Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 2010 року у виконкомі Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проживаючи у шлюбі з чоловіком втратили один до одного почуття любові та поваги, в результаті чого подружнє життя не складається, виникають непорозуміння. Більше двох років спільно не проживають. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] " та не стягувати з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем його реєстрації, яку вручено 16.04.2020 року. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 19 листопада 2010 року виконкомом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 9); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконкомом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 19 листопада 2010 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області на підставі актового запису № 4 складеного 01 лютого 2011 року, та актового запису № 16 складеного 25 червня 2012 року, відповідно (а.с.7-8). Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; більше двох років сторони проживають окремо; за час судового провадження з розгляду даної справи, а саме з лютого 2020 року сторони не примирилися; діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім"ї від 26 березня 2020 р. за № 127, виданої Бобровокутською сільською радою Великоолександрівського району Миколаївської області (а.с.22). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив на позов не надав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved