Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

[PERSON] 16.08.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що з лютого 2007 року він з [PERSON] проживали однією сім`єю без реєтрації шлюбу, від цих стосунків мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні стосунки припинено з вересня 2014 року, з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом з ним. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечувала щодо проживання з ним дитини. Весь час відповідач життям сина не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. З 2014 року він із сином проживають з його родичами в приватному будинку, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між ними доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15951/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.02.2019 р. справу прийнято до провадження судді Ус О.В. та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2019 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.01.2020 р. вирішено питання про виклик свідків, розгляд справи відкладено. Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 25.03.2020 року підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам. Пізніше надав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. Представник третьої особи Служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`яилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Допитаний в судовому засіданні, яке відбулось 25.03.2020 року [PERSON] суду пояснив, що позивач його син, а відповідачка колишня співмешканка сина. Йому відомо, що відповідачка не з`являється, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, взагалі забула, що у неї є син. Син з відповідачкою та сином приїхали у 2014 році в м. Херсон, пізніше вона їх покинула та виїхала у невідомому напрямку, іноді телефонувала дитині. Відповідачка зловживала спиртними напоями. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 25.03.2020 року в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її брат. Про дитину піклується лише брат. Відповідачка з осені 2014 року разом з братом та дитиною не проживає, відомо, що вона вийшла заміж, народила дитину та виїхала з м. Херсона. Кажуть, що вона розійшлась та вже з іншим чоловіком проживає та народила дитину. Сину своєму дзвонила рідко, не цікавиться його життям, успіхами, самоусунулась від виховання сина. Кошти на його утримання та виховання не передає. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.2009 року (арк. справи 9). Згідно довідки від 04.11.2014 р. №6521000187 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] разом з малолітнім [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 11). З листа Херсонського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-23/2310 від 09.11.2016 р. вбачається, що родина [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON] , 2009 р.н., знаходиться під соціальним супроводом Херсонського міського гуманітарного центру по роботі з внутрішньо переміщеними особами. За час роботи з родиною з`ясовано, що з серпня 2014 року син проживає разом з батьком і повністю знаходиться на його вихованні та утриманні. З матір`ю [PERSON] шлюб зареєстрований не був. На початку 2015 року мати [PERSON] вступила в шлюб з місцевим чоловіком та наприкінці року народила дитину. На даний час, вона з дитиною та чоловіком знаходиться і проживають на території Луганської області і з сином спілкується в телефонному режимі 3-4 рази на місяць та в утриманні дитини участі не приймає. [PERSON] на даний час безробітний та перебуває в обласній лікарні після проведеної 01.11.2016 р. операції по відновленню тазостегнового суглобу на правій нозі (арк. справи 19). Відповідно до листа КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних" №01-7/1048-2 від 24.05.2018 р., під наглядом медичних працівників дитячої поліклініки №2 перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , з 06.07.2014 року, мешкає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів медичних працівників на прийомі у поліклініці та під час викликів додому з дитиною знаходиться батько [PERSON] . Мати не була присутньою під час оглядів та не зверталась до медичних працівників за інформацією щодо стану здоров`я дітей (арк. справи 13). Згідно акту обстеження умов проживання від 20.06.2018 р., складеного головним спецілістом служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради, проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS] та встановлено, що [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON] в одноповерховому будинку зі своїми родичами, займає окремий поверх - мансарду, в якій розташовано 4 кімнати, є невелика кухня (місце для їжі) з холодильником, мікрохвильовою піччю, на поверсі є окремий санітарний вузол. В наявності всі необхідні меблі, предмети побуту. В помешканні нещодавно зроблений ремонт, чисто, просторо. Перед будинком великий доглянутий двір. У дитини є окрема кімната, окреме ліжко для сну, місце для занять та відпочинку, іграшки, одяг на окремих полицях, гардеробна кімната, їжа. Житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільний. Створено умови для утримання, виховання та розвитку дитини (арк. справи 14). Відповідно до довідки від 29.05.2018 р. виданої віце-президентом ХМДГО спортивного клубу "Титан" [PERSON], [PERSON] , почав займатись Айкідо в гімназії №1 з вересня 2016 року. В період тренувань батько, [PERSON] постійно піклувався про фізичну та моральну підготовку сина до занять та забезпечував його всім необхідним для тренувань. [PERSON] завжди приходив на заняття доглянутий, охайний, в чистому кімоно, яке придбав йому батько. Він був забезпечений усіма необхідними речами для тренувань. Протягом двох років навчання Айкідо [PERSON] із великим задоволенням відвідував всі спортивні заходи та виїзні заняття. Вихованням дитини за цей період займався тільки батько [PERSON] , [PERSON] і бабуся. Мати жодного разу не з`явилась на тренуваннях і не цікавилась успіхами свого сина [PERSON] . [PERSON] приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина. Із задоволенням цікавиться успіхами [PERSON] в Айкідо. Стосунки батька і сина дружні (арк. справи 15). Згідно довідки №28/01-59 від 26.03.2018 р. виданої Херсонською гімназією №1 Херсонської міської ради, [PERSON] прийшов до гімназії №1 на підготовчі курси, а у вересні 2016 року до першого класу разом з татом і бабусею. Під час відвідування підготовчих занять та навчання у першому та другому класах батько, [PERSON] постійно піклувався про підготовку дитини до гімназії, а згодом, про забезпечення сина [PERSON] всім необхідним для навчально-виховного процесу і розвитку дитини. [PERSON] завжди приходив до гімназії доглянутий, охайний, у гімназійній формі, яку придбав йогму батько. Він був забезпечений усіма необхідними речами для навчання, позакласної творчої робюоти. Під час навчання у першому і другому класах учень регулярно і з задоволенням відвідував позакласні заходи, спортивну секцію з айкідо, екскурсії. Вихованням дитини за цей період займався тільки батько [PERSON] і бабуся. Батько побудував будинок і створив усі необхідні умови для проживання, навчання і розвитку дитини. Мати жодного разу протягом двох років не з`являлась в навчальному закладі і не цікавилась успіхами свого сина [PERSON] у класного керівника. [PERSON] приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина, регулярно відвідує навчальний заклад під час індивідуальних консультацій класного керівника, є активним учасником батьківських зборів. З задоволенням цікавиться успіхами [PERSON] у навчанні, під час родинних свят, спортивними досягненнями (арк. справи 16). Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної у м.Херсоні ради №3389 від 16.05.2019 р., [PERSON] було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З 15.10.2015 р. [PERSON] було знято з обліку в зв`язку зі зміною місця проживання (згідно запиту Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Херсоні ради) (арк. справи 53). З листа Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м.Херсоні ради №02/3570 від 20.05.2019 р., вбачається, що [PERSON] взято на облік, як внутрішньо переміщену особу та видано довідку №6522001066 від 16.10.2015 р., про що внесені відповідні дані в Єдину інформаційну базу даних про взятих на облік внутрішньо переміщених осіб. Фактичне місце проживання у [ADDRESS] . Довідка не скасована (арк. справи 55). З висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради №02-14-209-25 від 17 грудня 2019 року вбачається, що Орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням своєї дитини не займається, належним чином матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні малолітньої дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Такі дії відповідача негативно впливають на розвиток дитини, внаслідок чого у суд приходить до переконання, що в подальшому у дитини може складатись враження щодо відсутності підстав піклуватися та виховувати свою дитину тощо. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За приписами ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Позивач відмову від отримання аліментів не заявляв, а тому підстави для перерахування аліментів на особистий рахунок дитини відсутні. Позивач не висловив вимог щодо способу стягнення аліментів та їх розміру. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно вимог ст.ст.141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи наведене, за відсутністю достовірних даних щодо сімейного та матеріального стану відповідачки, суд вважає доцільним стягнення з неї аліментів на утримання сина на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дати звернення до суду з позовом та до повноліття дитини, враховуючи приписи ст. 191 СК України. Згідно ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону. В абз. 2 ч. 1ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення`вказано, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною першої статті другої вказаного вище закону визначено, що розмір аліментів в твердій грошові сумі є обєктом індексації. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 09 квітня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved