Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає виселити його з квартири № 28 житлового будинку № 10 по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 10.04.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого йому був наданий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15000 доларів США, із умовами щомісячного погашення частини кредиту і сплати відсотків за користування кредитом; забезпеченням виконання зобов'язання стала передача в іпотеку об'єкта нерухомості квартири № 28 у житловому будинку № 10 по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області. Згідно позовної заяви, відповідач порушив умови договору щодо щомісячних виплати суми кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом, внаслідок чого у нього станом на виникла заборгованість за цим договором. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.12.2013 року за позовом ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме спірну квартиру; після цього, за твердженням позивача, відповідач був зобовязаний протягом місяця з дня отримання відповідної звільнити квартиру, але цього зроблено не було, у звязку з чим позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судове засідання представник позивача не з'явився, але ним подана заява, згідно якої просить розглянути позов за своєї відсутності, наполягає на позовних вимогах. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просить застосувати положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", врахувавши, що спірна квартира є його єдиним житлом. Суд, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши надані йому докази, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Так, 10.04.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPVLGА00000027 (а.с.6-8), згідно якого йому був наданий кредит у розмірі 16500 доларів США. Згідно умов договору, відповідач зобов'язався щомісячно погашати частину кредиту у розмірі 238,28 доларів США щомісячно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості, та винагороди за надання фінансового інструменту (комісії) у розмірі 0,20 % на місяць від суми виданого кредиту. В забезпечення укладеного кредитного договору між сторонами 10.04.2007 року було укладено договір іпотеки (а.с.9-11), згідно якого (пп.1, 2, 3, 4, 7, 35.1-35.3) відповідач забезпечив виконання своїх зобов'язань передачею в іпотеку квартири № 28 у житловому будинку № 10 по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області, загальною площею 51,76 кв.м. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.12.2013 року, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, що складала 179676 гривень, було звернуто стягнення на предмет іпотеки належну [PERSON] квартиру № 28 у житловому будинку № 10 по вул.Бочарова в м.Вільнянськ Запорізької області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" в порядку, визначеному ст.38 Закону України "Про іпотеку". Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на положення ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ст.109 ЖК України, згідно положень яких звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Проте згідно п.1.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. За змістом розділу V Закону України "Про іпотеку", виселення мешканців (ст.40 Закону) є однією зі стадій задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. [PERSON] України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", застосовується до всіх правовідносин, що стосуються примусового стягнення нерухомого житлового майна, незалежно від стадії такого стягнення та його підстав, то слід вважати, що відповідний мораторій поширюється і на випадки виселення мешканців, що мало б здійснюватися на підставі судового рішення та згідно ст.40 Закону України "Про іпотеку", на яку посилається позивач. З поданих доказів вбачається, що спірна квартира надана в забезпечення кредиту в іноземній валюті, використовується відповідачем як місце постійного проживання, де він й зареєстрований, загальна площа квартири складає 51,76 кв.м. і не перевищує встановлений законом розмір, даних про те, що відповідач має інше житло, суду не надано. За таких обставин у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed