Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» (після реорганізації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ) звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 25.05.2010 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна».26.11.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до Тарифів якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витрати відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань, станом на 25.01.2015 року відповідач має заборгованість -17968,58 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 13095,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3330,58 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом 210,98 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 831,84 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк», про що відповідач надавав попередньо відзив, в якому зазначив, що банк не надав жодного доказу того, що [PERSON] був повідомлений належним чином про підвищення йому відсоткової ставки за договором. Зазначає, що в порушення вимог ч.ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України (на 10.01.2009 рік), банк нарахував проценти та штраф санкції без наявності письмового узгодженого сторонами документу, в якому б сторони визначили умови надання кредитних коштів. Адже так звані анкети-заяви про приєднання до умов кредитування не є достатнім документом у розумінні цивільного законодавства, що дає правову визначеність укладеного кредитного договору. Вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком, витягом з Тарифів та витягом з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, у відзиві та в окремо поданій заяві від 09.07.2020, відповідач прохав відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ «Приватбанк» у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважної причини. Вказує, що з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам відповідач не ознайомлювався і вказані умови, як того вимагає законодавство, не підписував і погодження на встановлення сторонами продовженого строку позовної давності не надавав. Пред`явлену банком вимогу про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором, заборгованості за відсотками користування кредитом, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова) відповідач не визнає. На думку [PERSON] , встановлення стороною позивача строку позовної давності, про що зазначено в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам, суперечить чинному законодавству. Оскільки позивач з вимогами, які стосуються предмету спору, раніше до суду не звертався, спірні питання виникли лише після закінчення строку договору понад встановлений законом термін, а тому є підстави стверджувати, що позивачем було пропущено строк позовної давності до усіх позовних вимог. Крім цього, в судовому засіданні представник відповідача, при винесенні рішення просив врахувати наданий ним контрозрахунок заборгованості по тілу кредита. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 25.05.2010 року [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна» (а.с.8). 26.11.2013 року відповідачу було змінено умови кредитування та переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до якої останній отримав позику у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» в розмірі 13000 грн. із строком дії картки до 08/17 (а.с.7). У підписаній [PERSON] анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які йому надані в письмовому вигляді (а.с.8). Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, по комісії за користування кредитом, штрафів, то суд зазначає наступне. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" . Вказані витяги не містять підпису відповідача (а.с. 9-34). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання виконував не у повному обсязі, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно, тому станом на 25.01.2015 утворилась заборгованість за договором в розмірі 17 968,58 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 13095,18 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3330,58 грн., заборгованості з комісії за користуванням кредиту 210,98 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна складова) 831,84 грн., що підтверджено розрахунком позивача (а.с. 157-158, а.с.159-160). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана відповідачем процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками та комісією. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.05.2010 року, позивач надав суду Витяг з Тарифів по престижним картам Visa та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, слід зазначити, що вказані Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченими відсотками. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПРИВАТБАНК" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині заборгованості за тілом кредиту. Не погоджуючись з розрахунком заборгованості, складеним позивачем АТ КБ «Приватбанк», відповідач надав суду свій розрахунок, відповідно до якого заборгованість позичальника за тілом кредиту становить 12 754,69 грн (а.с.). Позивач указаний розрахунок не спростував та заперечень щодо його прийняття судом не надав, тому саме цей розрахунок підлягає застосуванню при розрахунку загальної суми заборгованості. За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту у сумі 12 754,69 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Представник відповідача просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки, тобто 08/17 (а.с.7), позивач звернувся до суду з вимогами 03.03.2015, тобто строк позовної давності в частині стягнення кредитного ліміту позивачем не пропущений, тому вимоги в частині стягнення кредитного ліміту підлягають задоволенню. Відповідач просив застосувати до вимог позивача в частині стягнення заборгованості і по процентам, комісії, штрафам строки позовної давності, згідно ст. ст. 258, 261 ЦПК України. Враховуючи, що судом встановлено безпідставність заявлених в цій частині позивачем вимог, суд прийняв рішення про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не через пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 172, 92 грн.

Outcome: partial