Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи, тим що відповідач по справі є батьком [PERSON] [INFO], так як разом вони не проживають то витрати на його утримання несе позивачка, [PERSON] навчається на денній формі 3-го курсу судно механічного відділення Херсонського морехідного училища рибної промислової КДМТУ, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. На підставі чого, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 609 грн, щомісяця починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку. В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, посилаючись на неспроможність відповідача надавати таку допомогу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1988 року про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу виданого 09.01.1988 року Міським відділом РАЦС м.Херсона, актовий запис № 9. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження видане 16.07.1996 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсон, актовий запис № 465. [PERSON], 1996 р.н. є курсантом денної форми третього курсу судномеханічного відділення Херсонського морехідного училища рибної промисловості КДМТУ, зарахований наказом № 443 від 09.08.2012 року, термін закінчення навчання липень 2015 року, відповідно до довідки № 07-22/761 від 30.07.2014 року виданої начальником КДМТУ Херсонського морехідного училища рибної промисловості. Згідно довідки ОСББ "Таврічанка -48" № 582 від 31.07.2014 року [PERSON] проживає однією сім'єю з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення № 12841 від 15.05.2014 року та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 43313434 від 15.05.2014 року ВДВС Суворовського РУЮ м.Херсона з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання [PERSON] [INFO] Відповідно до попередження ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 30.09.2014 року борг по сплаті аліментів у [PERSON] становить 11720,70 грн., також відрахування заборгованості по аліментам вбачається з довідки виданої МКП "Херсонтеплоенерго", з якої також вбачається, що відповідач працює на підприємстві МКП "Херснтеплоенерго" і його щомісячний дохід в середньому складає 3000 грн. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У разі пред'явлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Зважаючи на наведене, встановивши обставини справи та врахувавши докази, а саме те, що повнолітній син навчається на держбюджетній основі, раніше отримував стипендію, та те що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу так як з відповідача утримується заборгованість по аліментам і його щомісячний заробіток складає приблизно 3000 грн., суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 609,00 грн. щомісячно на весь період навчання. Крім того, слід також зазначити, що відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка та син. За змістом зазначених статей [PERSON] має право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітнього, який повинен бути позивачем у зазначеній справі, а з врахуванням того, що останній є дієздатною особою, то аліменти мають бути стягнуті на його, а не інших осіб, користь, в т.ч. коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Ці положення закону при зверненні до суду з зазначеним позовом [PERSON] не враховано, заявлено вимоги про стягнення аліментів на її користь, що суперечить вимогам вищезазначених статей норм чинного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задволенню не підлягають.

Outcome: dismissed