Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить на праві власності квартири 1, 5 у житловому будинку № 13 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Короленка в м. Біла Церква. Даний будинок розташований на земельній ділянці частину якої їй надано у користування, інша частина земельної ділянки розподілена між співвласниками житлового будинку: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та землі загального користування, згідно з рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 29.04.1974 р. №232 та рішенням товариського суду ЖЕК№2 від 31.05.1974 року. Рішенням № 1023-45-VI сесії [PERSON] міської ради Київської області від 22.08.13 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є власниками кв. 2, 6 в будинку № 13 по вул. Короленко в м. Біла Церква. Рішенням № 1279-62-VI сесії [PERSON] міської ради Київської області від 29.08.2014 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква загальною площею 0, 0756 га по вул. Короленко в м. Біла Церква. Оскільки передача у власність земельної ділянки відповідачам відбулась із суттєвими порушеннями норм чинного законодавства, що в свою чергу призвело до накладення земельних ділянок сторін по справі одну на одну, суттєве звуження проїзду (проходу) до будинку позивачки, вона просить суд визнати недійсним та скасувати рішення сесії [PERSON] міської ради Київської області від 22.08.13 року № 1023-45-VI в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та визнати недійсним та скасувати рішення сесії [PERSON] міської ради Київської області № 1279-62-VI від 29.08.13 року в частині передачі у власність земельних ділянок [PERSON], [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер №3210300000:04:012:0287, видане на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за №7095542 від 17.09.2014 року, №7095597 від 17.09.2014 року та №7095632 від 17.09.2014 року на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно, проведену Реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції Київської області. В суді позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Київської області в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, але до суду було надіслано клопотання щодо розгляду даної справи без участі представника [PERSON] міської ради. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов не визнав та пояснили, що вони приватизували вказану земельну ділянку у відповідності до всіх норм діючого законодавства, спір між сторонами у справі виник з перших днів, як [PERSON] отримала частину будинку у подарунок і з тих пір вона всіляко перешкоджала їм приватизувати ту частину земельної ділянки, якою вони користуються на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 29.04.1974 р. №232. Заслухавши пояснення представника позивачки, сторін у справі, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується право особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 від 04.02.2015 року висловлена правова позиція про те, що з урахуванням норм ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Так, по справі встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 32/100 частин житлового будинку №13 по вул. Короленка в м. Біла Церква на підставі договору дарування від 17.08.2007 року, посвідченому приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в державному реєстрі за №125, на якому є відмітка про реєстрацію в електронному реєстрі власників нерухомого майна від 06.09.2007 року, що стверджується копією цього договору /а.с.99/. Згідно копії технічного паспорта МБТІ на даний житловий будинок станом на 15.08.2007 року /а.с.100-102/, співвласниками домоволодіння є [PERSON], [PERSON], [PERSON] 38/100, [PERSON] ?, [PERSON] 1/10. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих від 29.04.1974 р. №232 та рішенням товариського суду ЖЕК№2 від 31.05.1974 року /а.с. 90-98/ за домоволодінням по вул. Короленка 13, в м. Білій Церкві закріплено земельну ділянку 2501 кв.м., та проведено розподіл земельної ділянки, за яким виділено у користування [PERSON] ([PERSON]А.) 853 кв.м., [PERSON] ([PERSON], [PERSON], [PERSON]М.) 773 кв.м., проїзд до загальної частини виїзду останніх визначено в їх загальне користування. В судовому засіданні було встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради від 22.08.2013 року № 1023-45-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» надано дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква, додаток 1 п.66 [PERSON], [PERSON], [PERSON] [ADDRESS], 6 у спільну часткову для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 756 кв.м, /а.с.118/. Рішенням № 1279-62-VI сесії [PERSON] міської ради Київської області від 29.08.2014 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква загальною площею 0, 0756 га по вул. Короленко в м. Біла Церква. /а.с. 112/ Згідно висновку Управління містобудування та архітектури [PERSON] міськради від 14.10.2013 року №1489 управляння вважає за можливе передати у спільну-часткову власність земельну ділянку [ADDRESS], 6 загальною площею 0,0756 га (в т.ч. земельна ділянка площею 0,0021 га, на яку встановлюється сервітут) з цільовим використанням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. /а.с. 128/. Як передбачено нормами ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. За ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. А згідно ч.ч. 6-8 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що управлінням містобудування та архітектури [PERSON] міської ради висновком від 14.10.2013 року № 1490 на підставі розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS], 6 за рахунок земель м. Біла Церква у спільну часткову власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розроблений в 2013 році ПП «РАЗАНЬ», погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0756 га у власність в межах м. Біла Церква Київської області, при умові виконання наявних обмежень на використання даної земельної ділянки відповідно до висновку управління за № 1489 від 14.10.2013 року «Про наявні обмеження на використання земельної ділянки по вул. Короленка 13, кВ. 2,6», що слідує з копій цих висновків /а.с.119-129/. Тобто, фактично було погоджено передачу у власність відповідачів земельної ділянки загальною площею 0,0756 га. За клопотанням представника позивачки, підтриманим всіма учасниками процесу, ухвалою суду від 04.08.2016 року по справі була призначена та проведена судова земельно-технічна експертиза, якою встановлено наступне. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку відповідного виду документації, затвердженого замовником. Ст. 50 Закону України "Про землеустрій" передбачала, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок повинні містити: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів); - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою. В даному випадку, в складі Проекту землеустрою відсутні: копія клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; відомості про обчислення площі земельної ділянки; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель; перелік обмежень у використанні земельних ділянок; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість). Крім того, проект землеустрою містить такі невідповідності за змістом: Відповідно до статті 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий план земельної ділянки - це графічний документ, на якому відображаються: - площа земельної ділянки; - зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); - координати поворотних точок земельної ділянки; - лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; - кадастровий номер земельної ділянки; - кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); - межі земельних угідь; - межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; - контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки. На кадастровому плані що є невідємною частиною Проекту землеустрою /а.с. 122/, відсутні: - таблиця із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки; - межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельної ділянки, які зазначені у висновку управління містобудування та архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки по вул. Короленка, 13, кв. 2,6 за №1489 від 14.10.2013 р. Крім того, кадастровий план не відповідає п. 1.1.6 Наказу Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті міністрів України «Про затвердження Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98)» № 56 від 09.04.98, а саме: не застосовано діючі "Умовні знаки для топографічних планів масштабів 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500" з урахуванням доповнень і пояснень Укргеодезкартографії щодо особливостей їх застосування. У висновку відділу Держземагентства у м. Біла Церква № 298 від 26.05.2014 /а.с.126/ «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність», зазначено, що земельна ділянка розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Короленка, 13, кв. 2,6. У той же час, у вищезазначеному висновку вказано, що Відділ Держземагенства у м. Біла Церква Київської області погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у спільну часткову власність гр, [PERSON]Г, гр. [PERSON]М, гр. [PERSON] в рівних долях, по вул. Травнева, 63 в межах м. Біла Церква Київської області. Виходячи із наведеного, у висновку відділу Держземагентства у м. Біла Церква №298 від 26.05.2014, зазначена суперечлива інформація щодо адреси ділянки. Наявний у Проекті землеустрою Акт про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки, складений ФОП [PERSON]О від 02.07.2012 року, містить лише ремарку про передачу межових знаків, при цьому не складений як власне акт про передачу межових знаків. Крім того, неможливо встановити кількість переданих на зберігання межових знаків (замість кількості межових знаків зазначена площа земельної ділянки). Згідно п. 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, шляхом надсилання рекомендованого листа, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Згідно кадастрового плану земельної ділянки, яка відводиться у спільну часткову власність громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] за Проектом землеустрою, дана земельна ділянка межує із землями загального користування, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] В даному випадку в Акті відсутнє підтвердження того, що [PERSON] (підпис якої відсутній в Акті) була належним чином повідомлена про час проведення вищезазначених робіт. Як зазначено вище, Проект землеустрою розроблений на підставі рішення [PERSON] міської ради від 22.08.2013 № 1023-45-VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки громадянам» /а.с.118/, яке в свою чергу стало підставою для розробки Проекту землеустрою. При цьому, Акт про встановлення на місцевості і погодження зовнішніх меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки, складений ФОП [PERSON] 02.07.2012 року, тобто за рік до надання дозволу на відведення земельної ділянки, що суперечить послідовності виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. У Завданні на виконання робіт /а.с. 120/ в частині характеристики земельної ділянки зазначено, що земельні сервітути відсутні. При цьому, на кадастровому плані земельної ділянки нанесена територія площею 0,0021 га, названа сервітутом, що накладається на земельну ділянку. Отже, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується висновком судової земельної-експертизи та експертизи з питань землеустрою від 13.04.2017 року №12875/16-41 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], 6 за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква Київської області, розроблена ПП «РАЗАНЬ», не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних станом на 29.08.2014 року в частині складу та змісту. Також, в судовому засіданні встановлено та вбачається з висновку експерта, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично користуються двома земельними ділянками, що розділені між собою проїздом (проходом) до помешкання [PERSON] Ділянку №1 становить територія розміром 0,0144 га., що майже повністю зайнята частиною житлового будинку №13, належною відповідачам [PERSON] згідно договору дарування від 23.10.2001 року. Слід зауважити, що розмежування використання земельної ділянки №1 між співвласниками житлового будинку №13 всередині будинку виконано експертом орієнтуючись на вже встановлений розподіл між співвласниками за рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської Ради депутатів трудящих від 29.04.1974 р. №232 та рішення товариського суду ЖЕК №2 від 31.05.1974 р. /а.с. 91-98/ Ділянка №2 становить територія розміром 0,0528 га., розташована напроти ділянки №1, через проїзд (прохід), і є повністю огороджена. Позивачка [PERSON] фактично користується земельною ділянкою, площею 0,0835 га., на якій розташовано частина житлового будинку №13 та надвірні будівлі і споруди, що на праві власності належать останній згідно договору дарування частини житлового будинку від 17.08.2007 року /а.с. 99/. Територія спільного користування, що була приватизована відповідачами [PERSON], бере початок від загального проїзду, яким користується більша частина домоволодінь, розташованих поруч, бере початок від вул. Короленка, і обслуговує виключно земельні ділянки сторін у справі. Площа, яку фактично займає проїзд (прохід) становить 0,0073 га., що не відповідає проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, висновкам Управління містобудування та архітектури [PERSON] міськради від 14.10.2013 року №1489 та від 14.10.2013 року № 1490, а також рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської Ради депутатів трудящих від 29.04.1974 р. №232 та товариського суду ЖЕК №2 від 31.05.1974 р. Існуючий проїзд (прохід), що використовується [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] також, не відповідає п. 2* Додатку 3.1 ДБН 360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки місцями його ширина є меншою ніж 3,5 метра; та п. 2.32 ДБН В.2.3-5-2001 «Споруди транспорту. Вулиці та дороги населених пунктів» в частині радіусу закруглень проїзної частини проїзду, оскільки порушує визначений норматив у 6 метрів на вїзді на територію домоволодіння [PERSON]; п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень щодо розташування проїзду відносно існуючих будівель і споруд, оскільки відстань від найбільш виступних конструкцій домоволодіння №13 до існуючого проїзду (проходу) є меншою ніж 1 метр. Таким чином, рішення сесії [PERSON] міської ради №1279-62- VI від 29.08.2014 року в частині передачі у власність земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає визнанню недійсним та скасуванню, оскільки при його постановленні було допущено порушення встановленого для цього законом порядку, наслідком чого стало порушення прав позивачки [PERSON], яка позбавлена можливості оформити свої права на земельну ділянку (приватизувати земельну ділянку) в звязку з накладанням земельної ділянки відповідачів на земельну ділянку, яка надана їй в користування, факт чого підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Оскільки виданим на імя відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтвом про право власності на земельну ділянку порушуються права позивачки [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, вимогу позивачки про визнання оспорюваного свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсними та скасування державної реєстрацію речових прав на нерухоме майно за №7095542 від 17.09.2014 року, №7095597 від 17.09.2014 року та №7095632 від 17.09.2014 року на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно, проведену Реєстраційною службою [PERSON] міськрайонного управління юстиції Київської області. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню на користь позивача з відповідачів сплачений позивачем судовий збір в сумі 2204 грн. 84 коп. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи сплачені позивачем згідно квитанції №40 від 05.10.2016 року в сумі 12000 грн. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved