Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

18.10.2016 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 29.07.2007 року по 18.06.2015 року [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. У 2013 році відповідачка залишила дитину, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дочки не займається, не цікавиться її життям, здоров'ям, навчанням, не приїжджає до дитини, яка проживає з батьком і знаходиться на його утриманні. Посилаючись на вказані обставини представник позивача просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю від 29.08.2016 року - [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явилася. Зареєстроване місце проживання відповідача, згідно довідки виконкому Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про реєстрацію місця проживання особи: с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області вул. Садова, 5 (а.с.27). Судом направлялися виклики до суду за вказаною адресою, проте судові повістки повернулися до суду з відміткою про те, що відповідач за зазначеною адресою відсутня (а.с.53, 67, 131 - 133). За правилами ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився. Від представника ССД Вінницької міської ради за довіреністю від 20.01.2016 року [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, підтримує висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.60, 136). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА, головний спеціаліст відділу опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Шаргородської РДА Одудовський С.В. в судовому засіданні підтримав позов [PERSON] вважає за необхідне, в інтересах малолітньої дитини [PERSON], позбавити батьківських прав її матір [PERSON], яка ухиляється від виховання і утримання доньки, не цікавиться її життям та здоров'ям, не спілкується з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, зі згоди учасників судового розгляду суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі і є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 02.06.2008 року та свідоцтвом про шлюб сторін (а.с.5, 9). Мати малолітньої дитини - відповідач [PERSON], з часу народження дитини веде асоціальний спосіб життя, має негативні соціальні зв'язки, зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займалася, а у 2013 року взагалі залишила сім'ю, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дочки не займається, не цікавиться життям, здоров'ям, навчанням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не приїжджає до дитини, яка проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні, що свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов'язків. Дитина, маючи матір, фактично позбавлена материнського піклування внаслідок свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. Згідно довідки-характеристики № 1023 від 09.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] зареєстрована за місцем проживання матері у [ADDRESS]. За час проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, ніде не працює, негативно поводить себе в громадських місцях та в побуті, зловживає спиртними напоями, дебоширить, вчиняє бійки, сварки, поводить себе не адекватно (а.с. 15, 63, 64). Протягом 2014 - 2016 років відповідач [PERSON] неодноразово притягувалась Шаргородським районним судом Вінницької області до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство та насильство в сім'ї (а.с. 95 - 101). Із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 червня 2015 року у справі № 127/10457/15 -ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 29.07.2007 року у виконавчому комітеті Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актовий запис № 06 - розірвано, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до її повноліття, починаючи з 08.05.2015 року (а.с. 11). Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області по стягненню аліментів з [PERSON], витребуваних і оглянутих судом, остання, з часу присудження аліментів жодного разу не сплатила присуджені кошти на утримання дитини - [PERSON], заборгованість станом на листопад 2016 року становить 9387,12 грн.(а.с. 70 - 92). Згідно висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради № 01 - 00 - 011 - 76744 від 27.12.2016 року, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 137 - 138). Під час обстеження матеріально - побутових умов проживання відповідача [PERSON] встановлено, що остання проживає в [ADDRESS] з матір'ю - інвалідом [PERSON] в будинку, який складається з трьох кімнат, коридору, веранди. В будинку брудно, не прибрано (а.с.27-29). Малолітня дитина [PERSON] проживає з батьком [PERSON] в квартирі [ADDRESS] яка належить останньому на праві власності, батьком створені необхідні умови для розвитку, виховання та утримання дитини (а.с.12 - 13). [PERSON] навчається в другому класі закладу "Навчально - виховний комплекс: загальноосвітня школа 1 - 111 ступенів гуманітарно - естетичний колегіум № 29 Вінницької міської ради". По місцю навчання дівчинка характеризується позитивно. Протягом двох навчальних років дитиною займається батько [PERSON], який проявив себе як відповідальний, порядний батько, завжди відвідує батьківські збори, приймає участь в класних та загально шкільних заходах, є членом батьківського комітету. Дитину забезпечує необхідним одягом, навчальним приладдям, іграшками. Матір дитини, [PERSON], за період навчання дівчинки у школі ні у навчанні, ні у вихованні участі не брала; не відвідує батьківські збори, не цікавиться шкільним життям доньки, що підтверджується довідкою навчального закладу № 268 від 16.06.2016 року (а.с.14). Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180 СК України, ст.ст. 8, 15 ЗУ "Про охорону дитинства". Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно зі ст. 8 ЗУ " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею…( ст. 15 ЗУ " Про охорону дитинства"). Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 СК України батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.ч.1,2 ст.155 СК України). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 СК України при вирішенні спору, в тому числі і про позбавлення батьківських прав, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана судом. Судом не опитано в судовому засіданні малолітню [PERSON] з огляду на те, що [PERSON] практично не знає своєї матері, і висловити свою об'єктивну думку щодо вирішення даного цивільно - правового спору не взмозі. Пленум ВС України у п.16 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідач [PERSON] не використала можливість і право реалізувати свої процесуальні права, заперечувати проти позову, надати докази у підтвердження своїх заперечень в судовому засіданні, на виклик суду не з'явилася. Небажання відповідача [PERSON] надати заперечення та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, з'явитися на виклик суду, дало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини даного цивільно - правового спору, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку прийшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, п. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка захищає право дитини на сімейне життя і виховання. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Вказана вимога закону судом не виконується, оскільки існує рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], яке набрало законної сили 30.06.2015 року і перебуває на виконанні у Шаргородському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.10 - 11, 71, 72). Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved