Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

позивачка у січні 2014 року звернулась з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт належності [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS], встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після його смерті, та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на зазначений житловий будинок, що належав на праві приватної власності її батьк у, [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що прийняла спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка, яку належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON] та представник Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області, яких належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнали, не заперечували проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Відповідно до статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Таким чином, час і підстави виникнення права власності на житловий будинок у спадкодавця визначаються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, а підстави спадкування зазначеного майна визначаються законом, який діяв на час відкриття спадщини, тобто згідно з положеннями книги шостої ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року). Згідно пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Спірний будинок з господарськими будівлями був збудований до введення в дію діючого ЦК України. В довідці Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області зазначено, що згідно погосподарської книги № 6, особистий рахунок [NUMBER], власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], є [PERSON]. [INFO]. Розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок складає 0,46 га, земельна ділянка не приватизовувалася і державного акту не видавалося (а.с.19). Як убачається з технічного паспорту, дійсна вартість будинку складає 72604 гривні (а.с.10-16). Ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до .ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України встановлює, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З свідоцтв про народження та про шлюб убачається, що позивачка та [PERSON] є дочками [PERSON] та [PERSON], а [PERSON] - є дружиною [PERSON] (а.с.6-7, 44-46, 55-56). [PERSON] до дня своєї смерті проживав в [ADDRESS], та помер [INFO]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ройлянської сільської ради та свідоцтвом про смерть (а.с. 8, 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] (а.с.10-16). Заповіту спадкодавець [PERSON] не залишив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.53), а тому відповідно до ч.2 ст.1223 ЦПК України право на спадкування одержують спадкоємці за законом першої черги, тобто дружина спадкодавця: [PERSON] та його діти: [PERSON] та [PERSON] Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовились від своїх часток спадщини на користь позивачки, що підтверджується їхніми заявами, посвідченими нотаріально (а.с. 32, 43) . Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги у встановлений законом строк подала до Саратської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини (а.с. 34. З відповіді нотаріуса вбачається, що він відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.9). Оскільки позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], тому суд вважає необхідним позов задовольнити частково та визнати за позивачкою право власності на належний спадкодавцеві вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями. Пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з наступними змінами та доповненнями) роз'яснив, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлююється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. Оскільки правовстановлюючий документ на спірний будинок на ім'я я спадкодавця відсутній, то вимоги позивачки про встановлення факту належності спадкодавцеві спірного житлового будинку не підлягають задоволенню. В даному випадку спадщина відкрилась 29 травня 2013 року, тому правовідносини, що виникли, регулюються діючим ЦК України ( в редакції 16 січня 2003 року), який не містить такого поняття, як "фактичне прийняття спадщини". Тому вимоги позивачки про встановлення факту прийняття спадщини також не підлягають задоволенню.

Outcome: partial