Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" звернулось до суду з позовом, зазначивши, що [PERSON], займаючи посаду директора вказаного вище підприємства, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України наказом № 119-к від 25.07.2012 року, звільнив із займаної посади начальника Старицького військового лісгоспу - [PERSON]. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року наказ про звільнення [PERSON] визнано протиправним і скасовано; [PERSON] поновлено на посаді і стягнуто на його користь 27103 грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 1400 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу. Оскільки вказані виплати було здійснено [PERSON] за рахунок ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", позивач посилаючись на ст.ст.130, 237 КЗпП України, просить стягнути з відповідача 32082 грн. 80 коп. шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. В судове засідання представник позивача не з"явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку, визначеному абз.4 ч.5 ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що наказом Міністра оборони України № 204 від 05.04.2012 року [PERSON] було призначено на посаду директора ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". Наказом № 119-к від 25.07.2012 року [PERSON] звільнив із займаної посади за прогул начальника Старицького військового лісгоспу - [PERSON], на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року у справі № 1329/1415/12 позов [PERSON] задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ про його звільнення; поновлено позивача на посаді начальника Старицького військового лісництва; стягнуто зі Старицького військового лісництва на користь [PERSON] 27103 грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 1400 грн. витрат понесених [PERSON] на правову допомогу. Таким чином, на користь [PERSON] було стягнуто кошти в загальному розмірі 28503 грн. 14 коп. Рішення суду від 07.03.2013 року, в частині поновлення [PERSON] на посаді та в частині стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах сум платежів за один місяць, у розмірі 3579 грн. 66 коп., було допущено до негайного виконання. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.06.2013 року рішення суду І інстанції залишено без змін. Вказані судові рішення набрали чинності і ними встановлено, що [PERSON] незаконно звільнено з роботи на підставі наказу, виданого [PERSON], котрий на той час займав посаду директора ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат". У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На виконання рішення у справі за позовом [PERSON] було видано чотири виконавчі листи, зокрема: 1) 11.03.2013 року - про стягнення зі Старицького військового лісництва на користь позивача середнього заробітку, в межах сум платежів за один місяць, у розмірі 3579 грн. 66 коп.; 2) 11.03.2013 року - про поновлення [PERSON] на посаді начальника Старицького військового лісництва; 3) 30.07.2013 року - про стягнення зі Старицького військового лісництва на користь [PERSON] 27444 грн. 06 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 4)30.07.2013 року - про стягнення зі Старицького військового лісництва на користь [PERSON] 1400 грн. витрат на правову допомогу. Матеріалами справи підтверджено, що Cтарицьким військовим лісництвом за виконавчими листами [PERSON] було виплачено: 1) по відомості № 52 від 29.03.2013 року - 3098 грн. 08 коп.; 2) за видатковим касовим ордером від 22.08.2013 року - 6000 грн.; 3) за видатковим касовим ордером від 29.08.2013 року - 10200 грн.; 4) за видатковим касовим ордером від 30.08.2013 року - 12784 грн.72 коп., а всього 32082 грн. В той же час, за судовим рішенням стягувачеві підлягало до виплати 27103 грн. 14 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і 1400 грн. витрат на правову допомогу, тобто 28503 грн. 14 коп. 27.08.2013 року Державною фінансовою інспекцією проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат", якою встановлено факт завдання збитків підприємству, внаслідок незаконного звільнення [PERSON] та послідуючим проведенням йому виплат, на виконання рішення Яворівського районного суду Львівської області від 07.03.2013 року. Примірник акта ревізії підписано і отримано посадовою особою ДП "Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат" 29.08.2013 року. Частиною 3 ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, встановлюється річний строк, з дня виявлення заподіяної шкоди. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року визначено, що днем виявлення шкоди при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації вважається день підписання відповідного акту або висновку. Позивач звернувся до суду із заявою про стягнення шкоди з [PERSON] 27.08.2014 року, що підтверджується дато-штампом на конверті, отже він не пропустив строк пред"явлення вимоги до відповідача. Пунктом 8 ст.134 КЗпП України, передбачено повну матеріальну відповідальність службових осіб, за шкоду, завдану з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку незаконного звільнення або переведення працівника на іншу роботу. У відповідності до ст.237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові вимушеного прогулу. За змістом п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року, при незаконному звільненні настає повна матеріальна відповідальність винних службових осіб і обов'язок покрити шкоду, пов"язану з оплатою часу вимушеного прогулу, при допущенні будь-якого порушення закону, а не лише явного. Таким чином, в судовому засіданні встановлено передбачені законом підстави для стягнення з відповідача шкоди, завданої незаконним звільненням працівника. В той же час, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Статтею 237 КЗпП України, на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, покладається обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації лише у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Вказаною нормою, на яку позивач посилається, як на підставу своїх вимог, не передбачено обов"язок особи, винної у незаконному звільненні працівника, відшкодувати підприємству, установі або організації шкоду, заподіяну виплатами, які були здійснені звільненій особі в якості відшкодування витрат на правову допомогу, або моральної шкоди. Таким чином, вимога позивача про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу, виплачених незаконно звільненому працівникові, не ґрунтується на законі. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивачем, за виконавчими листами, виданими Яворівським районним судом Львівської області, [PERSON] зайво виплачено кошти, в розмірі 2179 грн. 66 коп. Обставини та причини надміру проведених виплат не являються предметом доказування в даній цивільній справі. З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягають відшкодуванню збитки в розмірі 27103 грн. 14 коп., виключно в межах сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial