Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 47 484,34 дол. США та 324 815,02 грн. Посилався на те, що 14.07.2008р. між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (далі - Банк), правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПАТ «МАРФІН БАНК» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач-1, Позичальник) було укладено Кредитний договір № 262/RS4, а 23.10.2009р. було укладено Додаткову угоду № 1 до зазначеного договору, за умовами яких Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 63315,00 доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит до 14.07.2023р. та сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 11,9% за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. А в забезпечення виконання кредитного договору, 14.07.2008р. між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та [PERSON] (далі - Відповідач-2, Поручитель) був укладений договір поруки. Стверджував, що Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, а відповідачі свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконують, в результаті чого утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі заперечень на позов не представили і в судове засідання не з'явились, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Судом встановлено, що 14.07.2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» правонаступником якого з 12.11.2010 року є ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 262/RS4, а 23.10.2009р. було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 262/RS4 від 14.07.2008р., за умовами яких остання отримала кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 63315,00 доларів США, з яких 54000,00 дол. США на споживчі цілі та 9315,00 дол. США на оплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. Договору, та зобов'язалась повернути кошти до 14.07.2023р. і сплачувати відсотки за користування коштами у розмірі 11,9% за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-9,14-17). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 14.07.2008р. між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 262/RS4(а.с. 19,20-21). Відповідно до п. 2.3.3. Кредитного Договору Банк має право при настанні будь-якої з подій, зокрема порушенні Позичальником якого-не будь із зобов'язань, передбачених умовами Договору вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту, сплати комісій та відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за Договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому згідно ст. 212, 611, 651 ЦКУ, щодо зобов'язань строк виконання яких не настав, вважається що строк настав у зазначену у повідомленні дату. На цю дату Позичальник зобов'язується повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, комісію, і відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов'язання за Договором. Також у випадках затримання сплати частини Кредиту та/або відсотків щонайменше як на один календарний місяць, іншого істотного порушення умов Договору Позичальник повинен повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, комісію, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за Договором протягом тридцяти календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Згідно з вимогами п. 4.1. Кредитного договору при порушенні Позичальником будь- якого із зобов'язань, передбачених п. п. 1.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.2.7.1. Кредитного договору Банк нараховує, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1.2. Кредитного договору. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору за кожен випадок порушення Позичальником на строк більш аніж 60 календарних днів зобов'язань по поверненню Кредиту, сплаті відсотків та комісії, встановлених ви. 1.1. Кредитного договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу. Згідно з заявкою (а.с.26) та письмовими поясненнями позивача, останній належним чином виконав взяті на себе зобов'язання по Кредитному договору. В свою чергу, Відповідач-1 не виконав взяте на себе зобов'язання, передбачене кредитним договором перед позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2015р. становить 47484,34 долари США та 324815,02 грн., у тому числі: заборгованість по Кредиту - 37143,42 дол. США, що за курсом НБУ (21,588300 грн/дол.США) станом на 30.09.2015 становить 801863,29 грн.; заборгованість по відсоткам - 10340,92 дол. США, що за курсом НБУ (21,588300 грн/дол.США) станом на 30.09.2015 становить 223242,88 грн.; заборгованість за нарахованою пенею 324815,02 грн.(а.с.30-121,122-124). 14.04.2015 року на адресу відповідачів було направлено до судову вимогу про дострокове погашення заборгованості в зв'язку із систематичним порушенням сплати кредиту (а.с. 27-29), яка останніми залишена без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановлених договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою ст.625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому з відповідачів на його користь необхідно стягнути становить 47484,34 долари США та 324815,02 грн. заборгованості. Крім цього, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути по 10124,41 грн. понесених останнім судових витрат (а.с.131). Враховуючи викладене та

Outcome: approved