Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

05 січня 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти в розмірі 1013.50 грн. на утримання сина [PERSON] , відомості щодо батька якого записані за вказівкою матері (відповідача), яка не перебувала у шлюбі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сім`я [PERSON] з 2012 року проживала без реєстрації по [ADDRESS] та через вживання алкогольних напоїв всіма членами сім`ї, між ними часто виникали конфлікти, які закінчувалися побоями. До органу опіки та піклування у 2014 році надійшов лист Болехівського міського суду щодо винесення ухвали про застосування до [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком два місяці, у зв`язку з чим її малолітнього сина [PERSON] влаштовано в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей. Дитину повернуто [PERSON] у березні 2015 року та вони проживали у матері відповідача та вітчима за адресою [ADDRESS] . В серпні 2015 року [PERSON] рекомендовано влаштувати сина у Солотвинську спеціалізовану школу-інтернат Богородчанського району, де він навчався протягом трьох навчальних років з 2015 року до 2018 року і [PERSON] забирала сина [PERSON] тільки на канікули. В червні 2018 року за своїм місцем реєстрації відповідач вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст.122 КК України. З листа Ходорівської міської ради від 30 серпня 2019 року №1262 з`ясовано, що [PERSON] з жовтня 2018 року по серпень 2019 року проживала у м. Ходорові, а її малолітній син [PERSON] протягом 2018-2019 навчального року навчався в опорному ЗЗСО І-ІІІ ст. №1 м. Ходорів. Там вона знаходиться на обліку у відділенні допомоги сім`ї, дітей, молоді у складних життєвих обставинах КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Ходорівської міської ради. Однак, в липні 2019 року [PERSON] з сином переїхала та стала проживати до у співмешканця В. Іваночка по [ADDRESS] . 23 липня 2019 року вечером до ВКНП «Болехівська центральна міська лікарня» з проханням переночувати звернувся малолітній син відповідача [PERSON] , який повідомив, що не знає де знаходиться його мати, а її спіжитель [PERSON] , перебуваючи в нетверезому стані, кричав на нього та погрожував його побити, тому попросив, щоб його впустили переночувати в лікарню. При первинному огляді в дитини виявлено сильний кашель (підозра на пневмонію) та доставлено у Долинську районну дитячу лікарню з діагнозом - кашлюк та переведено в інфекційне відділення. За час перебування дитини у закладі системи охорони здоров`я, ні мама, ні родичі не з`являлися, з хлопчиком не контактували, хоча були повідомлені про його місце перебування. До малолітнього [PERSON] було застосовано соціальну послугу кризового та екстреного втручання та з 23 липня 2019 року взято на облік Болехівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Інспектором відділу ювенальної превенції Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області 15 серпня 2019 року малолітнього [PERSON] доставлено до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. При здійсненні соціального інспектування за адресою по [ADDRESS] , яка вказана як фактичне місце проживання, встановлено, що в будинку сім`я Садових не проживає. Після чергового конфлікту із співмешканцем, відповідач з серпня 2019 року по даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . У липні 2019 року вироком Жидачівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України . Малолітній [PERSON] з 15 серпня 2019 року по даний час перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей та перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради, як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах через ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із листа ІФОЦСПРД від 17 серпня 2020 року № 615/310 встановлено, що з квітня 2020 року по даний час відповідач із сином не спілкується, не зустрічається, не телефонує йому. Вона не цікавиться шкільним життям дитини, здоров`ям, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток. За весь цей час відповідач не влаштувалася на роботу, не знайшла житла для себе і дитини. Його бабуся [PERSON] проживає у [PERSON] , але за весь цей час жодного разу не поцікавилася внуком [PERSON] . Із слів малолітнього [PERSON] з`ясовано, що і мама, і бабуся часто вживають спиртні напої. Рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради від 27 жовтня 2020 року № 77 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , який перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. Вважає, що в конкретному випадку склалася ситуація, коли всі фактори вказані у постанові Пленуму ВС України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» знаходять своє відображення у поведінці відповідачки, яка вчиняє свої дії щодо ухилення від виконання своїх материнських обов"язків свідомо й умисно. Будь-які перешкоди чи незалежні від неї обставини, які б позбавляли її можливості належним чином виконувати її батьківські обов`язки, відсутні, а тому наявні підстави для позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Окрім того, згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, просить стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1013,50 грн. 14 січня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 08 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, з позовом згідна та визнає (а.с.64). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Окрім того, у відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, пояснення свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» проголошено про те, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст.165 СК України, право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, відповідач є матір"ю [PERSON] , [INFO] , реєстрація народження якого проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері. (а.с.9-10). Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, позивач стверджує про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, надавши наступні докази. 07 червня 2014 року Болехівський міський суд, повідомивши орган опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради про обрання 07 червня 2014 року щодо до підозрюваної [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО-12 строком два місяці до 07 серпня 2014 року, просить взяти на контроль малолітню дитину, яка залишилася без батьківського піклування та забезпечення житлом (а.с.12,17-18). Начальник служби у справах дітей Виконавчого комітету Болехівської міської ради Т.Досяк повідомив службу у справах дітей м.Жидачів про застосування до [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом з малолітнім сином [PERSON] . ЇЇ мати [PERSON] проживає в [PERSON] по [ADDRESS] . Комісією обстежено умови проживання [PERSON] за вказаною адресою, де вона проживала з сином та матір"ю, в зв"язку з чим складено акт соціального інспектування №68 від 17 червня 2014 року та встановлено, що відповідач часто приїджає та залишає сина [PERSON] в бабусі, яка не працює і коштів на утримання внука не вистачає; дитину необхідно від матері забрати, оскільки вона не займається вихованням, не доглядає за ним, дитину часто годують сусіди, а на зауваження [PERSON] реагує нецензурними словами та погрожує розправою у випадку, якщо хтось звернеться в поліцію. На момент обстеження, [PERSON] та малолітнього [PERSON] в будинку не було, зі слів [PERSON] , власника будинку, відомо, що вони будуть через 2 дні. Комісією рекомендовано терміново влаштувати малолітнього [PERSON] (а.с.13-15). На виконання рекомендацій комісії, 26 червня 2014 року малолітнього [PERSON] влаштовано в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, що підтверджується актом прийому дитини до центру. (а.с.16). Ухвалою Болехівського міського суду від 06 серпня 2014 року [PERSON] продовжено запобіжний захід до 06 жовтня 2014 року (а.с.19) та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки (а.с.20-24). 27 серпня 2015 року комісією складено акт соціального інспектування сім"ї [PERSON] по місцю фактичного проживання в [ADDRESS] та рекомендовано влаштувати малолітнього [PERSON] у Солотвинську спеціалізовану школу-інтернат (а.с.25-26). 11 липня 2019 року вироком Жидачівського районного суду Львівської області [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на два роки позбавлення волі з іспитовим строк тривалістю 1 рік (а.с.28-29). Матеріалами справи ( оцінка кризової ситуації) встановлено, що 23 липня 2019 року в нічний час о 23 год. 30 хв. в КНП «Болехівська центральна міська лікарня» з проханням переночувати звернувся малолітній [PERSON] . При цьому, його матері [PERSON] з ним не було і він не знав місця її перебування. При первинному огляді в дитини виявлено сильний кашель (підозра на пневмонію) та його доставлено у Долинську районну дитячу лікарню 24 липня 2019 року, а 29 липня 2019 року встановлено діагноз: кашлюк та переведено в інфекційне відділення. Батьки не з`являлися, з хлопчиком не контактували (а.с.30-32). В.о. директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденко М.В. звернувся з листом до начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради, в якому просить вирішити питання щодо повернення [PERSON] за місцем реєстрації та навчання або влаштувати в заклад соціального захисту на території Львівської області, оскільки службою у справах дітей Івано-Франківської обладміністрації погоджено термін його перебування у закладі 1 місяць (а.с.33). Начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради Досяк Т. 21 серпня 2019 року звернувся до голови Ходорівської ОТГ та начальника служби у справах дітей Жидачівської райдержадміністрації з проханням вирішити питання щодо повернення малолітнього [PERSON] за місцем рестрації та навчання або влаштувати у заклад соціального захисту та порушити питання про притягнення батьків до відповідальності (а.с.34-35). Із листа Ходорівської міської ради від 30 серпня 2019 року №1262 з`ясовано, що [PERSON] з жовтня 2018 року по серпень 2019 року проживала у м. Ходорові, а її малолітній син [PERSON] навчався в опорному ЗЗСО І-ІІІ ст. №1 м. Ходорів. Там вона знаходиласяся на обліку у відділенні допомоги сім`ї, дітей, молоді у складних життєвих обставинах КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Ходорівської міської ради Впродовж перебування на обліку неодноразово проводились бесіди з [PERSON] щодо виховання дитини та попереджено про особисту відповідальність за невиконання батьківських обов`язків та їх порушення. Мати позитивно реагувала на зауваження, однак неодноразово притягувала до адміністративної відповідальності. Під час навчання дитини в школі з ним працював шкільний психолог. На даний час мати з дитиною по місцю реєстрації не проживають (а.с.36-38). 07 серпня 2020 року начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради Т.Досяк звернулася до директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденко М.В. надати інформацію щодо перебування малолітнього [PERSON] в центрі та відвідування його матір"ю [PERSON] , оскільки з нею втрачено зв`язок, телефон постійно вимкнений (а.с.41). З отриманої відповіді 17 серпня 2020 року вбачається, що [PERSON] перебуває в центрі з 15 серпня 2019 року. Дитина виявлена в м.Болехові, оскільки займалася бродяжництвом та доставлена до закладу інспектором поліції [PERSON] . За час перебування дитини в закладі, [PERSON] приїжджала та провідувала сина 04 жовтня 2019 року, телефонувала і спілкувалася в телефонному режимі. У лютому 2020 року [PERSON] приїджала до сина. У зв`язку з карантином відвідування заборонено, але дозволено спілкування по телефону та через Viber. Приблизно в березні 2020 року [PERSON] телефонувала до сина та розмовляла з ним, але перебувала нетверезому стані. [PERSON] не мав бажання спілкуватися з матір`ю, ображений на неї через те, що вона не дотримала обіцянки приїхати і забрати його. У квітні 2020 року [PERSON] зателефонувала до сина і повідомила, що забере його після карантину і з тих пір не телефонувала (а.с.42). Директор Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденко М.В. звернувся з листом від 07 вересня 2020 року №615/369 до начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради Т.Досяк, в якому просить вирішити питання щодо подальшого влаштування [PERSON] або в разі продовження терміну перебування дитини в закладі просить надіслати лист із зазначенням часу та причин продовження (а.с.45). 14 вересня 2020 року № 52/08.1-18/20 начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Болехівської міської ради Т.Досяк подав клопотання до директора Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей Серденко М.В. про продовження ще на 2 місяці строк перебування [PERSON] в центрі, оскільки із його мітір"ю [PERSON] втрачено зв"язок з квітня 2020року. (а.с.46). 28 січня 2021 року рішенням №16 виконавчого комітету Болехівської міської ради вирішено тимчасово передати малолітнього [PERSON] , який залишився без батьківського піклування в сім`ю [PERSON] та [PERSON] , надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на тимчасове влаштування дитини, представляти його інтереси і захищати права в навчальних та лікувальних закладах, службі у справах дітей підготувати необхідні документи для надання статусу малолітньому [PERSON] та відповідно до законодавства вжити заходів для влаштування дитини в сімейні форми виховання (а.с.82 ). Вказані обставини щодо ухилення матері [PERSON] від виховання свого малолітнього сина, відображені в матеріалах справи, підтверджені поясненнями свідка [PERSON] , директора Болехівського міського центру соціальної служби сім`ї, дітей та молоді. Зокрема, з пояснень свідка встановлено, що в 2019 року до неї зателефонувала з Болехівської міської лікарні [PERSON] та повідомила, що до них в лікувальний заклад о 23-24 год. прийшла малолітня дитина [PERSON] та попросилася переночувати. Дитина була легко одягнута, спостерігався сильний кашель і позиви на рвоту. Хлопчика нагодували в лікарні, провели первинне медичне обстеження і поставлено попередній діагноз: пневмонія. Зранку представник у справах дітей та працівники поліції опитали дитину, який повідомив, що його мама кудись пішла і він не зміг її знайти, було вже темно і він боявся повертатися назад і попросився переночувати в лікарні. Оскільки дитині потрібна була медична допомога, то в супроводі працівників поліції його доставлено до Долинської ЦРЛ, де обстежили та поставили діагноз: кашлюк і відправлено до інфекційного відділення. За час перебування дитини в лікарні мати жодним чином не цікавилася сином, не з"ясовувала чи потрібно йому медикаменти, продукти, солодощі. За проханням дитини, яка просила розшукати маму, вона разом з представником служби у справах дітей направилися до [PERSON] , яка періодично появлялася на [ADDRESS] . Вони дійсно зустріли [PERSON] , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та в грубій формі відповіла їм про те, що її зовсім не цікавить де її син і вони можу забрати дитину собі. Тому було прийнято рішення взяти під супровід, оскільки дитина має бути в сім`ї і вживали заходи, щоб дитина не була в лікарні, але на їх зауваження [PERSON] не реагувала, постійно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. У листопаді вона разом з працівником поліції побачили [PERSON] по [ADDRESS] , яка лежала в стані алкогольного сп`яніння посеред вулиці і вони не змогли її привести до тями та викликали швидку допомогу. Після того, як дитина пролікувалася, мати не з`явилася, не телефонувала і прийнято рішення відправити [PERSON] до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. За час перебування дитини в центрі з 15 серпня 2019 року [PERSON] не проявляла ініціативи провідати дитину і при зустрічі з вказувала на те, що не має можливості забрати сина. Дитина їй була потрібною тільки для того, щоб отримувати допомогу від держави, як одинока мама, витрачаючи кошти на вживання спиртних напоїв. З 15 серпня 2019 року дитина перебуває на повному державному утриманні, тому виплату коштів [PERSON] припинено. І вона приходила з"ясовувати причину невиплати коштів і при цьому, її не цікавило, де на даний час перебуває її дитина. Тому прийнято рішення про тимчасове влаштування дитини в сім`ю. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. З цією метою в ході судового засідання заслухана думка малолітнього [PERSON] , який в присутності психолога [PERSON] пояснив, що в той період, коли він проживав з мамою [PERSON] , то вона вживала спиртні напої і в п"яному стані зникала з дому на декілька днів і він в цей час залишався сам та був голодним. Коли вона поверталась, то навіть не запитувала, як йому було без неї. Мама [PERSON] часто безпричинно била його, відправляла купувати речі, які йому не продавали через його вік. Має образу на неї через те, що вона п`є та наносила побої. Коли він був дома один, то захворів і пішов в лікарню сам за допомогою. Після лікарні, вилікувавши його, працівники поліції відвезли в притулок в м.Івано-Франківськ. За час перебування його в притулку мама [PERSON] приїжджала до нього всього 2 рази, привозила гостинці та обіцяла забрати його, але обманула і зникла. Навчається з січня 2021 року в 6 класі Крихівецього ліцею, у навчанні йому допомагає мама [PERSON] , з якою зараз проживає, посередньо навчається в школі. Хоче залишитися з мамою [PERSON] , про маму [PERSON] немає позитивних спогадів. Психолог [PERSON] , поспілкувавшись з малолітнім [PERSON] , звернула увагу на те, що спогади в дитини про маму [PERSON] травмуючі, що призвело до замкнутості, пригніченого настрою, дитина прихильна до другої мами [PERSON] , з якою зараз проживає. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням № 77 від 27жовтня 2020 року (а.с.47-50). Таким чином, аналіз вищевикладених обставин, наводить суд до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, вона взагалі не спілкується з дитиною, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин. При цьому, таке втручання у демократичному суспільстві у сімейне життя є виправданим і пропорційним з огляду на те, що цього нагально потребують інтереси дитини. Така поведінка відповідача відносно своєї дитини дає підстави вважати у її неспроможності виконувати свої природні батьківські обов`язки і свідчить про ризик неналежного виховання сина. Враховуючи вищевикладене, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина, оскільки під час розгляду справи було встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З приводу вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина, то слід зазначити, що ч. 2, 3 ст.166 СК України передбачено обов`язок особи, позбавленої батьківських прав утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Так, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Даних про те, що відповідач має постійне місце роботи, судом не встановлено, а відтак, не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Також встановлено, що на даний час стан здоров"я дитини (малолітнього [PERSON] ) задовільний і згідно рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради від 28.01.2021року він тимчасово влаштований на проживання в сім"ю [PERSON] та [PERSON] ( а.с.82). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Виходячи із віку дитини, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 2395 грн. і, відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1197.50 грн. на дитину. При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача [PERSON] , яка немає постійного заробітку, відсутність в неї інших осіб, яких вона зобов`язана утримувати, стан здоров"я дитини, приходить до висновку про стягнення аліментів в сумі 1197.50 грн. Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Перерахування аліментів необхідно здійснювати на особистий рахунок дитини [PERSON] , [INFO] у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши уповноваженого представника Виконавчого комітету Болехівської міської ради (орган опіки та піклування) відкрити особистий рахунок дитині [PERSON] , [INFO] у місячний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду. Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки представник позивача звернувся до суду з вимогами - 05 січня 2021 року, то з 06 січня 2021 року слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Зідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1816 гривень судового збору. На підставі викладеного, ст.150,164, 180,182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved