Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 29 березня 2000 року вона і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2009 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на повному її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, участі у їхньому вихованні не приймає. Після розірвання шлюбу [PERSON] зобов'язувався добровільно надавати матеріальну допомогу малолітнім дітям, проте своїх зобов'язань не виконує. Діти потребують нормального харчування, одягу, для чого необхідна значна сума коштів. Будучи інвалідом ІІІ групи, вона не має можливості забезпечити дітей усім необхідним. Відповідач [PERSON] аліментів нікому не сплачує, стягнення з нього за виконавчими документами не проводяться, тому він може надавати матеріальну допомогу дітям. Просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, позовні вимоги зменшив та уточнив. Просив стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на двох його малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у суді позов з урахуванням зменшення позовних вимог визнав повністю, про що надав суду відповідну заяву. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 березня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 серпня 2009 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та знаходяться на повному її утриманні. Позивач [PERSON] з 01 червня 2012 року є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИО-1 № 0381351. Відповідач [PERSON] проживає окремо від них за адресою: [ADDRESS]. Добровільно позивачу матеріальної допомоги на утримання їхніх двох малолітніх дітей він не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Із довідки № 1-б від 29 жовтня 2014 року видно, що з 05 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] працює на посаді вантажника у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Бінат ЛТД" (м. Київ, вул. Кіквідзе, 13), щомісячно отримує заробітну плату. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що домовленості між сторонами щодо утримання дітей між ними не досягнуто, відповідач [PERSON] добровільно допомоги позивачу [PERSON] щодо утримання їхніх двох малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], не надає, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно із приписами п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved