Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

29 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди землі від 08.11.2016, укладеного між ТОВ "Нива" та [PERSON] . Позивач вказує, що вона є спадкоємицею за заповітом померлої [INFO] [PERSON] , нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в т.ч. на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,031 га розташованої на території Воронізької селищної ради. Як стало відомо позивачу, 16.11.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано речове право - право оренди вищевказаної земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі від 08.11.2016. Згідно інформації про державну реєстрацію даного речового права орендодавцем вказана [PERSON] , а орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива" (відповідач в даній справі). Оскільки на час, нібито, укладення даного договору [PERSON] померла, а право розпорядження земельною ділянкою, яка була предметом договору мала виключно позивач, остання просить визнати договір оренди землі від 08.11.2016 недійсним. Ухвалою суду від 12.09.2019 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач в судове засідання представника не направив, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв чи клопотань не надав. Від третьої особи надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника. За згодою позивача судом відповідно до норм ст. 280 та 281 ЦПК України ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача позовну вимогу підтримав з підстав, викладених в тексті позовної заяви. Додатково пояснив, що [PERSON] могла за життя проставити свій підпис на тексті договору, який мав бути укладений в майбутньому, оскільки сільськогосподарські підприємства практикують такі дії, враховуючи велику кількість таких договорів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] та згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй належить земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 1,031 га розташованої на території Воронізької селищної ради. Судом також встановлено, що [PERSON] за свого життя була законним власником вищевказаної земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 397829. Судом також встановлено, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в даному Реєстрі було зареєстровано речове право - право оренди вищевказаної земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі від 08.11.2016. Згідно інформації про державну реєстрацію даного речового права орендодавцем вказана [PERSON] , а орендарем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нива". З тексту договору оренди землі вбачається, що його укладено 08.11.2016, цим же днем датовані акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду та акт визначення меж земельної ділянки в натурі. На даних документах наявний підпис [PERSON] . Як пояснив представник позивача могла за свого життя [PERSON] підписати проекти (на майбутнє), які їй надавались відповідачем. В юридичному плані датою укладення договору є дата, зазначена в тексті договору саме як дата укладення, в даному випадку - 08.11.2016. На цей час [PERSON] , вказана як орендодавець, вже померла. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно з положеннями чч.2 та 3 ст.203 ЦК особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. За таких обставин [PERSON] не могла фізично підписати 08.11.2016 договір оренди землі та акт прийому-передачі земельної ділянки. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що право позивача на володіння, користування та розпорядження належним їй майном дійсно було порушено, а тому воно підлягає захисту у спосіб визнання договору оренди (правочину) недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Outcome: approved