Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

13.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн 00 к., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 по 04.09.2007, який було розірвано. Від цього шлюбу у них з відповідачем є дитина [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею та повністю перебуває на її утриманні. До звернення з відповідним позовом до суду її спонукало те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини, що ставить її в тяжке матеріальне становище. Відповідач інших утриманців не має, має постійний дохід, працює офіційно, отже має можливість надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, позивачка дійшла висновку, що відповідач має можливість надавати 3000 грн 00 к. аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 01.10.2018. Позивач [PERSON] під час розгляду справи підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягування з нього аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини від його доходу, що передбачено законом. Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER], свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER], паспорта громадянина України Серія [NUMBER], паспорта громадянина України Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а. с. 4-5, 7-8, 10, 11). З довідки виконавчого комітету Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №1134 від 10.08.2018 вбачається, що [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS], має склад сім'ї: чоловіка - [PERSON], [INFO]; дочку - [PERSON], [INFO]; дочку чоловіка - [PERSON], [INFO]; сина чоловіка - [PERSON], [INFO]; сина чоловіка - [PERSON], [INFO]; онуку чоловіка - [PERSON], [INFO]; онука чоловіка - [PERSON], [INFO] (а. с. 12). Відповідно до даних довідки КНПХОР "Обласна клінічна психіатрична лікарня №3" №145/04-44 від 19.09.2018 [PERSON] з 02.03.2017 займає посаду "молодша медична сестра (санітарка палатна)", розмір його заробітної плати за період вересень 2017 - серпень 2018 складає 51506 грн. 26 к. (а. с. 23). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільної неповнолітньої дочки, тому зобов'язаний її утримувати до досягнення повноліття, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Водночас, позивачкою не надано доказів на підтвердження розміру доходів відповідача та наявності цих доходів у розмірі, достатньому для утримання з них аліментів у твердій грошовій сумі по 3000 грн 00 к. щомісячно. Крім того, виходячи з відомостей щодо розміру заробітної плати відповідача, заявлена у позові сума аліментів значно перевищує 50 % його місячного доходу, що суперечить положенням статті 70 Закону України "Про виконавче провадження". Доказів наявності у відповідача інших доходів, крім заробітної плати за основним місцем роботи, позивачкою не надано. За таких обставин, з урахуванням наявних у справі доказів щодо отримання відповідачем доходів за основним місцем роботи, відсутності доказів наявності у нього інших доходів, належить частково задовольнити позов шляхом стягування з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: partial