Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог та пояснень представника позивача в судовому засіданні, 29.10.1985 року з ним стався нещасний випадок, а 19.04.2005 року після проведеного розслідування було складено Акт про нещасний випадок на виробництві та Акт розслідування нещасного випадку на виробництві. На підставі вказаних актів Хмельницькою міжрайонною травматолого - офтальмологічною медико - соціальною комісією 07.12.2005 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності тридцять п'ять відсотків довічно. Позивач вважає, що на згідно ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон) він має право на отримання одноразової страхової виплати потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. 02 серпня 2013 року позивач звернувся до відповідача з заявою провести одноразову страхову виплату, однак йому в цьому було відмовлено постановою від 23 серпня 2013 року № 2212/72/72/18 "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг [PERSON]" на підставі рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.01.2013 року в справі № 2-а/2211/234/12. Позивач вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм права, так як ст.37 Закону містить вичерпний перелік підстав за наявності яких Фонд може відмовити у страхових виплатах і наданні соціальних послуг, а також він був позбавлений можливості оскаржити її до спеціальної комісії при ВВД ФССНВ у м.Нетішин. Відповідно до проведених позивачем розрахунків згідно Постанови КМУ від 26.09.2001 року № 1266, розмір одноразової страхової виплати становить 74936 гривень. На підставі наведеного, позивач просив зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м.Нетішин Хмельницької області (далі - ВВД ФССНВ у м.Нетішин) провести одноразову страхову виплату в чотирикратному розмірі граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду в сумі 74936 гривень. В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали та подали письмові заперечення. Представники також пояснили, що нещасний випадок з позивачем стався 29.10.1985 року і вперше огляд МСЕК відповідно до отриманої травми він проходив 07.12.1985 року, а потім - 03.03.1986 року, в результаті якого йому було встановлено ІІ групу інвалідності, визначено 100% втрати працездатності на 1 рік. 07.12.2005 року [PERSON] повторно проходив огляд МСЕК і йому було встановлено ступінь втрати працездатності 35%. Саме ж поняття "одноразова допомога" з'явилося лише після прийняття Закону України "Про охорону праці" від 24.11.1992 року. Представники пояснили, що згідно чинного законодавства, яким керується Фонд, позивач не має права на отримання одноразової допомоги, оскільки таке має лише особа, якій вперше встановлена стійка втрата працездатності після вступу в дію Закону України "Про охорону праці" від 24.11.1992 року. Так, позивач вперше оглядався МСЕК і йому була встановлена стійка втрата працездатності до 24.11.1992 року, а 07.12.2005 року він проходив огляд повторно. В той же час позивач отримує щомісячні страхові виплати на підставі поданої ним заяви до відділення Фонду 31.01.2006 року. Крім того, на даний час є чинною постанова ВВД ФССНВ у м.Нетішин "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг [PERSON]" № 2212/72/72/18 від 23 серпня 2013 року, якою позивачу відмовлено у призначенні одноразової страхової виплати. Представники пояснили, що в постанові зазначено про відмову в призначенні страхових виплат, оскільки така форма постанови про відмову затверджена наказом виконавчої дирекції Фонду. Вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З Акту розслідування нещасного випадку від 19.04.2005 року та Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 19.04.2005 року вбачається, що 29 жовтня 1985 року з [PERSON] стався нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, відповідальним за який є позивач, який порушив правила дорожнього руху. Згідно довідки серії ВТЭ-5 № 055089 від 27.03.1991 року, довідки серії МСЕ № 068093 від 07.12.2005 року, при повторному огляді [PERSON] 27.03.1991 року ВТЕК встановлено третю групу інвалідності по трудовому каліцтві, а при повторному огляді 07.12.2005 року МСЕК встановлено йому другу групу інвалідності по трудовому каліцтву довічно. Як вбачається з довідки серії 2-18 АИ № 054613 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 07.12.2005 року, Хмельницькою міжрайонною травматолого - офтальмологічною медико - соціально комісією [PERSON] було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 35 % довічно. Згідно п.б ч.1 ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого. Згідно ч.2 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, Фонд соціального страхування від нещасних випадків проводить одноразову страхову виплату потерпілому, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток втрати потерпілим професійної працездатності, але не вище чотирикратного розміру граничної суми заробітної плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду. Як вбачається з ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року, справа № 2-а/2211/234/12, адміністративний позов [PERSON] до ВВД ФССНВ у м.Нетішин про стягнення одноразової допомоги потерпілому, а саме: одноразової страхової виплати - залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском ним строку звернення до суду. Постановою ВВД ФССНВ у м.Нетішин "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг [PERSON]" № 2212/72/72/18 від 23 серпня 2013 року, позивачу відмовлено у призначення страхових виплат у зв'язку з рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2013 року, справа № 2-а/2211/234/12. Форма постанови "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг" затверджена наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України "Про затвердження зразків заяв та постанов для призначення, перерахування та проведення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей)" № 188 від 19.03.2008 року. Вищевказана форма постанова відповідає додатку № 48 до означеного наказу. Як вбачається з постанови Нетішинського міського суду від 29 січня 2014 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2014 року, [PERSON] звертався до суду з позовом до ВВД ФССНВ у м.Нетішин про визнання незаконною та скасування відмови ВВД ФССНВ у м.Нетішин у скликанні спеціальної комісії при ВВД ФССНВ у м.Нетішин, визнання незаконною та скасування постанови ВВД ФССНВ у м.Нетішин № 2212/72/72/18 від 23 серпня 2013 року "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг [PERSON]". Однак в задоволенні даного позову йому було відмовлено. З наведеного вбачається, що на даний час постанова ВВД ФССНВ у м.Нетішин "Про відмову у страхових виплатах та наданні соціальних послуг [PERSON]" № 2212/72/72/18 від 23 серпня 2013 року, якою позивачу відмовлено у призначення страхових виплат, а саме: одноразової страхової виплати потерпілому, є чинною і ніким не скасована. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] Водночас суд вважає, за необхідне зазначити, що в поданих запереченнях представник відповідача стверджує, що дану справу слід закрити на підставі ст.205 ЦПК України, яка передбачає закриття провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Вказане мотивує тим, що18.10.2012 року Нетішинський міський суд виніс постанову у справі за аналогічним позовом [PERSON] до ВВД ФССНВ у м.Нетішин про стягнення одноразовою допомоги потерпілому, якою позов задоволив частково, зобов'язав відділення Фонду провести одноразову страхову виплату в сумі 37468 гривень. Дана постанова суду була скасована ухвалою Вінницького адміністративного апеляційного суду від 10.01.2013 року, позов залишено без розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.02.2014 року ухвалу Вінницького адміністративного апеляційного суду від 10.01.2013 року залишено без змін. Однак суд вважає, що підстави для закриття провадження у даній справі відсутні, так як ухвалою Вінницького адміністративного апеляційного суду від 10.01.2013 року, позов [PERSON] до ВВД ФССНВ у м.Нетішин про стягнення одноразовою допомоги потерпілому залишено без розгляду, рішення по суті позовних вимог не приймалось.

Outcome: dismissed