т.2) та довідку про склад сім"ї [PERSON] № 4796 від12.12.2006 року , видану виконавчим комітетом Бобровицької міської ради , відповідно до якої на день видачі довідки встановлено , що проживали з [PERSON] її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , батько чоловіка [PERSON] . Дані про проживання дочки, позивачки [PERSON] відсутні. Крім того надана копія доручення працівника банку на підтвердження повноважень на укладення договору іпотеки (а.с.18 т.2). Надано копію домової книги , відповідно до якої значиться запис про проживання в будинку , що по [ADDRESS] [PERSON] . Згідно даних копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності(а.с. 6 т.2) Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.08.2003 року [PERSON] продала житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] ( ас.10 т.2). [INFO] помер [PERSON] . Факт смерті підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с. 11т.1). Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження позивача в якому батьком [PERSON] вказаний [PERSON] (а.с.9 т.1). Даними копії довідки виданої виконавчим комітетом Бобровицької міської ради від 11.12.2017 року № 3243 у домоволодінні розташованому в [ADDRESS] проживав та був зареєстрований [PERSON] , разом з ним на день смерті і протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17т.1). Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Бобровицької міської ради № 6081 від 16.12.2003 року [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , дочкою [PERSON] та сином [PERSON] ( а.с.18 т.1). До суду надано копію спадкової справи , відповідно до якої з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернулася його дочка [PERSON] , яка зазначила , що спадкоємцями є також її мати [PERSON] та її дідусь [PERSON] . Також в спадковій справі знаходяться претензії банків - кредиторів в яких [PERSON] отримав та не повернув кредити , документи , що посвідчують особу позивачки та факт її родинних відносин з покійним , переписка з банками , запит нотаріуса щодо отримання підтверджуючих факт родинних відносин позивачки з дідом документів , свідоцтво про смерть батька позивачки, його паспорта та інші документи( а.с.113-191т.1). За положеннями статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, суд може визнати недійсним. Такий правочин є оспорюваним. За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містить норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Відповідно до правових позицій Верховного суду України та Верховного суду , викладених в рішеннях, зокрема в рішенні Верховного Суду в справі № 343/774/15-ц від 05.03.2018 року, а також у рішеннях Верховного суду України, зокрема від 20.01.2016 р. у справі № 6-2940цс15 , від 11.05.2016 р. у справі за № 6-806цс16 , від 06.04.2016 р. у справі № 6-589цс16 , від 09.11.2016р. у справі № 6-930цс16 та від 10.07.2017р. №6-1002цс17при вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» в кожному конкретному випадку суди повинні: 1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки. Передбачене статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення. Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, без обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування суд може визнати недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження прав дитини на житло. Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування. В судовому засіданні встановлено , що [PERSON] та [PERSON] , які передали в заставу житловий будинок , не повідомили про проживання в будинку неповнолітньої дитини , твердження представника позивачки про те , що банк зобов"язаний був перевіряти домову книгу суд не приймає до уваги , оскільки довідка про склад сім"ї видається органом місцевого самоврядування на підставі записів домової книги , довідка видавалася [PERSON] , отже вона зобов"язана була переконатися , що довідка містить дані , які відповідають записам в домовій книзі . Проте нею не повідомлені дані про дочку ні в міській раді, ні при отриманні кредиту , ні в нотаріальній конторі , що свідчить , що вона діяла недобросовісно, ні вона , ні батько не ставили питання про залучення органу опіки та піклування.В кредитній заявці, яка заповнювалася [PERSON] на отримання кредиту в графі «Склад сім`ї» - відсутня інформація про (неповнолітніх) дітей. Поставивши свій підпис в кредитній заявці від 12.02.2007.року [PERSON] засвідчила достовірність вказаної інформації, в т.ч. про склад сім`ї (а.с. 213 т.1) , що також підтверджує недобросовісність її дій. Право власності на предмет іпотеки в позивачки на момент його укладення був відсутній. Відповідно до чинного законодавства члени сім"ї власника житла мають право на користування цим житлом. В судовому засіданні встановлено , що позивач [PERSON] , як і інші члени сім"ї іпотекодавця з часу укладення договору іпотеки не були позбавлені права користуватися житловим приміщенням та не обмежені в праві користування, банк позови про їх виселення не ставив, звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснював. Тобто право позивачки на користування майном не було порушено, обмежене. На даний час вона є повнолітньою. Будинок виставлено виконавчою службою на продаж в ході виконання рішення , яке набрало законної сили про стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] в 2019 році. Щодо повноважень представника банку [PERSON] , то до суду надано копію доручення , відповідно до якою вказана особа мала право на укладення даного договору , її повноваження перевірені нотаріусом (а.с. а.с. 18 т.2) Договір іпотеки був укладений [PERSON] з дозволу її чоловіка [PERSON] (а.с.11 т.2) . Відповідно до п.3 ч.1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" в договорі зазначається опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. В договорі іпотеки , укладеному [PERSON] опис предмета іпотеки є достатнім для його ідентифікації , всі вказані дані внесені в реєстр прав власності на нерухоме майно(а.с.6 т.2) . Щодо реконструкції будинку , та не введення після реконструкції в експлуатацію, дані положення врегульовані ст.16 Закону України "Про іпотеку". Реконструкція проводилася з дозволу органу місцевого самоврядування , за його рішенням, тобто не самовільно вносилися зміни і на час передачі в іпотеку відбулися, що підтверджується даними витягу з реєстру прав на нерухоме майно(а.с. 6 т.2). Обставин, які б свідчили про недобросовісність іпотекодержателя - банку судом не встановлено. Отже виходячи з вищезазначеного договір іпотеки не підлягає визнанню недійсним . Відповідно до ст. 1268 ЦК України особи , які проживають на день смерті зі спадкодавцем вважаються такими , що належним чином прийняли спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України вони не заявили про відмову від неї. Згідно даних спадкової справи спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] , його батько [PERSON] та дочка [PERSON] ( а.с.113,116 т.1). Ні відповідач [PERSON] , ні батько померлого [PERSON] заяв про відмову від спадкового майна не подавали до нотаріальної контори в строк , визначений ст.1270 ЦК України . Твердження представника позивача та відповідачки [PERSON] , що не було відомо , що відкрита спадкова справа за заявами кредиторів суд не приймає до уваги , оскільки право відповідачки на прийняття чи відмову від прийняття спадщини не залежить від того чи відкрита спадкова справа. Про смерть чоловіка вона знала. На даний час відповідач [PERSON] не може відмовитися від своєї частки, а лише оформивши вправі розпорядитися нею. Щодо спадкування спільного майна подружжя , то в даному випадку [PERSON] може звернутися до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя . У її свідоцтві за заявою спадкоємців та її згодою може бути визначена частка померлого , яка спадкується в загальному порядку між спадкоємцями , які прийняли спадщину (Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя , схвалено рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 ). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод або інтересів.Відповідне положення міститься і в ст.392 ЦК України. Якщо той з подружжя , що пережив іншого не звернувся до нотаріуса для виділення частки , то спадкоємці померлого повинні звернутися до нотаріуса з вимогою про видачу свідоцтва про право на спадщину . В разі відмови нотаріуса , отримати постанову про відмову у вчиненні даної дії та звернутися до іншого з подружжя з позовом , вимогою визначити частку в спільному майні на підставі якого нотаріус зможе видати свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець повинен довести , що має право на спадкування , а майно дійсно є спільною сумісною власністю та померлий мав на нього право . Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно , яке перейшло їй в спадщину після померлих батька та дідуся. При цьому нею не надано жодного доказу , що вона зверталася з позовом до матері щодо визначення частки батька в спадковому майні, в спадковій справі відсутні будь-які дані щодо звернення до нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та відсутня обґрунтована постанова нотаріуса про відмову від видачі свідоцтва. Отже її звернення до суду є передчасним з позовом про визнання права власності . Перебування спадкового майна в іпотеці не є перешкодою для оформлення спадкових прав. Крім того суд звертає увагу на ту обставину , що відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин у позивачки відсутній документ , що підтверджує факт родинних відносин її батька та дідуся на підтвердження вимог на частку дідуся. Також встановлено в судовому засіданні, що земельна ділянка на яку просить визнати право власності позивач була приватизована матір"ю позивачки після смерті батька, а отже не перебувала в його власності . Також суд звертає увагу , що відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed