Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Обґрунтовуючи позов посилається на те, що 06.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір вкладу, на який нараховується відсотки по ставці 8,5% річних. Відповідно до довідки від 18.05.2014 року за № 1021288 за даним договором остаток на вкладі складає 68288,45 доларів США. 21.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір вкладу, на який нараховані відсотки по ставці 8,5% річних. Відповідно до довідки від 18.05.2014 року за № 1021288 за даним договором остаток на вкладі складає 73493,55 доларів США. У зв'язку із окупацією АР Крим Російською Федерацією, а також із патріотичних цілей та з метою збереження громадянства України, [PERSON] змушений був покинути окуповану територія АР Крим та переїхав на материкову територію України у м. Київ. 03 червня 2014 року позивач повідомив відповідача про зміну свого місця проживання, а також звернувся з заявою з метою перебронювання наявних договорів вкладу за новим місцем проживання. 31 липня 2014 р. він направив заяву на ім'я голови правління ПАТ КБ "ПриватБанк" з повідомленням, що після закінчення строку договорів вкладу продовжувати їх на новий термін він не буде. У зв'язку з чим просив повідомити його про перерахування коштів на рахунки "до востребования" за новою адресою проживання або за номером телефону. 27.08.2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направив позивачу письмову відповідь, в якій фактично визнав порушення зі свого боку умов договору вкладів, а саме, невиплату їх після закінчення строку вкладу. Також відповідач не вказав жодної правової підстави затримки виплати грошових коштів. Станом на 20 жовтня 2014 року картки позивача заблоковані, жодних активних дій щодо врегулювання ситуації ПАТ КБ "ПриватБанк" не здійснюється. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив суд винести рішення про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПриватБанк" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Окупаційна влада ще з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПриватБанк", що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу-філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", в зв'язку з чим ПАТ КБ "ПриватБанк" не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були арештовані також права за зобов'язаннями банку, у тому числі і права вимоги, і борги за всіма зобов'язаннями. Ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 року АНО "ФЗВ" призначено управляючим майном банку за всіма зобов'язаннями, а також уповноважено здійснювати угоди щодо майна банку. Посилався на те, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Кримського регіонального управління припинити протиправні дії (бездіяльність), які проявляються у невиконанні зобов'язань, які випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку на суму 10925222445,85 рублів. Представник відповідача наголошував на тому, що позивач не довів відсутність вимоги позивача до державних та недержавних установ Російської Федерації за аналогічними підставами та те, що його позовні вимоги не входять до складу загальної суми, визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м.Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 р. Вважає, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", виконує АНО "ФЗВ", за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополя. Тому вважає, що вони взагалі неналежні відповідачі та просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї. Судом встановлено, що 06.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір вкладу "Депозит плюс на 6 мес." за № SAMDNWFD0070072203500. Відповідно до умов договору залишок на вкладі станом на 07.03.2014 р. складає 67799 доларів США, вклад оформлювався на 6 місяців до 06.08.2014 р. включно, банк відкрив позивачу особистий рахунок № [NUMBER], на який зараховувався вклад та нараховані відсотки за ставкою 8,5% річних. Відповідно до довідки від 18.05.2014 року за № 1021288 за даним договором залишок на вкладі складає 68288,45 доларів США. 21.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір вкладу "Депозит плюс на 6 мес." за № SAMDNWFD0070080768800. Відповідно до умов договору залишок на вкладі станом на 07.03.2014 р. складає 73074 доларів США, вклад оформлювався на 6 місяців до 21.08.2014 р. включно, банк відкрив позивачу особистий рахунок № [NUMBER], на який зараховувався вклад та нараховані відсотки за ставкою 8,5% річних. Відповідно до довідки від 18.05.2014 року за № 1021288 за даним договором залишок на вкладі складає 73493,55 доларів США. Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до п. 6 договору вкладу "Депозит плюс на 6 мес." за № SAMDNWFD0070072203500 та договору вкладу "Депозит плюс на 6 мес." за № SAMDNWFD0070080768800, після закінчення строку вкладу банк перераховує кошти з депозиту на вклад позивача. На день звернення до суду, термін дії договорів вкладів закінчився. 24.02.2014 р. Російська Федерація розпочала неоголошену спецоперацію окупації Автономної Республіки Крим. 18.03.2014 року Державна Дума Російської Федерації ухвалила договір про входження АР Криму до складу Російської Федерації. 21.03.2014 року Президент Російської Федерації підписав указ про ратифікацію цього договору та надання АР Крим статусу федерального округу у складі Російської Федерації та статусу міста федерального значення Севастополя. У зв'язку із даною ситуацією, [PERSON] переїхав у м.Київ. 03 червня 2014 року [PERSON] повідомив ПАТ КБ "ПриватБанк" про зміну свого місця проживання, а також звернувся з заявою з метою перебронювання наявних договорів вкладу за новим місцем проживання. 31 липня 2014 р. [PERSON] направив заяву на ім'я голови правління ПАТ КБ "ПриватБанк" з повідомленням, що після закінчення строку договорів вкладу продовжувати їх на новий термін він не буде. У зв'язку з чим просив повідомити його про перерахування коштів на рахунки "до востребования" за новою адресою проживання: [ADDRESS] або за номером телефону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та на належну якість продукції та обслуговування. Згідно з п.2.4 глави 2 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" № 516 від 03.12.2003 року, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Станом на 20 жовтня 2014 року картки [PERSON] заблоковані, жодних активних дій щодо врегулювання ситуації ПАТ КБ "ПриватБанк" не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положенням ч.1-2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами депозитних договорів передбачено зобов'язання банку повернути вклад зі спливом встановленого договором строку та право вкладника вимагати повернення такого вкладу, що відповідає положенням ст.1060 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладув розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ч.3 ст.1061 ЦК України, встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Суд вважає, що [PERSON] надав суду належні та допустимі докази відкриття депозитних рахунків у ПАТ КБ "ПриватБанк" та знаходження залишку спірних грошових сум на них на час розгляду справи, а також докази того, що він у встановленому умовами договорів порядку скористався своїм правом отримання суми вкладу, повідомивши письмово відповідача про такий намір, проте ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовило [PERSON] у виконанні зобов'язань за договорами банківського вкладу щодо повернення сум вкладів і процентів. Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не повинен повертати депозити, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки всі договори банківського вкладу були укладені між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк", як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровськ. Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території" тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 4 ЦК України передбачено, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя", банки, в тому числі ПАТ КБ "Приватбанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Таким чином, доводи представника відповідача - ПАТ КБ "ПриватБанк" про неможливість виконання ними спірних зобов'язань у зв'язку з припиненням діяльності структурних підрозділів ПАТ КБ "ПриватБанк" на території Республіки Крим постановою Правління Національного банку України від 06.05.2014 року №260 і придбанням прав (вимог) по вкладам автономною некомерційною організацією "Фонд захисту вкладників", до якої позивач має право звернутися з вимогами про стягнення компенсаційних виплат по договору банківського вкладу, є безпідставними і суд не приймає їх, оскільки такі підрозділи банку не є самостійними окремими юридичними особами, тому саме по собі припинення їх діяльності не звільняє банк від обов'язку виконання зобов'язань за укладеним від його імені депозитними договорами у цих підрозділах і не позбавляє права вкладника на повернення внесених ним банківських вкладів за рахунок банку, якому вони були передані на депозит. Крім того, суд вважає, що відмова ПАТ КБ "ПриватБанк", щодо повернення вкладів суперечить вимогам ст.41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави". Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що позов до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача та стягнення грошових коштів по договорам вкладу - обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved