Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 01.03.2005 року між матір»ю позивача [PERSON] та СГ ТзОВ «Урожай» було укладено договір оренди землі. Було надано земельну ділянку площею 5,54 га, розташована на території Молдовської сільської ради, яка належала їй згідно Державного акту , строком на 10 років. Після смерті його матері [PERSON] він прийняв у спадщину земельну ділянку про що ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.01.2009 року [NUMBER] від 11.09.2009 року . Йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. П.40 Договору оренди землі від 01.03.2005 року , який було укладено між матір»ю позивача та позивачем передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Таке розірвання відбувається за взаємною згодою сторін або за рішенням суду в односторонньому порядку не допускається п.38,39 цього ж договору. Разом з тим , після закінчення строку дії договору , позивач не мав намір укладати договір від свого імені з відповідачем. У зв»язку з цим 06.11.2014 року він звернувся до СГ ТзОВ «Урожай» з відповідною заявою. 04.12.2014 року йому було надіслано відповідь, що 01.01.2011 року між ним та відповідачем нібито було укладено договір оренди землі, який було зареєстровано в Голованівському відділі держземагенства. За його зверненням відділ держземагенства надав йому копію договору оренди землі . Позивач не мав наміру укладати договір оренди від свого імені , договору не підписував , підпис в договорі виконано іншою особою. Просить визнати недійсним договір оренди землі від 01.01.2011 року , укладений між [PERSON] та СГ ТзОВ «Урожай» зареєстрованого відділом Держземагенства у Голованівському районі Кіровоградської області 22.12.2011 року за №352148564001027. Позивач в судовому засіданні пояснив, що в грудні 2014 року дізнався про існування договору оренди від 01.01.2011 року він звертався до СТОВ «Урожай», з заявою про те, що не має наміру укладати з ним договір оренди від свого імені. У відділі Держкомзему 22.12.2014 року підтвердили існування цього договору, який він просить визнати недійсним, оскільки він його не підписував. Представник позивача Зятковський Т.В. пояснив, що пропозиції щодо укладення договору оренди від СТОВ «Урожай» не надходило, його довіритель такого договору не підписував. Правочин вважається недійсним, коли не відповідає волевиявленню сторін, тому позов підлягає задоволенню. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Він вважає, пропозиція укласти договір оренди від СТОВ «Урожай» надходила. Позивач постійно отримував орендну плату , в тому числі, в 2009-2014 рр., отже він знав про умови договору . Крім того , він вважає строки давності у позивача , щоб звертатись до суду закінчились, тому в позові просить відмовити. Представник третьої особи відділу Держземагенства в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що згідно п. 6 ст. 93 Земельного кодексу України , що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом України "Про оренду землі". Згідно із положеннями Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 01.03.2005 року між матір»ю позивача [PERSON] та СТОВ «Урожай» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого було надано в оренду земельну ділянку площею 5,54 га, розташована на території Молдовської сільської ради, яка належала їй згідно Державного акту , строком на 10 років. Після смерті його матері позивача [PERSON] він прийняв у спадщину земельну ділянку про що ним було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.01.2009 року [NUMBER] від 11.09.2009 року . Йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. П.40 Договору оренди землі від 01.03.2005 року , який було укладено між матір»ю позивача та відповідачем передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання Договору. Таке розірвання відбувається за взаємною згодою сторін або за рішенням суду в односторонньому порядку не допускається п.38,39 цього ж договору. Разом з тим , після закінчення строку дії договору , позивач не мав наміру укладати договір від свого імені з відповідачем. У зв»язку з цим 06.11.2014 року він звернувся до СГ ТзОВ «Урожай» з відповідною заявою. Згідно з вимогами ст.ст. 202, 204, ч. 1 ст. 215 правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК). Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 6 квітня 2015 року №598 підпис в графі ''Орендодавець'' розділу «Підписи сторін» в оригінальному примірнику договору оренди землі №327 від 01.01.2011 року, зареєстрованому у відділі Держкомзему у Голованівському районі 22.12.2011 року за № 352148564001027, наданий до суду СГ ТОВ «Урожай» та підпис, від імені [PERSON] у графі ''Орендодавець'' розділу «Підписи сторін»в оригінальному примірнику договору оренди землі , від 01.01.2011 року , зареєстрованого у відділі Держкомзему у Голованівському районі 22.12.2011 року за № 352148564001027, що міститься в технічній справі , надані до суду відділом Державного земельного агентства у Голованівському районі, виконані не самим [PERSON] , а іншою особою. Будь-яких доказів на спростування експертного висновку, а також на підтвердження доводів, на які посилався як на підставу своїх заперечень, представник відповідача не надав. Особа , яка підписала договір, не була представником орендодавця і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача, тому наступне його схвалення було неможливим. З огляду на це та відповідно до положень ст.ст.261,267 ЦК України не підлягає задоволенню заява представника відповідача про застосування позовної давності і відмову в позові саме за її спливом. Підтверджений висновком експертизи, який суд визнає належним та допустимим доказом, факт не підписання цього договору позивачем як стороною, без надання ним повноважень на підписання договору іншій особі, свідчить саме про відсутність його як орендодавця волевиявлення на укладення договору оренди, що є правовою підставою для визнання його недійсним за ч. 3 ст.203, ст. 215 ЦПК і для задоволення на підставі ст. 216 ЦК вимоги про повернення земельної ділянки власнику- [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст. 15 зазначеного Закону встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Як встановлено судом, оспорюваний договір оренди не містить однієї із істотних умов договору, а саме: відповідно до змісту договору відсутні будь-які дані щодо розміру орендної плати за користування земельною ділянкою , хоча така умова відповідно до відповідно до змісту ч.1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» є істотною. В свою чергу згідно вищевказаного закону , відсутність в договорі оренди землі однієї з істотних умов , передбачених цією статтею є підставою для визнання такого договору недійсним. Оскільки в спірному договорі оренди землі відсутня одна із істотних умов договору оренди землі, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", то такий договір, відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 216 ЦК України, при визнанні договору оренди землі недійсним необхідно застосувати двосторонню реституцію, відповідно до якої кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному об'ємі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Так, згідно квитанції № 9814008-1 від 26.12.2014 року позивачем сплачено 243 грн. 60 коп судового збору , за проведення судово-почеркознавчої експертизи -2214 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved