Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, мотивуючи тим, що 25.12.2007 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народилась донька - [PERSON]. Зазначений шлюб 13.03.2012 року рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області суду розірвано та визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] з відповідачкою. Відповідачка перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з донькою, створює обставини, через які він не може нормально зустрічатись з донькою, у зв'язку з чим він звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Івано-Франківської міської ради, якою винесено рішення №136 від 05.03.2015 року йому було призначено порядок прийняття участі у спілкуванні з донькою: понеділок, п'ятниця - з 16.00 год. по 18.00 год., перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя - з 11.00 год. по 17.00 год., яке відповідачка ігнорує, продовжує чинити перешкоди у його спілкуванні з донькою, ухиляється від спілкування з ним, внаслідок чого, не знаючи місцезнаходження доньки, позбавлений можливості бачитися та спілкуватися з останньою. Просив зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою; визначити наступні способи його участі у вихованні доньки: побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по п'ятницю з 16.00 год. до 18.00 год.; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку; зобов'язати відповідачку за два дні до дня зустрічі з донькою надати точну інформацію щодо фактичного місця перебування, проживання дитини; у випадку тривалої відсутності відповідачки за місцем проживання, передавати на утримання та виховання дитину позивачу. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заявленого позову підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, у зв'язку з тим, що позивач з понеділка по п'ятницю працює, подали заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили зобов'язати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON]; визначити наступні способи його участі у вихованні доньки: особисте спілкування протягом першої та третьої суботи і неділі місяця; спільний відпочинок протягом першої половини літніх канікул, а саме з 01 червня по 15 липня; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку; зобов'язати відповідачку за два дні до дня зустрічі з донькою надати точну інформацію щодо фактичного місця перебування, проживання дитини; у випадку тривалої відсутності відповідачки за місцем проживання, передавати на утримання та виховання дитину позивачу. Просили позов задоволити в повному обсязі відповідно до заяви про уточненя позовних вимог. Представник відповідачи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявленого позову заперечила з підстав, викладених в поданому до суду відзиві (а.с. 62-64), та суду пояснила, що відповідачка жодних перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу не чинить, у визначені ООП дні для спілкування з донькою позивач не з'являвся. Відповідачка не заперечує проти спілкування позивача з донькою. Враховуючи те, що згідно висновку ООП від 25.01.2018 року № 73 [PERSON], яка є матір'ю позивача та бабусею малолітньої [PERSON], встановлено такий порядок її участі у вихованні [PERSON]: третя неділя місяця з 11.00 год. до 16.00 год., не заперечила проти часткового задоволення позовних вимог, просила встановити наступний порядок участі позивача у вихованні доньки: одну суботу на одну неділю на місяць з 11.00 год. до 17.00 год. В задоволенні решти вимог заявленого позову просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні підтримала рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №136 від 05.03.2015 року. Вивчивши зібрані по справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб та їх представників вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини, громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії 1-НМ №047915 від 25.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиці зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за №2388 (а.с. 4-зв.), від якого [INFO] народилась донька - [PERSON] згідно свідоцтва про народження Серії 1-НМ №135265 від 09.09.2009 року (а.с. 4). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 25 грудня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №2388 - розірвано, малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], залишено на проживання з матір'ю (а.с. 5). Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Згідно ч. 1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Витягу з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №136 від 05.03.2015 року встановлено такий порядок участі батькові [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: понеділок, вівторок, середа, четвер, п'ятниця з 16.00 год. до 18.00 год., перша та третя субота місяця, друга та четверта неділя з 11.00 год. до 17.00 год. (а.с. 6). Однак, позивач зазначає, що відповідачка не виконує умови висновку, яким встановлено вдповідний графік його зустрічі з дитиною, а чинить перешкоди. Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Статтями 15, 16 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається із відповіді Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.05.2017 року №К/1268, [PERSON] повідомлено, що 24.05.2017 року рейдовою групою в складі працівників служби у справах дітей, інспектора відділу ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області та соціального педагога загальноосвітньої школи-ліцею №23 Прикарпатського університету імені [PERSON] обстежено житлово-побутові умови сім'ї за вказаною позивачем адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Вінницька, 16. Встановлено, що на час обстеження факт проживання його доньки [PERSON] в даному будинку не підтвердився (а.с.10). Однак, як було встановлено в судовому засіданні, за вищевказаною адресою проживає не відповідачка з дитиною, а її матір, про що було відомо позивачу. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тобто, для розлучення малолітньої дитини з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч.2 ст.161 СК України. Представник відповідачки повідомила, що її довірителька не чинить жодних перешкод у зустрічах батька з дитиною. Проте, на відміну від матері дитини, саме батько [PERSON] створює відповідачці умови, які призводять до конфліктних ситуацій. А саме, як вбачається з висновку інспектора ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області [PERSON] від 03.07.2017 року №4259, в ході проведення перевірки заяви [PERSON] встановлено, що 03.05.2017 року по місцю проживання колишній чоловік заявниці - [PERSON] вчинив конфлікт в присутності їхньої спільної дитини, в ході якого шарпав за руку [PERSON] Опитаний [PERSON] Категорично заперечив з стосовно даного конфлікту, оскільки він бачився з малолітньою дочкою 28.04.2017 року (а.с. 39). Відповідно до висновку інспектора ювенальної превенції відділу превенції Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області [PERSON] від 03.07.2017 року №4259, 16.08.2017 року у Івано-Франківський ВП ГУНП із письмовою заявою звернулась гр.[PERSON], яка просить прийняти міри до колишнього чоловіка [PERSON], який не виконує рішення опікунської ради (а.с. 41). Крім того, згідно копії відповіді Тисменицького РВ УМВС від 11.02.2015 року №1717, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] 24.01.2015 року забрав дочку [PERSON] на прогулянку та на прохання [PERSON] не повертав до 23.00 год, після чого вона звернулась в міліцію. Одразу після приїзду працівників міліції, [PERSON] переконалась, що дочка спить, на що батько повернув її [PERSON] по місцю фактичного проживання, в результаті чого спір був вирішений (а.с. 23). Вказані докази спростовують твердження позивача, що відповідачка чинить йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON]. Враховуючи те, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачка чинить йому будь-які перешкоди у побаченнях та спілкуванні з дитиною, то суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачки не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до довідок КСТ "Форстеп", Івано-Франківської спеціалізованої дитячо-юнацької спортивної школи олімпійського резерву №1 від 25.10.2017 року №05-1/180,[PERSON] навчається у: Клубі спортивного танцю "Форстеп" у вівторок та п'ятницю з 17.00 год. до 18.00 год.; СДЮСШОР №1 у суботу з 14.00 год. до 15.30 год. (а.с. 36, 37). Враховуючи те, що Витягом з рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №73 від 25.01.2018 року, яким надано Івано-Франківському міському суду Висновок про встановлення порядку участі [PERSON] (бабусі) у вихованні [PERSON], [INFO], встановлено такий порядок участі [PERSON] у вихованні [PERSON], [INFO]: третя неділя місяця з 11.00 год. до 16.00 год., спільний відпочинок - за згодою матері (а.с. 72-74). А тому, враховуючи думку позивача, відповідачки та інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позивачу слід визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: третю суботу та першу неділю місяця з 11.00 год. до 17.00 год.; спільний відпочинок, за згодою матері, під час літніх канікул; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв"язку; зобов'язати відповідачку за два дні до зустрічі позивача з донькою [PERSON], [INFO] повідомляти позивача про місце фактичного перебування дитини. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідачки у випадку її тривалої відсутності за місцем проживання, передавати на утримання та виховання дитину позивачу, то суд вважає дану вимогу нечіткою, необгрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не вказано, які саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси на момент винесення рішення він просить захистити, не надано суду жодних належних та допустимих доказів порушення відповідачкою таких прав, свобод чи законних інтересів позивача. А тому, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі наведеного, ст. 52, 55 Конституції України, Закону України "Про охорону дитинства", Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, ст.ст.141, 153, 157, 159, 161 СК України,

Outcome: dismissed