Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У березні 2020 року представник Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (далі - АТ "КРЕДОБАНК", Банк) Т.М. Очич, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 58 398,76 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 гривні. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 10.08.2018 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) проведених у відповідності до статей 6, 512, 627 Цивільного кодексу та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» та Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», уклали Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі визначених Сторонами і Договором зокрема і до [PERSON] , що підтверджено Витягом до Договору відступлення прав вимоги від 10.08.2018 року. В дотримання п. 3 Договору відступлення позивач надіслав Повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема і [PERSON] 13 серпня 2018 року за № 20-34025-678/18/20 про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору № 1535660768301047 від 19.03.2015 року, з усіма наступними змінами та доповненнями. Банк свої зобов`язання по Кредитному договору виконав в повному розмірі, видав кошти шляхом погодженим сторонами в розмірі та на умовах визначених договором відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути отримані кошти в визначений строк та визначеному розмірі, сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених Кредитним договором, а також інші платежі погоджені сторонами в Кредитному договорі. Однак, позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором, щодо своєчасного (належного) повернення коштів та здійснення оплати за їх користування не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 року існує заборгованість у розмірі 160466,9299999999 гривень. Враховуючи даний факт, позивач згідно ст. 625 Цивільно кодексу України, вимагає від відповідача сплатити встановлений розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, який станом на 24.02.2020 року становить 58 398,76гривень, з яких: - 43 984,99 грн. - розмір встановленого індексу інфляції; - 14 413,77грн. - три проценти річних від простроченої суми. 27 березня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з призначенням судового засідання на 27 квітня 2020 року.(а.с.28). Представник позивача в судове засідання не з`явився, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судової повістки, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності.(а.с.45). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2015 року [PERSON] звернувся до Публічного Акціонерного Товариства «ФІДОБАНК» с Заявою про прийняття пропозиції ПУАТ «ФІТОБАНК» укласти Договір комплексного банківського обслуговування (Згода).(а.с.10). 19 березня 2015 року Публічне Акціонерне Товариство «ФІДОБАНК» у відповідності до Договору про надання споживчого кредиту № [NUMBER] по Заяві [PERSON] про надання споживчого кредиту та відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів надав [PERSON] кредит на умовах кредитного продукту «Споживчий кредит фізичній особі «Можливість є» у розмірі 46614,61грн., з остаточним терміном повернення кредиту 18 березня 2016 року. Процентна ставка 2, яка нараховується за користування Кредитом в разі наявності простроченої заборгованості щодо повернення Кредиту на суму простроченої заборгованості (суму основного боргу без врахування процентів) та складає 66,6 процентів річних.(а.с.8-9). На підставі рішення зборів засновників від 16 січня 1992 року і загальних зборів акціонерів від 21 лютого 1992 року створено Акціонерне Товариство «Західно - Український Комерційний Банк», яке зареєстровано Національним Банком України 31.03.1992 року за № 96. За рішенням загальних зборів акціонерів від 17 серпня 2001 року Акціонерне Товариство «Західно - Український Комерційний Банк» змінило назву на Акціонерне Товариство « Кредит Банк (Україна), а за рішенням загальних зборів акціонерів від 17 листопада 2005 року змінило назву на Відкрите Акціонерне Товариство «КРЕДОБАНК». За рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 26 листопада 2009 року у зв`язку приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» Банк змінив назву на Публічне Акціонерне Товариство «КРЕДОБАНК». 10.08.2018 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ФІДОБАНК» та Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», уклали Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі визначених Сторонами і Договором зокрема і до [PERSON] , що підтверджено Витягом до Договору відступлення прав вимоги від 10.08.2018 року. В дотримання п. 3 Договору відступлення позивач надіслав Повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема і [PERSON] 13 серпня 2018 року за № 20-34025-678/18/20 про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору № 1535660768301047 від 19.03.2015 року, з усіма наступними змінами та доповненнями. Банк свої зобов`язання по Кредитному договору виконав в повному розмірі, видав кошти шляхом погодженим сторонами в розмірі та на умовах визначених договором відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути отримані кошти в визначений строк та визначеному розмірі, сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених Кредитним договором, а також інші платежі погоджені сторонами в Кредитному договорі. Однак, позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором, щодо своєчасного (належного) повернення коштів та здійснення оплати за їх користування не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 року існує заборгованість у розмірі 160466,9299999999 гривень. Враховуючи даний факт, позивач згідно ст. 625 Цивільно кодексу України, вимагає від відповідача сплатити встановлений розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, який станом на 24.02.2020 року становить 58 398,76гривень, з яких: - 43 984,99 грн. - розмір встановленого індексу інфляції; - 14 413,77грн. - три проценти річних від простроченої суми. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, рішення суду може породжувати зобов`язання між сторонами по справі. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таку правову позицію викладено, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів повної та своєчасної сплати заборгованості перед банком та відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої Банком. Відповідач також не скористався своїм правом на проведення судової експертизи правильності нарахувань заборгованості. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «КРЕДОБАНК» підлягає стягненню 58 398,76 гривень, з яких: - 43 984,99 грн. - розмір встановленого індексу інфляції; - 14 413,77грн. - три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку з чим, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2102грн. На підставі ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України,

Outcome: approved