Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами які мотивує тим, що з 06 грудня 2012 року постійно працював на посаді фахівця регіонального відділу контролю за виробничою діяльністю ТОВ "Українські аграрні інвестиції". Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні інвестиції" № 27-К від 29.08.2014 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул. Вважає, що вказаний наказ про звільнення є незаконним, безпідставним та підлягає скасуванню, оскільки на виконання вимог діючого трудового законодавства ним було 13.08.2014 року та 10.09.2014 року направлено на адресу відповідача пояснення у якому, було роз'яснено, що його робоче місце, з часу прийняття на вказану посаду перебувало та перебуває у м. Суми, що підтверджується створенням відповідачем для позивача працівника Товариства, електронної пошти на сайті "Украгрінвест" і дистанційного спілкування з роботодавцем; надано позивачу службовий автомобіль для обслуговування господарств, що розташовані на території Сумської області, та сім карту до телефону. Позивач на виконання своїх обов'язків повинен був перебувати у м. Суми та здійснювати діяльність по забезпеченню і контролю за виробництвом на підприємствах Сумської області. Трудові обов'язки він виконував належним чином і за всі 4 роки перебування на посаді його робоче місце не змінювалось, тобто у відповідності до 29 КзпП України було визначено роботодавцем у м. Суми. У м. Києві за 4 роки його роботи він був не більше 5 разів, вважає своє звільнення незаконним, просить суд скасувати наказ про звільнення, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути борг по зарплаті, внести виправлення в трудову книжку, а також стягнути належні суми. У судовому засіданні позивач і його представник вимоги підтримали. Представник відповідача з позовом не згоден зазначав, щодо скасування наказу №27-к від 29 серпня 2014року про звільнення, поновлення позивача на роботі та зобов'язання відповідача анулювати запис в трудовій книжці про звільнення то згідно ст.21 КЗпП України між позивачем і товариством було укладено трудовий договір. Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. П.4 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку здійснення працівником прогулу,сам факт відсутності позивача на робочому місці за місцезнаходженням відповідача у серпні 2014році підтверджується, табелем обліку використання робочого часу позивача на роботі, доповідною запискою заступника генерального директора з безпеки Бондарука О.М. від 29 серпня 2014року, Актами про відсутність працівника на робочому місці за період з 01 серпня 2014р. по 29 серпня 2014р. - 20шт. У зв'язку з відсутністю позивача з 01 серпня 2014року на робочому місці його було звільнено з посади фахівця регіонального відділу контролю за виробничою діяльністю ТОВ "Українські аграрні інвестиції" 29 серпня 2014року згідно наказу №27-К за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Враховуючи вчинення позивачем порушення трудової дисципліни, а саме прогулу у зв'язку з чим його і було звільнено з роботи на підставі наказу №27-К від 29 серпня 2014р., відповідачем і було внесено відповідний запис за №9 до трудової книжки позивача, а тому підстав для його анулювання немає. Зазначає, що ТОВ "Українські аграрні інвестиції" було звільнено позивача з посади фахівця регіонального відділу контролю за виробничою діяльністю з дотриманням порядку такого звільнення, встановленого нормами чинного законодавства і підстав для скасування наказу і поновлення позивача на роботі та анулювання відповідного запису в трудовій книжці про звільнення немає, а відповідно і задоволення інших вимог. З-я особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином її неявка до суду не перешкоджає розгляду справи по суті з дотриманням вимог ст. 169 ЦПК України. Суд заслухавши сторони по справі дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню згідно наступного: Як було встановлено під час судового розгляду, що [PERSON] з 06 грудня 2012 року був прийнятий на роботу і обіймів посаду фахівця регіонального відділу контролю за виробничою діяльністю ТОВ "Українські аграрні інвестиції". Відповідно до наказу ТОВ "Українські аграрні інвестиції" № 27-К від 29.08.2014 року його звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул. Дане звільнення суд вважає незаконним з наступних підстав: Відповідно до вимог ст. 40 КЗпП України , прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин, більше трьох годин протягом робочого дня. Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією підприємства або об'єкта, де він відповідно до трудових обов'язків повинен виконувати доручену йому роботу. Здійснення прогулу є дисциплінарним порушенням, власником підприємства або уповноваженим ним органом на працівника може бути накладено дисциплінарне стягнення, а саме догана або звільнення відповідно до ст. 147 КЗпП України. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стянення власник підприємства або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Судом достовірно встановлено, що таке пояснення 13.08.2014 року та 10.09.2014 року до товариства направлено позивачем, у якому позивачем було пояснено, що його робоче місце, з часу прийняття на вказану посаду перебувало та перебуває у м. Суми, що підтверджується створенням відповідачем для нього, як для працівника Товариства, електронної пошти на сайті "Украгрінвест" і дистанційного спілкування з роботодавцем; надано позивачу службовий автомобіль для обслуговування господарств, що розташовані на території Сумської області, та сім карту до телефону. А у відповідності до умов договору, усних та письмових розпоряджень позивач повинен перебувати у м. Суми та здійснювати діяльність по забезпеченню і контролю за виробництвом на підприємствах Сумської області, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються письмовими доказами, а саме: Копією наказу про звільнення а.с.8, довідкою про заробіток а.с.12, копією пояснення позивача від 13.08.2014 року а.с.16, копією звітів про роботу позивача спрямованих відповідачу в електронному режимі а.с. 39-105, що підтверджує пояснення позивача в тій частині, що ним дійсно виконувалась робота на всій території Сумської області, а також і інших регіонах держави Україна, що його робоче місце було дійсно у м. Суми, що спростовує заперечення представника відповідача, що робоче місце позивача було за місцем знаходження товариства, а також спростовує ту інформацію відповідача яку він виклав в актах про відсутність позивача на робочому місці в серпні 2014 року, а також інформації викладеної керівництвом товариства у своїх доповідних. Посилання представника відповідача в тій частині, щодо зміни робочого місця за адресою: Бізнес-центр "Парус", 14 , вул. Мечникова, 2, м. Київ, 01601 і відсутності позивача на робочому місці, не заслуговують на увагу, оскільки останньому про таку зміну робочого місця повідомлено не булоням, доказів з цього приводу відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не надано. Також судом достовірно встановлено, що позивача було звільнено 29.08.2014 року і 29.08.2014 року є днем звільнення. Заробітна плата позивачу з 01.08.2014 року не нараховувалась та не виплачувалась. Сума заборгованості по заробітній платі за період з 01.08.2014 року по 29.08.2014 року складає, 5619,60 грн. Розрахунки заборгованості по заробітній платі проведені наступним чином: Розмір заробітної плати за останні два місяця склав 16056 грн., вдповідно до довідки наданої відповідачем ділимо на 60 календарних днів = 267,60грн. (середньоденна заробітна плата працівника). 267,60 грн. (помножити) 21 (робочий день) = 5619,60 грн. У відповідності до ст. 116 КЗпП України " при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних зацівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в такому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що відповідач порушив вимоги даної норми матеріального права, не сплатив позивачу розрахункової суми у розмірі 5619,60 грн. Згідно зі ст. 117 КЗпП України "в разі невиплати з вини власника або ловноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у сгроки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У зв'язку з несплатою позивачу у порушення вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України 5619,60 грн., відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію у розмірі 5619,60 грн., а всього у зв'язку з не проведенням з позивачем розрахунку за період з 01.08.2014 року по 29.08.2014 року необхідно стягнути на користь позивача суму розміром 16858,80 грн. Що стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід відмовити, оскільки позивач працевлаштований і його розмір зарплати значно вищий за новим місцем роботи. Також слід зазначити, що само по собі рішення про поновлення на роботі працівника зобовязаує відповідача скасувати наказ про звільнення самостійно, а не за рішенням суду. Крім того відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: partial