Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2013 року в розмірі 13907 грн. 18 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 20 листопада 2013 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надав [PERSON] кредит у зазначеній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 25 березня 2015 року [PERSON] має заборгованість на загальну суму 13907 грн. 18 коп., з яких: 5794 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 5824 грн. 49 коп. - заборгованість по сплаті процентів, 1150 грн. - заборгованість за комісією та штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 638 грн. 44 коп. (процентна складова). Представник позивача Андрійченко В.М. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов Банку задовольнити та розглянути справу за його відсутності. У разі неявки в суд відповідача проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 листопада 2013 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" і [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] у своїй заяві на видачу кредитної платіжної картки підтвердив, що його заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку становить між ним і ПАТ КБ "ПриватБанк" договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. У п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, які підлягають сплаті в першу чергу. Суд встановив, що свої зобов'язання за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2013 року Банк виконав, надав відповідачу кредит у розмірі 6700 грн. Проте, у порушення вимог закону та умов укладеного договору [PERSON] погашення заборгованості за кредитом не здійснює, проценти за його користування та інші платежі Банку не сплачує. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норми ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним 20 листопада 2013 року із Банком договором станом на 25 березня 2015 року [PERSON] має перед ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість на загальну суму 13907 грн. 18 коп., з яких: 5794 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом, 5824 грн. 49 коп. - заборгованість по процентам, 1150 грн. - заборгованість за комісією та штрафи в розмірі 1138 грн. 44 коп. (500 грн. (фіксована частина) + 638 грн. 44 коп. (процентна складова - 5 % від суми позову)). Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором № б/н від 20 листопада 2013 року належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, тому із [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість в розмірі 13907 грн. 18 коп. у межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів. Також згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved