Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. В позові зазначив, що він є наймачем квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані відповідачі, однак останні в квартирі не мешкають з лютого 2008 року. Сплату за комунальні послуги та утримання квартири відповідачі не здійснюють, у зв'язку із чим, просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні пояснив, що чотири роки з відповідачами стосунки не підтримують. Реєстрація відповідачів перекоджає йому отримати субсидію. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб - сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Представники третіх осіб - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради та Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, як Органу опіки та піклування до судового засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради, як Органу опіки та піклування надав пояснення щодо позову, в яких просить суд при ухваленні рішення врахувати положення діючого законодавства у сфері захисту прав дитини на житло. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію позивача. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вислухав позивача, третю особу [PERSON], дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання громадян від 07 листопада 2018 року та копії паспорту, виданого на ім"я [PERSON] остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання громадян від 07 листопада 2018 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з довідкою КОМ ДІС "НОВА КОМ" від 27 липня 2018 року, сім'я позивача, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] складається з чотирьох чоловік: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Акту ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» від 02 серпня 2018 року у квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 2008 року, відповідач [PERSON] не проживає з 2013 року (а.с.13). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 71,72 ЖК України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. На підтвердження вимог позивачем надана виписка з особового рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], яка видана ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», однак суд не бере даний доказ до розгляду, оскільки він не є достатнім та не свідчить про те, що позивач володіє житловим приміщенням, право на користування яким просить визнати відповідачів втратившими. Інших доказів позивачем не було надано, тому суд не бачить правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed