Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та тлумачення заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що 15 лютого 2015 року в селі Єлизаветівка Братського району Миколаївської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,155 га, в межах території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №032650, виданого 23 квітня 2003 року Ганнівською сільською радою Братською району Миколаївської області, на підставі розпорядження Братської районної державної адміністрації Миколаївської області від 13 червня 2002 року №174-р. Згідно заповіту від 22 жовтня 2001 року [PERSON] заповідав своє право на земельну частку(пай), згідно сертифікату серії МК №0132530 на землю, яка перебуває у колективній власності КСП "Іскра" розміром 9,43 в умовних кадастрових гектарах, вартістю двадцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві гривні, зареєстрованого 20 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) за №2321 в Братській РДА, у власність мені своїй доньці [PERSON]. Однак, оформити спадкове майно позивачка не має можливості, оскільки заповіт було складено на земельну частку/пай/, а спадщина відкрилася у вигляді земельної ділянки, згідно державного акту. Після того як [PERSON] 23 квітня 2003 року реалізував своє право на земельну частку пай і отримав державний акт на земельну ділянку, йому ніхто не пояснив, що необхідно внести зміни до заповіту, який було складено ще в 2001 році, тому позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Також перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину є те, що в заповіті зазначено її донькою [PERSON], а в свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено лише ім'я "Микола". Це сталося через те, що батько й мати проживали в цивільному шлюбі і лише в 2000 році зареєстрували шлюб між собою. [PERSON]М, в інтересах якої діє [PERSON] звернулася із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним. В своєму позові [PERSON] посилається на те, що [PERSON] і [PERSON] є родичами першого ступеня споріднення ( донька і батько). Однак, в її свідоцтві про народження серії ІУ-УР № 753861, виданому 06 жовтня 1963 року Ганнівською сільською радою Братського району Миколаївської області в графі батько стоять прочерки. Це сталося через те, що досить тривалий час батьки [PERSON] проживали разом в цивільному шлюбі, без реєстрації і лише в 2000 році зареєстрували шлюб. В зв'язку з відсутністю в свідоцтві про народження відомостей про батька, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як не підтверджено документально її родинний звязок зі спадкодавцем, тому [PERSON] просить суд встановити факт родинних відносин. 15 лютого 2015 року [PERSON], помер. Після його смерті залишилась спадщина, що складається із земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, площею 8,155 гектарів, належної померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-МК № 032650, виданого 23.04.2003 року Ганнівською сільською радою Братського району Миколаївської області. 14 серпня 2015 року [PERSON], в установлений законом строк звернулася до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] згідно якої заведена спадкова справа за № 114/2015. [PERSON] отримавши позов [PERSON] дізналася, що 22 жовтня 2001 року від імені [PERSON]О, головою Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області посвідчено заповіт зареєстрований в реєстрі за № 235. За вказаним вище заповітом [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] "своє право на земельну частку ( пай ) згідно сертифікату серії МК № 0132530 на землю, яка перебуває у колективній власності КСП "Іскра" розміром 9,43 в умовних кадастрових гектарах вартістю двадцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят дві гривні, зареєстрованого 20 листопада 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку ( пай ) за № 2321 в Братській РДА. 15 січня 2016 року було направлено адвокатський запит до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, щодо рішення про покладення на голову сільської ради обов'язків по вчиненню нотаріальних дій за 2001 рік (час посвідчення заповіту- 22.10.2001 року). Відповідно до відповіді Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області за № 8 від 21.01.2016 року рішення сільської ради про покладення на голову сільської ради обов'язків по вчиненню нотаріальних дій за 2001 рік відсутнє. Відподно до статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Порушення даної вимоги закону тягне за собою недійсність вчиненої нотаріальної дії, тому [PERSON]М просить визнати вищевказаний заповіт недійсним В судовому засіданні, представник позивачки [PERSON] підтримала позов, та частково визнала зустрічний позов, в якому просила суд відмовити в задоволенні вимог в частині визнання заповіту недійсним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги [PERSON], просила суд відмовити в частині тлумачення заповіту. Свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЯК №412972 від 29.11.1966 року, видане на імя [PERSON], в графі «Батько» записано імя «Микола», в графі мати- «Врещ Марія Логвинівна». 10 серпня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). [PERSON] змінила прізвище із «Врещ» на «Любінська» при укладенні шлюбу (а.с.10). В копії погосподарської книги, завіреної Ганнівською сільською радою Братського району Миколаївської області за 1967-1973 роки вказано, що [PERSON] є головою сімї, його дружиною є [PERSON], дочками є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, у свідоцтві про народження [PERSON] вказаний батько «Микола», по батькові записано «Миколаївна», в по господарській книзі підтверджено факт родинності між померлим [PERSON] та його дочками, і [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджували факт того, що вони є рідними сестрами і дочками померлого, тому в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] суд вважає за необхідне задовольнити вимоги. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за життя на підставі державного акту на право приватної власності на землю, належала земельна ділянка площею 8,155 га, що розташована на території Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області ( а.с. 7) . Згідно заповіту від 22 жовтня 2001 року, [PERSON] право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії МК №0132530 на землю, площею 9,43ум.кад.га, яка перебуває у КСП «Іскра», вартістю 20772 грн. заповідав дочці [PERSON] ( а.с.6) Даний заповіт від 22.10.2001 року зареєстровано в Спадковому реєстрі за номером 235 ( а.с.6). 15 лютого 2015 року згідно свідоцтва про смерть ( а.с.5) [PERSON] помер. Відповідно до листа Державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області ( а.с. 94) після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за №114/2015. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Згідно листа Державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області ( а.с. 14) надісланий на імя [PERSON], нотаріусом надано розяснення, що оскільки обєктом спадщини є земельна ділянка згідно Державного акта, а обєктом розпорядження є земельна частка (пай), [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для тлумачення заповіту в частині спадкового майна. Як встановлено в судовому засіданні, померлий на день смерті був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку №26 по вул.. Шевченка в с. Єлизаветівка Братського району Миколаївської області ( а.с.11). Даний населений пункт відноситься по територіальності до Ганнівської сільської ради Братського району Миколаївської області, де нотаріальні дії вчиняє посадова особа органу місцевого самоврядування, на яку покладені обовязки вчинення нотаріальних дій. Тоді, як відповідно до ст.. 1251 ЦК України, ст..ст. 7, 37,39 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-Х11 із змінами та доповненнями, ст..ст. 38,42, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 06 жовтня 1998 року № 163-Х1У із змінами та доповненнями, п.2 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 із змінами та доповненнями, у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, вчиняють посадові особи, на яких рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Оскаржуваний заповіт від 22 жовтня 2001 року, посвідчено головою Ганнівської сільської ради. Однак, згідно довідки сільського голови Ганнівської сільської ради ( а.с.95), рішення чи будь-яке інше розпорядження виконавчого комітету про накладення на голову сільської ради обовязків щодо вчинення нотаріальних дій у 2001 році і в період його перебування на посаді, не приймалось. Оскільки, заповіт складено з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, він не може бути тлумачений судом згідно чинного законодавства, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог в частині тлумачення заповіту [PERSON] [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання заповіту недійсним. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю із слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про народження серії IV-УР №753861 від 06.10.1963 року, видане на імя [PERSON], в графі «Батько» запис відсутній, в графі мати- «Врещ Марія Логвинівна».(а.с.61). 10 серпня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9). [PERSON] змінила прізвище із «Врещ» на «Тихон» при укладенні шлюбу (а.с.62). В копії погосподарської книги, завіреної Ганнівською сільською радою Братського району Миколаївської області за 1967-1973 роки вказано, що [PERSON] є головою сімї, його дружиною є [PERSON], дочками є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с.65). Як встановлено в судовому засіданні, у свідоцтві про народження [PERSON] батько не вказаний, однак, по батькові записано «Миколаївна», в по господарській книзі підтверджено факт родинності між померлим [PERSON] та його дочками, і [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтверджували факт того, що вони є рідними сестрами і дочками померлого, тому в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] суд вважає за необхідне задовольнити вимоги. Як вже було встановлено в судовому засіданні, згідно заповіту від 22 жовтня 2001 року, [PERSON] право на земельну частку (пай), згідно сертифікату серії МК №0132530 на землю, площею 9,43ум.кад.га, яка перебуває у КСП «Іскра», вартістю 20772 грн. заповідав дочці [PERSON] ( а.с.6) Даний заповіт від 22.10.2001 року зареєстровано в Спадковому реєстрі за номером 235 ( а.с.6). Однак, він був завірений головою Ганнівської сільської ради, який не мав повноважень на вчинення нотаріальних дій. Так, відповідно до ст.. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. В силу статей 215-216 ЦК України нікчемним правочин є в силу закону, а тому він не підлягає визнанню судом нікчемним, що не виключає можливості визнання його недійсним з метою застосування наслідків нікчемного правочину. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв»язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення. Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, ухвалюючи рішення від 19 січня 2006 року, яке має преюдиціальне значення по даній справі, зазначила, що вирішуючи питання про правильність посвідчення заповіту секретарем сільської ради, суд повинен витребувати та дослідити рішення виконавчого комітету сільської ради, яке б давало цій посадовій особі право на вчинення нотаріальних дій. У разі посвідчення угоди, якою є заповіт, не тим органом або не тією службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних дій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне задовольнити вимоги [PERSON] щодо визнання заповіту від 22 жовтня 2001 року недійсним. При вирішенні питання щодо стягнення судового збору, сторонами не заявлялися вимоги про стягнення витрат, тому суд залишає судові витрати за сторонами.

Outcome: partial