Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: [ADDRESS]. Обґрунтовує свої вимоги тим, що його син [PERSON] приблизно п'ять років тому виїхав до Воронежської області РФ, потім переїхав до АР Крим, де мешкає зараз. З листопада 2014 року відповідач в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує. Вони з дружиною змушені сплачувати комунальні послуги за трьох осіб та позбавлені можливості оформити субсидію. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення в мережі інтернет, на сайті "Судова влада України", сторінка Дружківського міського суду, розділ "громадянам", оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає, інше місце його перебування невідоме. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власником будинку № [ADDRESS] (а.с.4). Відомостями з домової книги, довідкою виконавчого комітету Дружківської міської ради від 05.06.2018 р. підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] в зазначеному будинку з жовтня 2014 року (а.с. 6,7,13). Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у будинку позивача, як член сім"ї, оскільки є його сином. Фактично, в зазначеному будинку відповідач був лише зареєстрований і не проживав. В листопаді 2014року відповідач виїхав за межі України і більше в будинку не з"являвся, що підтверджується Актом, який складено головою територіального комітету мікрорайону № 19 «Горняк» (а.с.33), і поясненнями свідків, [PERSON] та [PERSON], які є матір"ю та сестрою відповідача відповідно, і підтвердили в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] в листопаді 2014року виїхав за межі України, де перебуває в теперішній час нікому не відомо. Жодного разу на зв"язок не вийшов. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS], оскільки за вказаною адресою він відсутній без поважних причин більше терміну, визначеного ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідач покинув будинок добровільно, перешкод у користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Суд вважає, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування будинком позивача.

Outcome: approved