Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

09.07.2015 року позивач [PERSON] звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовом до Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок. Свій позов мотивує тим, що має намір оформити право власності на житловий будинок, що знаходиться по вул.Лісній, 90 в смт.Розділ, Миколаївського району Львівської області, однак, у зв'язку з відмовою нотаріуса вчинити нотаріальні дії у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та участі його представника, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради Миколаївського району Львівської області не зявився, подав суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [INFO], що стверджується копією паспорта позивача, де зазначена вищевказана адреса реєстрації позивача. Згідно свідоцтва про народження серії 1-СГ №312171 від 13.01.2012 року позивач [PERSON], народився 30.07.1961 року, є сином [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ №399410 від 25.06.2015 року [PERSON] помер 29.05.2001 року у віці 65 років, актовий запис №20. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ №275619 від 13.01.2012 року [PERSON] померла 09.07.1991 року у віці 62 роки, актовий запис №25. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 71/02-31 від 03.07.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, який знаходиться у смт.Розділ, вул.Лісна, 90 Миколаївського району Львівської області. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" - спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII ( 3425-12 ) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV (2709-15) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Що стосується розподілу судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пунктом 2 ч. 3 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки. Враховуючи вищевикладені норми, суд доходить висновку, що судовий збір, який сплатив [PERSON] не є збитками, тому витрати по сплаті такого слід покласти на нього, оскільки Роздільська селищна рада Миколаївського району Львівської області є лише формальним відповідачем по даній справі.

Outcome: approved