Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що 04.08.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ZPS0GF50080239, за яким відповідач по справі отримав кредит у розмірі 27904,00 доларів США на термін до 04.08.2025 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит. У порушення умов договору та ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 17.08.2015 року утворилась заборгованість 17952,98 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16902,42 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 952,71 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 91,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 5,86 доларів США, у зв'язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17952,98 доларів США, що за курсом НБУ складає 390477,32 грн., а також судові витрати, сплачені при предявленні позову у розмірі 5857,16 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, згідно заяви не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, підтримує заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Представник відповідача [PERSON] про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином надав клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача. В попередніх судових засіданнях представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснював, що [PERSON] кредитних коштів не отримувала, а рахунок заборгованості є невірним. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник ззобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобовязання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, за змістом ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 04.08.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ZPS0GF50080239, яким відповідач по справі отримала кредит у розмірі 27904,00 доларів США на термін до 04.08.2025 року, зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Свої зобов'язання за Кредитним договором [PERSON] виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Враховуючи ту обставину, що відповідач порушила вимоги умов Кредитного договору, а саме: станом на 17.08.2015 року утворилась заборгованість 17952,98 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16902,42 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 952,71 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 91,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 5,86 доларів США, яка, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Порядок призначення та проведення судових експертиз передбачений Законом України "Про судову експертизу", а також регулюється Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5. За змістом положень ст.ст.143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст.129 Конституції України). Крім того, у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для справи. Факти, що входять в предмет доказування, визначені у ч.1 ст.179 ЦПК України. За ч.2 ст.59 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і належності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст.58, 59 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону. Відповідно до ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом на виконання вимог п.4 ст.10 ЦПК України відповідачу та представнику відповідача [PERSON] було роз'яснено їх право заявити клопотання щодо призначення по справі експертизи з метою встановлення вірності нарахування заборгованості за договором від 04.08.2006 року, а також про надання інших доказів по справі, які б підтверджували обставини, на які посилається представник відповідача. Ухвалою суду від 04.07.2016 року за клопотанням сторони відповідача була призначена судово-економічна експертиза та провадження по справі зупинено до отримання експертного висновку. Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. З листа №19/20-17 від 28.03.2017 року вбачається, що станом на 15.03.2017 року рахунок на проведення судово-економічної експертизи не оплачений, у звязку з чим експертне провадження припинене без виконання судово-економічної експертизи. Суд вважає, що відповідач та її представник не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Таким чином, загальна сума заборгованості доведена позивачем та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] оскільки вона порушила умови договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 1046, 1049, 1054 ЦК України, чим порушено права позивача, який, у свою чергу, відповідно до вимог ст.ст.543, 549, 550, 551, 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення заборгованості, що лишилася, сплати процентів та пені, відповідно до положень ст.ст.1048, 625 ЦК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 17952,98 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 16902,42 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 952,71 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 91,99 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 5,86 доларів США, що за курсом НБУ складає 390477,32 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 5857,16 грн.

Outcome: approved