Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13.02.2016 року о 13.00 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] у стані алкогольного сп'яніння по вул. Корабельній у м. Первомайську Миколаївської області, виїжджаючи з прилеглої території БК "Фрегат" не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2017 року, постанову судді Первомайського міськрайонного суду від 03.07.2017 року у відношенні [PERSON] було скасовано, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Внаслідок вказаної ДТП позивачеві у зв'язку із пошкодженням автомобіля завдана майнова шкода, яка згідно автотоварознавчого дослідження складає 103119 грн. Крім того, діями відповідача позивачеві було завдавно моральної шкоди, яку він оцінює у 10000 грн. і яка виражається в тому, що в результаті даної ДТП його транспортний засіб потребує капітального ремонту. Відповідач відмовляється добровільно компенсувати заподіяні збитки, у зв'язку з чим він вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], позивач лише керував зазначеним транспортним засобом в момент ДТП, а тому не є належним позивачем у справі, оскільки його права не порушено. З урахуванням викладеного просила в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.02.2016 року о 13.00 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Корабельній у м. Первомайську Миколаївської області, в порушення вимог п. 10.2 ПДР, виїжджаючи з прилеглої території БК "Фрегат" не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого сталося зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина підтверджується постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14.08.2017 року (а.с. 10-12). Цією ж постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Згідно ксерокопії технічного паспорту, власником автомобілю [NUMBER] є [PERSON] (а.с.8). Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 5470 від 23.02.2016 року, вартість матеріального збитку заподіяного власникові автомобілю [NUMBER] складає 69185 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 103119 грн. (а.с.13-17). Матеріальні збитки не відшкодовані. Замовником даної експертизи вказано [PERSON] Так, відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р.№6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. Разом з тим, з пояснень строрін у справі та ксерокопії технічного паспорту автомобілю [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є неналежним позивачем у справі, оскільки власником вказаного автомобілю є інша особа, а саме [PERSON], права позивача не порушено, а тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Але оскільки заподіяння моральної шкоди позивач пов'язує лише з пошкодженням транспортного засобу, то йому слід відмовити у задоволенні позову і в частині стягнення моральної шкоди. Враховуючи наведене, не підлягають задоволенню вимоги позивача і щодо стягнення на його користь витрат на автотоварознавче дослідження, оскільки воно замовлялось іншою особою, яка й понесла ці витрати. Судові витрати у справі в силу ст.141 ЦПК України слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed