Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Представник позивача пояснила, що окремим дорученням за №29 від 04 травня 2018 року виконуючого обов?язки голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» доручено, зокрема начальнику Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» провести процедуру закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за №937 «Питання забезпечення охорони об?єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу. Вважає вказане окреме доручення незаконним, тому що воно прийнято без узгодження з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту та у порушення п.1.4, 2.7 та 2.22 галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України і Спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту на 2013-2015 роки. З урахуванням вказаного просить визнати незаконним та скасувати окреме доручення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 04 травня 2018 року №29 про проведення процедури закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, пояснив, що відповідно до вимог Закону України «Про морські порти» та у порядку, визначеному п.6.1.3 статуту Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в редакції, яка затверджена за наказом Міністерства інфраструктури за №149 від 02 квітня 2018 року контроль за діяльністю державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» здійснює державне підприємство «Адміністрація морських портів України». За наказом №298 від 11 жовтня 2017 року державного підприємства «Адміістрація морських портів України» було створено робочу групу, яка узагальнила інформацію щодо доцільності реформування діючої система надання охоронних послуг та надала програму дій упорядкування охорони морських портів із залученням сторонніх спеціалізованих охоронних організацій. Через отримання експертних висновків про доцільність здійснення вказаних дій з метою розробки спільних заходів щодо пом?якшення несприятливих наслідків, пов?язаних з реформуванням служб морської безпеки Ізмаїльської, Одеської та Іллічівської філій державного підприємства «Адміістрація морських портів України» було скликано спільну нараду, куди представник профспілкової організації Ізмаїльського порту не з?явився. Дії щодо реорганізації визначені ефективними, штат встановлює керівник підприємства, а підтримання режиму перебування в морському порту за допомогою державної закупівлі послуг не порушує вимог чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Міністерства інфраструктури України в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Окремим дорученням за №29 від 04 травня 2018 року виконуючого обов?язки голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» доручено, зокрема начальнику Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» провести процедуру закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за №937 «Питання забезпечення охорони об?єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що відповідач діє на підставі статуту та є юридичною особою державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство та у свою чергу входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України Вказані обставини визначають запропонований позивачем засіб забезпечення позову як факт втручання у внутрішню діяльність підприємства під час виконання господарської діяльності, разом із тим відсутність доказів про обґрунтовані ризики не надає можливості дослідити ризики втручання у внутрішню діяльність підприємства під час виконання господарської діяльності. Позивач також є юридичною особою згідно чинного законодавства, що визначено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Звернення до суду позивач обґрунтовує захистом прав робітників, та бажанням упередити їхнє незаконне звільнення. З урахуванням вказаного суд розглядає справу у відповідності до ухвали колегії суддів судової плати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 13 вересня 2018 року. Відповідно до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач належним чином легалізований та діє у межах, передбачених чинним законодавством. Разом із тим, постановою судової палати у господарських справах, судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі за №3-115гс17 від 07 червня 2017 року, з посиланням на правову позицію за ухвалою Верховного Суду України від 07 травня 2009 року у справі № 6-22269св08 визначено, що розбіжності, які виникли між сторонами соціально-трудових відносин щодо виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень згідно з статтею 2 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" визначено як колективний трудовий спір (конфлікт). Цим же Законом установлено окремий (позасудовий) порядок вирішення колективного трудового спору, який передбачає формування вимог найманих робітників до роботодавця у їх задоволенні, вирішення колективного трудового спору примирною комісією. Можливість судового порядку розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" не передбачена, крім визначених законом випадків. Цей законодавчий акт передбачає примирно-третейську процедуру та систему організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін. Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю. Відтак, колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом із питань: установлення нових або змін чинних соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення або зміни колективного договору, виконання колективного договору або його окремих положень. Відповідно до вимог п. 2.1.13 колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2013-2015 роки, дії якого пролонговані на період розгляду справи в суді обов?язком адміністрації підприємства є прийняття рішення про зміни в організації виробництва та праці, скорочення чисельності працівників, ліквідації, реорганізації окремих структурних підрозділів або філії в цілому тільки за попереднім узгодженням профкому не пізніше, ніж за 3 місяці до здійснення цих заходів. Належним чином сповіщення відповідачем позивача сторони визнають доведеною обставиною, що у порядку, передбаченому ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає доказуванню. Разом із тим, в судовому засіданні сторони пояснили про знаходження в іншому суді провадження, предметом якого є визнання незаконним договору, що укладений за процедурою закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту. Вказану обставину сторони визнають доведеною, що у порядку, передбаченому ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає доказуванню. Таким чином в наступний час дії, що передбачені окремим дорученням за №29 від 04 травня 2018 року виконуючого обов?язки голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» виконані, а договір закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту укладений. З урахуванням позовних вимог та пояснень представників сторін у даній справі предметом спору є порушення позивачем п.1.4, 2.7 та 2.22 галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України і Спільним представницьким органом профспілок у сфері морського транспорту на 2013-2015 роки, яка пролонгована на час розгляду справи. Вказані положення галузевої угоди визнають обов`язковість для всіх суб?єктів, що перебувають у сфері дії сторін та є основою для розроблення та укладання колективних договорів підприємств. Також роботодавці зобов?язуються залучати представників профспілкових організацій у порядку, визначеному законодавством, колективними договорами і статутами підприємств визначених дій та рекомендувати керівникам підприємств не проводити масових звільнень працівників без проведення спільних консультацій з профспілками, їх організаціями та об?єднаннями, зокрема з питань розгляду можливостей щодо певних дій. За статутом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» воно входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України, що у свою чергу у відповідності до п.10.7 вказаного Статуту підлягає узгодженню колективних договорів з положеннями Галузевої угоди. Вказана галузева угода за інформацією у листі №3572/18/14-13 від 31 червня 2013 року на адресу Міністерства інфраструктури України зареєстрована Міністерством соціальної політики України 15 липня 2013 року за № 23. Зобов?язання, які встановлені п. 2.18-2.23 вказаною галузевою угодою, відповідачем не порушені. Відповідно до п.3.1 Статуту державного підприємства «Адміністрація морських портів України» підприємство складається з декількох реорганізованих державних підприємств, стратегічних об?єктів портової інфраструктури, іншого майна та є правонаступником реорганізованих державних підприємств у частині майна, прав та обов?язків відповідно до розподільних балансів та актів приймання-передачі, до складу якого входить державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт». Посилання представника позивача на інформацію з листа Державної аудиторської служби України за №0516/348 від 18 квітня 2018 року про проведення державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за період з 01 травня 2015 року по 01 грудня 2017 року, за якою функції з охорони сторонніми організаціями будуть частково дублювати функції служби морської безпеки, що може призвести до неефективного використання фінансових ресурсів суд вважає таким, що не надає достатнього доказу про неможливість виконання окремого доручення за №29 від 04 травня 2018 року виконуючого обов?язки голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» без порушення права працівників підприємства Ізмаїльської філії ДП «АМПУ». Вказаним листом визначено про створення у структурі Одеської філії ДП «АМПУ» відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про морські порти України» службу морської безпеки, до складу якої входить загін охорони морського порту, функції якого відповідають вимогам Порядку організації охорони морських та річкових портів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України за №198 від 27 березня 2013 року. Окрім того, ДП «АМПУ» забезпечує підтримку режиму перебування в морському порті із залученням сторонніх охоронних послуг на договірних засадах, що відповідає вимогам частини третьої статті 10 Закону України «Про морські порти України». Відповідно до вимог п.6.1.3 вищевказаного статуту підприємства воно має право за погодження з Уповноваженим органом управління відповідно до законодавства України створювати, реорганізовувати та ліквідовувати філії «адміністрації морських портів), які не мають статуту юридичної особи, наділяться майном підприємства, можуть мати окремий баланс та діють на підставі положень, які затверджуються уповноваженим органом управління, яким відповідно до вимог п.1.1 статуту визначено Міністерство інфраструктури України та який у порядку, визначеному п.9.1 вказаного статуту погоджує здійснення підприємницької діяльності філії. За наказом №298 від 11 жовтня 2017 року по Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» з метою удосконалення процесу надання охоронних послуг по охороні морських портів створено робочу групу, до складу якого увійшов представник Ізмаїльської філії. Упродовж часу роботи робочої групи прийнято висновок, який затверджено головою робочої групи 02 листопада 2017 року та погоджено виконуючим обов?язки голови ДП «АМПУ» 03 листопада 2017 року, на підставі чого винесено окреме доручення за № 69 від 04 грудня 2017 року в частині опрацювання питань та заходів щодо оптимізації чисельності та штату працівників охорони та пом?якшення несприятливих наслідків реформування у колективах служби морської безпеки. Вказаним окремим доручення визначено опрацювання проектів меморандумів щодо забезпечення відносно працівників, які підлягають вивільненню переважного права на укладення трудового договору з майбутнім переможцем закупівлі, що у свою чергу є наслідком для здійснення заходів щодо письмового інформування відповідних профспілкових організацій. Вказані обставини визначають те, що реорганізація структурного підрозділу є предметом дослідження господарської діяльності порту, що у свою чергу перевірено фахівцями профільного інституту ДП «УкрНДІМФ» щодо проведення оптимізаційних заходів для підтримання режиму перебування в морському порту із залученням сторонніх охоронних послуг, про що надано висновок, який затверджений керівником ДП «УкрНДІМФ» та висновком експертного дослідження №1/05-18 від 18 червня 2018 року із визначенням наявного економічного ефекту у разі, з урахуванням предмета позову, закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту. З урахуванням вказаного суд вважає доведеним наявність реформування загону охорони морського порту служби морської безпеки, про що Ізмаїльська філія ДП «АМПУ» листом від 08 грудня 2017 року за №2074/19/10/17 повідомила голову профспілкового організації Ізмаїльського порту з урахуванням протоколу №24 від 23 березня 2018 року спільної наради керівництва ДП «АМПУ» з представниками профспілкових організацій щодо обговорення заходів з реалізації комплексу дій, направлених на пом?якшення наслідків, пов?язаних із залученням сторонніх охоронних послуг в Одеській, Іллічівській, Ізмаїльській філіях ДП «АМПУ». Таким чином реорганізація проводиться у порядку, передбаченому законодавством України, суд у цивільному процесі позбавлений права втручання у господарчу діяльність підприємства, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed