Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначали, що о 07 год. 30 хв. 29 вересня 2016 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Т-0804 «Кам'янка-Дніпровська-Велика Лепетиха-Каховка» у бік м.Кам'янка-Дніпровська в межах населеного пункту, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, не впевнився в безпеці та змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну для себе смугу руху, де здійснював дорожній рух [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер [NUMBER], в салоні якого перебували пасажири [PERSON] та малолітній [PERSON] і допустив зіткнення транспортних засобів, в наслідок якого вони отримали тілесні ушкодження з якими їх було доставлено до медичного закладу. 14.10.2016 у КУ «Запорізька обласна дитяча клінічна лікарня» настала смерть [PERSON] [PERSON] просила суд, стягнути з [PERSON] та Страхової компанії «Універсальна» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 31,542 грн. 32 коп. та моральну шкоду в розмірі 700,000 грн., а також судові витрати (на правову допомогу 3000 грн.). [PERSON] просив суд, стягнути з [PERSON] та Страхової компанії «Універсальна» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 44 064 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., а також судові витрати (на правову допомогу 3000 грн.). Ухвалою суду від 01.10.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 31.10.2018 року розгляд справи визначено проводити у порядку загального позовного провадження і справу призначено до розгляду на 21.11.2018 року. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та представниця [PERSON], заявлені вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовних заявах. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], позовні вимоги визнали частково, просили суд стягнути заявлені суми відшкодування матеріальної шкоди з іншого співвідповідача СК «Універсальна», як такі що покриваються розмірами страхового відшкодування за відповідними договорами, розмір моральної шкоди визнали частково у сумі по 10 000 грн. кожному з позивачів. Представник Страхової компанії «Універсальна» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.185/. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області встановлено, що 29 вересня 2016 року, приблизно о 07 год. 30 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 210994-20», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по автодорозі Т-0804 «Кам'янка-Дніпровська-Велика Лепетиха-Каховка» у бік м. Кам'янка-Дніпровська в межах населеного пункту з мінімально можливою швидкістю 75,2-78,5 км/год., яка перевищувала дозволену, порушуючи вимоги п.п.10.1, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., (далі ПДР), 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», 12.9 «Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», не впевнився в безпеці та змінив напрямок свого руху, виїхавши на зустрічну для себе смугу руху. В цей же час, у зустрічному водієві [PERSON] напрямку, здійснював дорожній рух водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер [NUMBER], в салоні якого перебували пасажири [PERSON] та [PERSON] Водій [PERSON], маючи об'єктивну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів шляхом виконання ним вимог п.10.1 ПДР, не впевнився в безпеці, виїхав на смугу руху водія [PERSON], та в районі будівлі № 3086 по вул. Центральна (Леніна) в с.Велика Знам'янка, Кам'янсько-Дніпровського району, Запорізької області, допустив зіткнення транспортних засобів, в наслідок якого [PERSON], [PERSON], [PERSON], отримали тілесні ушкодження з якими їх було доставлено до медичного закладу. [INFO] у КУ «Запорізька обласна дитяча клінічна лікарня» настала смерть [PERSON] Вироком Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року: [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом покарання. Стягнуто з СК «Універсальна» на користь [PERSON] - 64064 грн. 32 коп. і на користь [PERSON] - 96542 грн. 32 коп. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.08.2018 року вирок Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відносно [PERSON], засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в частині стягнення шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON], скасовано і призначено новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді. В іншій частині вирок Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 15.02.2018 року залишено без змін /а.с.29-32/. В силу приписів ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Цивільна відповідальність [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом автомобілем моделі ВАЗ 210994-20, №ВТ0437АІ, 2007 р.в. була застрахована власником автомобіля [PERSON] у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4563979 від 29.11.2015 р. Цивільна відповідальність [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом автомобілем [NUMBER] була застрахована в АТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0481041 від 11.08.2016 р. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Матеріалами справи підтверджено, що 29.09.2016 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечених транспортних засобів: автомобіля ВАЗ 2106 д.н. [NUMBER] під управлінням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під управлінням [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені транспортні засоби та спричинені тілесні ушкодження [PERSON], [PERSON], а також пасажирам автомобіля [NUMBER] [PERSON] і [PERSON], [INFO], які проходили стаціонарне лікування. В результаті отриманих травм [PERSON] помер, а отже, вказана подія є страховим випадком. За змістом роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" в пункті 4 вказано про те, що з огляду на презумпцію вини завдавана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Згідно із п.25 Постанови передбачено, що страхове відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України (ст.ст.1195-1208) та розділом НІ Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, «моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки». На підставі ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ч.23.1 ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях; яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Відповідно до ч.24.1 ст. 24 цього ж Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. При цьому зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Згідно ч.24.2 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Частиною 24.3 ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у випадку якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. На підставі ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. За змістом ч.27.3 ст.27 цього ж Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч.27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В силу приписів ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Постановою Кабінету Міністрів України №826 від 11.07.2001 року «Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» передбачено, що проводиться відшкодування витрат на поховання; придбання одягу, взуття, інших предметів для похорону; організацію поминального обіду,- релігійні обряди; виготовлення і встановлення пам'ятників та огорож тощо. Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначенні в договорі страхування. При вирішені спору необхідно врахувати вимоги ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де передбачено, що шкоду не відшкодовується у випадку: - якщо шкода, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; - якщо шкода, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; - якщо шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до п.6 ст. 7 Закону України "Про страхування"; - якщо шкода, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; - якщо шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу; - якщо шкода, заподіяну життю та здоров'ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Суд вважає, що позивач [PERSON] має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди із розрахунку 5% від страхової виплати за шкоду за рахунок ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі документально підтверджених закладом охорони здоров'я витрат на лікування та вартості пошкодженого автомобіля підтвердженого звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства в межах страхового ліміту, тобто 2 203 грн. 21 коп. Позивач [PERSON] має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі документально підтверджених закладом охорони здоров'я витрат на лікування, моральної шкоди за смерть сина [PERSON] із розрахунку 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку 12x1450=17400 грн. та витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника на підставі документів які підтверджують такі витрати але не більше ніж 12 м.з.п. на день настання страхового випадку 12x1450=17400 грн. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.78 ЦПК передбачено, що обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню на користь [PERSON], в сумі 31 542 грн. 32 коп., і на користь [PERSON] в сумі 44 064 грн. 32 коп. та витрат на правову допомогу, підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи /а.с.19-28; 40-82; 130/. При вирішені питання про стягнення моральної шкоди з [PERSON] суд враховує те, що [PERSON] втратила сина, а [PERSON] онука - [PERSON], тяжкість тілесних ушкоджень позивачів, тривалість їх лікування /а.с.125-129/, глибину душевних та фізичних страждань, необережну форму вини, майновий стан [PERSON], наявність на утриманні двох малолітніх дітей, позитивну характеристику відповідача за місця проживання, відсутність постійного доходу для утримання сім'ї, часткове відшкодування шкоди потерпілим у сум1 5078 грн./а.с.137/, виходячи з вимог розумності та справедливості вважає, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню слід задовольнити частково: на користь [PERSON] в розмірі 500 000 грн. 00 коп. і на користь [PERSON] в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Відповідно до приписів ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь кожного з позивачів по 3 000 грн. 00 коп. витрат, які вони понесли на професійну правничу допомогу /а.с.29, 82/. На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 23, 979, 990, 1166-1168 ЦК України, ст.ст.6, 9, 23-27, 29, 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial