Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд зобов`язати ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" укласти з нею договір про постачання електричної енергії на умовах, визначених для побутових споживачів в розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії"та Правил роздрібного ринку електричної енергії, з тарифами, затвердженими НРКЕКП для побутових споживачів. В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2004 р. належать об`єкти нерухомого майна, а саме: будинок А (дощ. заг. пл. 182,3 кв.м.), будинок Б (дощ.заг.пл. 182,3 кв.м.), павільйон Е (дощ.заг.пл.60,0 кв.м.), адміністративно-побутовий корпус Ж-2 (метал.заг.пл.89,4 кв.м.), мобільний будинок К (дощ.заг.пл.72,9 кв.м.), павільйон М (метал.заг. пл.176,6 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2008 р. у справі №32/137/08 було визнано право власності на інші самочинно збудовані будівлі за адресою: [ADDRESS] . Будинок та допоміжні споруди розташовані на одній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , та належать їй на праві власності. В користуванні юридичних осіб чи фізичних осіб - підприємців дані об`єкти нерухомого майна не перебувають. Вказані об`єкти використовуються нею для особистих побутових потреб, зокрема для її проживання та проживання членів її родини. За вказаною адресою не зареєстровано жодного суб`єкта господарювання, а самі об`єкти нерухомого майна не внесено до статутного капіталу жодної юридичної особи. 01 жовтня 2004 року між [PERSON] , як споживачем, та Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», в особі Начальника Криворізького РЕМ [PERSON], як енергопостачальником, було укладено договір про постачання електричної енергії № 313. Згідно умов зазначеного договору, енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію споживачу, а споживач за це оплачує енергопостачальнику її вартість та здійснює інші платежі. В подальшому між сторонами 29 липня 2008 року укладено договір про постачання електричної енергії № 313, який відповідно до п. 9.8. набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року та вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.п. 9.8.1.). 23 січня 2015 року між [PERSON] , як споживачем, та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», в особі начальника Криворізького РВЕ [PERSON], як постачальником, було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 313 від 29 липня 2008 року, а саме, в частині терміну розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої електричної енергії. Протягом строку дії та в наступному сторони належним чином виконували свої зобов`язання. Листом начальника Криворізького ЦОК ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» [PERSON] № 57886/1200 від 29 вересня 2017 року повідомлено, що у зв`язку з невідповідністю тарифних груп, згідно з якими виконується розрахунок за спожиту електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів об`єкту власності позивача, Криворізький ЦОК повідомляє про розірвання договору про постачання електричної енергії № 313 від 29 липня 2008 року з 01 січня 2018 року. Також, до вказаного Листа було додано попередження про припинення постачання електроенергії № 313/313/2017 від 29 вересня 2017 року. Проте, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», з 1 січня 2019 року розпочалась державна реформа ринку електроенергії. Так, ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО» припинив діяльність з постачання електроенергії і відтепер визначається як оператор системи розподілу, який надає послуги виключно з розподілу електричної енергії. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» є правонаступником ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» та, відповідно, новим постачальником послуг електроенергії, в тому числі, є постачальником універсальної послуги, який надає послуги побутовим споживачам на підставі публічного Договору приєднання. Листом від 19.11.2018р. № 77459/1200 їй було запропоновано приєднатися до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ». Не погоджуючись з вищевказаним листом, нею на адресу ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» було направлено заперечення, в яких вона заперечувала проти приєднання до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та Договору про постачання електричної енергії споживачу з ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ», та просила встановити тарифи як для побутових споживачів. Станом на дату звернення з позовною заявою відповіді на зазначені заперечення отримано не було. Ухвалою від 29 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24 вересня 2019 року на адресу суду надійшов відзив, в якому представник відповідача Сагайдак К.С. вважає вимоги та доводи позивача не обґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та просить відмовити в позовних вимогах [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою від 26 вересня 2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 04 жовтня 2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. 11 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що позивач отримавши та проаналізувавши відзив, категорично не погоджується з доводами, викладеними у ньому, вважає їх необґрунтованими та такими, що не заслуговують уваги. Присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Сагайдак К.С. позовні вимоги не визнала, підтримала заперечення викладенні у відзиві на позов підтримав у повному обсязі та просила суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості та достатності, встановивши характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2004 р. [PERSON] належать об`єкти нерухомого майна, а саме: будинок А (дощ. заг. пл. 182,3 кв.м.), будинок Б (дощ.заг.пл. 182,3 кв.м.), павільйон Е (дощ.заг.пл.60,0 кв.м.), адміністративно-побутовий корпус Ж-2 (метал.заг.пл.89,4 кв.м.), мобільний будинок К (дощ.заг.пл.72,9 кв.м.), павільйон М (метал.заг. пл.176,6 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2008 р. у справі №32/137/08 було визнано право власності на інші самочинно збудовані будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). 01 жовтня 2004 року між [PERSON] , як споживачем, та Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», в особі Начальника Криворізького РЕМ [PERSON], як енергопостачальником, було укладено договір про постачання електричної енергії № 313 (а.с. 11-16). 29 липня 2008 року між [PERSON] , як споживачем, та Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», в особі Начальника Криворізького РЕМ [PERSON], як енергопостачальником, було укладено договір про постачання електричної енергії № 313 (а.с. 17-24). Відповідно до п. 9.8. Договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 року. Відповідно до п. 9.8.1. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору, жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. 23 січня 2015 року між [PERSON] , як споживачем, та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК «ДНІПРООБЛЕНЕРГО», в особі начальника Криворізького РВЕ [PERSON], як постачальником, було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії №313 від 29 липня 2008 року, а саме, в частині терміну розрахункового періоду для визначення обсягу спожитої електричної енергії. Додаткова угода набирає чинності з 01.02.2015 року і є невід`ємною частиною Договору. (а.с. 25). В зв`язку з розірванням договору про постачання електроенергії №313 від 29.07.2008р. відповідачем підготовлено попередження про припинення постачання електроенергії № 313/313/2017 від 29.09.2017, відповідно до якого припинення електроенергії передбачалося 01.01.2018 р. з 10:00 години (а.с.26). Позивач 09.07.2017 подала відповідачу заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (для побутових споживачів) з обраною комерційною пропозицією. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 498 від 23.04.2012, вказаний порядок є обов`язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню. При цьому, до категорії населення належать фізичні особи, які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; освітлення особистих гаражів та боксів. Відповідно до п. 2.1.2 Порядку, до багатоквартирних будинків не належать туристичні бази, табори, будинки відпочинку. Системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що об`єкт - база відпочинку « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] не відноситься до об`єктів побутового споживача, що не дає можливості укладення договору з позивачем як побутовим споживачем та відповідно проведення оплати за тарифами для побутового споживача. Аналогічного висновки дійшли Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, за результатами розгляду звернення позивача. Аргументи позивача щодо не здійснення нею підприємницької діяльності за вказаною адресою, а також використання об`єкту для особистих побутових потреб, зокрема для її проживання та проживання членів її родини її, не мають правового значення, оскільки вказаний об`єкт електропостачання не відноситься до об`єкту побутового споживача. Крім того, відповідно до інформації, яка знаходиться у відкритому доступі у мережі Інтернет, а саме за адресою [INFO] об`єкт за адресою [ADDRESS] є Готельно-ресторанним комплексом "[INFO]" із наданням послуг ресторану, готелю, бази відпочинку та багатьма іншими супутніми послугами. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Правила користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року, зі змінами, внесеними постановою КМ України № 591 від 23.08.2016 року, регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. При цьому, побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником; об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування; побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), в тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності; не побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії на об`єкті побутового споживача для задоволення потреб підприємницької, господарської діяльності. Відповідно до п. 1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 498 від 23.04.2012 року, вказаний порядок є обов`язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню. При цьому, до категорії населення належать фізичні особи, які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; освітлення особистих гаражів та боксів. В п. 2.1 Порядку визначено, що до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів. Відповідно до термінів та визначень понять, встановлених додатком Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди житлових будинків ДБН В.2.2-15-2005», затверджених наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 18.05.2005р. № 80, житлове приміщення - опалювальне приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам; нежитлове приміщення є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Статтею 4 Житлового Кодексу визначено поняття житлового фонду, а саме - жилі будинки, а також інші житлові будівлі, що знаходяться на території Української РСР. Отже, чинним законодавством України не передбачено, що об`єкти (приміщення), які не належать до житлового фонду, можуть використовуватися для проживання громадян (населення). Таким чином, у нежитлових приміщеннях (через відсутність проживання громадян та задоволення їх особистих побутових потреб) не може споживатися електрична енергія фізичними особами на власні комунально-побутові потреби, а тому споживачі електричної енергії на цих об`єктах не підпадають під наведене у п.2.1 Порядку визначення «категорії населення». На підставі наведених правових норм суд дійшов висновку, що об`єкт за адресою: [ADDRESS] , не відноситься до об`єктів побутового споживача, що не дає можливості укладення договору з позивачем як побутовим споживачем та відповідно проведення оплати за тарифами для побутового споживача. Доводи позивача щодо не здійснення нею підприємницької діяльності за вказаною адресою, а також використання об`єкту для особистих побутових потреб, зокрема для її проживання та проживання членів її родини її, не мають правового значення, оскільки вказаний об`єкт електропостачання не відноситься до об`єкту побутового споживача, тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed