Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 р. він подав запит на інформацію до КП ''Коме\-нергосервіс" Дніпропетровської міської ради, зокрема, запитав які послуги кожного місяця в період з 01 листопада 2009 р. по 01 листопада 2014 р. КП "Коменер\-госервіс" надавало мешканцям за адресою: [ADDRESS]. Дотепер КП "Коменергосервіс" не надало цієї інформації. Як відповідь на цей запит від 13 жовтня 2014 р. на адресу позивача надійшов лист за підписом ди\-ректора КП "Коменергосервіс" Потапенко А.В. за вих. №1416 від 22.10.2014 р., в якому не була надана запитувана інформація. В цій заяві за підписом Потапенко А.В. було запропоновано [PERSON] звернутися до абонентської служби збуту. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, у заяві від 13.10.2014 р. позивач запитував інформацію, а не роз'яснень, і ця інформація повинна була бути надана керівником КП "Коменергосервіс", а не абонентською службою збуту. Разом з цим листом було надіслано папірець під назвою "Випис\-ка з особистого рахунку №43-180092", згідно з якою , у 2010 -2013 р.р. за цим особистим рахунком було сплачено більше грошей, ніж було нараховано КП "Коменергосервіс" - лише у 2014 році нараховано було більше, ніж сплачено - тобто нараховано було 705,62 грн., а сплачено - 547,16 грн. Вбачається, що станом на 01.10.2014 р. КП "Коменергосервіс" вимагає сплати за цим рахунком №43-180092 ще 519,52 грн., тоді як відповідно до виписки переплата за особистим рахунком №43-180092 у 2011 році становить 683,14 грн., у 2012 році переплата становить 431,38 грн., у 2013 році переплата становить 722,95 грн., що на переконання позивача, свідчить про незаконність дій відповідача. Предмет позову становить вимога (з урахуванням уточнень предмету позову /а.с. 22/) про стягнення з КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради 1 837,47 грн., набутих без достатньої правової підстави за 2011 - 2011 р. за особистим рахунком №43-180092, та процентів за весь час користування цими грошовими коштами, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної відповідачем ненаданням інформації на запит від 13 жовтня 2014 р., зокрема, ненаданням інформації про те, які послуги кожного місяця в період з 01 листопада 2009 р. по 01 листопа\-да 2014 р. КП "Коменергосервіс" надавало мешканцям за адресою: [ADDRESS], та про зобов'язання відповідача надати позивачу в повному обсязі інформацію, яку позивач запитав у відповідача у своїй заяві до нього 13 жовтня 2014 р. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, в цій частині позивач полагався на розсуду суду. Разом з тим, відповідно до наданого позивачем розрахунку за користування грошовими коштами в сумі 1 837,47 грн. в 2011-2013 р.р., має бути сплачена сума в розмірі 438,18 грн. (за 2011 р. - 52,16 грн., за 2012 р. - 82,84 грн., за 2013 р. - 128,62 грн., за 2014 р. - 174,56 грн.). Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях. Заслухав пояснення позивача, та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову частково, виходячи з наступного. 13 жовтня 2014 р. [PERSON] подав запит до КП ''Коме\-нергосервіс" Дніпропетровської міської ради, який був отриманий відповідачем зокрема, запитав які послуги кожного місяця в період з 01 листопада 2009 р. по 01 листопада 2014 р. КП "Коменер\-госервіс" надавало мешканцям за адресою: [ADDRESS], утім, КП "Коменергосервіс", отримавши цей запит, не надало інформації по суті викладеного у запиті питання. Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій формі або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення адресуються, в тому числі, підприємствам, установам та організаціям, незалежно від форм власності, а у зверненні повинно бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, та викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги, а письмове звернення повинно бути підписано заявником із зазначенням дати. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. За ч. 2 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»). Як встановлено судом на підставі листа за підписом ди\-ректора КП "Коменергосервіс" Потапенко А.В. за вих. №1416 від 22.10.2014 р., в якості відповіді на цей запит на адресу позивача надійшов цей лист, в якому серед іншого, що не стосується суті порушеного [PERSON] питання, було запропоновано [PERSON] звернутися до абонентської служби збуту. Відтак, суд погоджується із доводами позивача щодо того, що має бути надана в повному обсязі інформація, яку позивач запитав у відповідача у своїй заяві до нього 13 жовтня 2014 р., через що для суду вбачаються підстави для ухвалення рішення про зобов'язання відповідача надати [PERSON] відповідь на заяву від 13.10.2014 р. З приводу вимоги позову про стягнення з відповідача на користь позивача 2 275 грн. 65 коп., суд погоджується із наданим позивачем розрахунком; підстави для задоволення даної вимоги позову передбачені ст. 1212 ЦК України. Що стосується вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, то, відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з наступного. За ч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом. Висновок суду щодо наявності підстав для задоволення вимоги позову та зобов'язання КП «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради надати позивачу відповідь на заяву від 13.10.2014 р., не є безумною підставою для замовлення вимоги про відшкодування моральної шкоди, та мають бути встановлені інші чотири складові елементи: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Утім, судом не встановлено наявності такої шкоди для позивача в результаті дій відповідача. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Таким чином, оскільки позивач не надав доказів (ст. 10 та 60 ЦПК України) на підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних страждань, через що в задоволенні даної вимоги позову має бути відмовлено. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial