Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У липні 2018 року Приватне підприємство «БУДСОЮЗ-ТЕХНІКА» (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2) відповідно до якого просило суд визнати недійсним договір від 21.05.2018 року №133/2008 МК\\\\134/2008-МК купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON], судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2018 року на веб-сайті державних і комерційних торгів «Zakupki.prom.ua» та на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено оголошення про виставлення на електронні торги (аукціон) лоту за № F51G5485, а саме: продажу права вимоги ПАТ «КБ «Надра» за кредитними договорами №134/2008-МК та №133/2008- МК. Згідно паспорта відкритих електронних торгів (аукціону) продажу права вимоги відповідач 1, забезпеченням за вказаними кредитними договорами є: нежитлове приміщення загальною площею 371,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрім» 17 квітня 2018 року було укладено договір на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитними договорами, згідно з яким TOB «Фінстрім», яке є фінансовою установою, доручалось в інтересах позивача взяти участь в електронних торгах з метою придбання лоту за № F51G5485, а саме: право вимоги за кредитними договорами №134/2008-МК, №133/2008-МК. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Фінстрім» прийняло участь в електронних торгах щодо лоту за № F51G5485 як Учасник-№3. Електронні торги щодо лоту за № F51G5485 завершились 19.04.2018, за результатами яких відповідача 2 як учасника № 4, визнано переможцем торгів підставі висунутої найвищої цінової пропозиції, на підставі якого відповідачі 21 травня 2018 року уклали Договір №133/2008 MKW134/2008-MK купівлі продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором. Позивач вважає, що відступлення відповідачем 1 відповідачу 2 права вимоги кредитними договорами на підставі Договору відступлення, відбулось з порушенням Закону, адже особа, яка набуває прав кредитора у кредитних правовідносинах повинна мати тотожну правосуб'єктність з особою, від якої таке право набуто. Натомість, відповідач 2 не маючи статусу фінансової установи (не маючи відповідного дозволу), прямо порушив вимоги статті 1054 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання Договору відступлення права вимоги за кредитним договором недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України в частині відступлення права вимоги за Кредитними договорами. Як вказує позивач, даний договір порушує його права, адже він був зацікавлений у придбанні активу, а саме нежитлового приміщення загальною площею 371,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яким забезпечувало зобов'язання за Кредитними договорами. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 вказує, що на даний час діяльність ПАТ «КБ «Надра» здійснюється у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено реалізацію майна (активів) банку на відкритих аукціонах». Крім того, нормативно-правовими актами Фонду передбачено право фізичних осіб придбати право вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення виконання зобов'язань шляхом проведення відкритого конкурсу. Крім того, [PERSON] не є боржником та/або поручителем за договорами кредитної лінії №133/2008-МК та №134/2008-МК, а тому будь-які правові підстави для визнання договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 21.05.2018 року відсутні. Тому, просив відмовити в задоволені даного позову. У відзиві на позовну заяву відповідача 2 зазначає, що спірний договір за свою природою є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦПК України підстав для визнання його недійсним, враховуючи ту обставину, що відступлення права вимоги в порядку ст. 512 ЦК країни може бути здійснено будь-якими особами. На підставі вказаного, просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача 2. Ухвалою суду від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 18.10.2018 року до матеріалів справи долучено відзиви відповідачів на позовну заяву. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17.04.2018 року між Приватним підприємством «БУДСОІОЗ-ТЕХНІКА» (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНСТРИМ» (комісіонер) укладено Договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитними договорами, відповідно до умов якого Комітент доручає Комісіонеру прийняти участь у Конкурсі щодо придбання Лоту № F51G5485 (а.с. 9-10). Як вбачається із протоколу електронних торгів № UА-ЕА-2018 04-10-000102-а, який сформовано 19.04.2018 року о 13:32:01, номер лоту № F51G5485, переможцем електронних торгів визнано [PERSON] (а.с. 8). 21.05.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено Договір №133/2008-МК\\\\134/2008-МК купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором (далі - Договір) (а.с. 6-7). Відповідно до п. 2.1. Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, за результатами відкритих торгів (аукціону) з продажу майнових прав, оформлених протоколом № UА-ЕА-2018 04-10-000102-а від 19.04.2018 року, складеного Товарна біржа «Біржа Онлайн», Первісний Кредитор передає у власність Новому Кредитору, а Новий Кредитор приймає у власність права вимоги до позичальника, надалі за текстом - «Позичальник», за Договором кредитної лінії № 133/2008-МК від 11.07.2008 року та Договором кредитної лінії № 134/2008-МК від 14.07.2008 року з Додатковими угодами/договорами (за наявності) зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Позичальника, спадкоємців Позичальника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Позичальника, або які зобов'язані виконати обов'язки Позичальника, за Кредитним договором. Новий Кредитор оплачує Первісному Кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у суму та у порядку, визначених цим Договором. За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 2 ч. 2 ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ч.1, 2, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Як на підставу для визнання Договору недійним, позивач посилається на те, що особа, яка набуває прав кредитора у кредитних правовідносинах повинна мати тотожну правосуб'єктність з особою, від якої таке право набуто. Між тим, дана позиція є помилковою та не відповідає дійним обставинам справи, а наведені позивачем норми, на які він посилається, стосуються правосуб'єктності осіб під час укладення договору кредиту, яким договір відступлення права вимоги не є. Натомість, перевіривши обставини даної справи, суд приходить до наступних висновків. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч.3 ст.6 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається із п. 1.1. та п. 1.2 Договору, сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою цей Договір є правочином з купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, визначених у цьому Договорі, Первісним Кредитором Новому Кредитору. Сторони цим визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Новим Кредитором Первісного Кредитора. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 року у справі № 6-301цс15, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Таким чином, за своєю правовою природою спірний договір є договором відступлення права вимоги, за яким Закон не передбачає обмежень стосовно статусу особи, якій може бути здійснено таке відступлення. Враховуючи дану обставину, норми Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на які посилався позивач, не дають підстави для задоволення позову. Крім того, як встановлено судом, відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.15 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.15 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "НАДРА" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. Рішенням Виконавчою дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.11.16 № 2342 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 03 червня 2020 року з відповідним продовженням повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюкової Ірини Олександрівни строком на два роки до 03 червня 2020 включно. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон). Також цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до положень ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у на відкритих торгах (аукціоні). Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду. Як передбачено п. 5.11 глави 5 розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. за № 1581/21893, реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу. Таким чином, спеціальним законом, яким регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, не встановлено обмежень щодо можливості купівлі прав вимоги за кредитними договорами будь-якими особами. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Таким чином, наведені позивачем обставини необхідності визнання договору недійсними не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, крім того, перевіривши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що Договір від 21.05.2018 року за №133/2008 МК\\\\134/2008-МК купівлі-продажу (відступлення) права вимоги за кредитним договором є дійсним на даний час. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладено та

Outcome: dismissed