Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користуванням жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що він є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, видано Барською державною нотаріальною та зареєстровано в Комунальному підприємстві "Барське БТІ" 27 лютого 2004 року. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , однак останній там не проживає, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів не бере. Оскільки реєстрація відповідача у будинку створює позивачу перешкоди у вільному володінні та розпорядженні належною йому власністю, тому позивач вимушений звертатися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Вітюк В.В., який діє на підставі ордера від 08 жовтня 2020 року (а.с. 35), в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (а.с. 65-66). Представник позивача [PERSON] адвокат Вітюк В.В. подав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с. 70). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 306, видано викрнавчим комітетом Верхівської сільської ради Вінницької області від 23 липня 2020 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] (а.с. 14). За вказаною адресою відповідачу [PERSON] надіслано судову повістку про виклик у суд на 13 травня 2021 року, однак до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням з відміткою поштового відправлення "адресат не проживає" (а.с. 67-69). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач [PERSON] вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. З урахуванням вимог, передбачених ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Враховуючи заяву представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі № 454, видано 27 лютого 2004 року державним нотаріусом Барської державної нотаріальної контори Вінницької області Залевською М.Н., позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до рішенням 3 сесії 7 скликання Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області від 28 січня 2016 року [ADDRESS] Вінницької області перейменовано на [ADDRESS] Згідно копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] , 18 лютого 2011 року був зареєстрований [PERSON] (а.с. 9-11). Відповідно до довідки № 250, видано 23 червня 2020 року виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області, [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , з 2013 року на території Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області не проживає (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання № 8 від 06 липня 2020 року, комісія в складі виконуючого обов`язки голови Верхівської сільської ради Барського району Юсупова О.В. та депутата Верхівської сільської ради Барського району Вінницької області Дмитришена Л.В., провели обстеження місця проживання відповідача [PERSON] і встановили, що останній зареєстрований по [ADDRESS] , однак у вказаному будинку не проживає з 18 лютого 2011 року (а.с. 8). Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у будинку, який розташований по [ADDRESS] , однак не проживає у вказаному будинку з 18 лютого 2011 року. Відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів поважності причини його відсутності понад встановлений законом строк за місцем реєстрації. За підстав, зазначених вище, відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком, що розташований по [ADDRESS] , внаслідок відсутності останнього за місцем реєстрації без поважних причин понад шість місяців. На підставі ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ч. 1 ст. 71, ст. 72, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",

Outcome: approved