Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У березні 2019 року позивач в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов"язків, покладених на нього законом . Малолітній [PERSON] перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області на повному державному утриманні. На підставі викладеного представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідача на користь закладу де буде утримуватися дитина аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв"язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст.165 СК України Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов"язків. Відповідно до висновку Служби у справах дітей, центру сім"ї та молоді Дальницької сільської ради № 3 від 17 грудня 2018 року є доцільним позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] . Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі наданих доказів, суд вважає, що винна поведінка відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов"язків доведена належним чином та допустимими доказами, в зв`язку з чим суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача аліментів, в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки вимога щодо стягнення аліментів у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає Закону, оскільки мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але пзовні вимоги позивачем не уточнювалися, при цьому суд не може вийти за межі позовних вимог. На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial