Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № AN31CC9HE90010 від 30.06.2011 року у сумі 49134, 36 грн. Представник позивача у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 30.06. 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за коритування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заперечення, в якому з позовними вимогами позивача не погоджується, та вважає, що штрафні санкції є не пропорційно великими та несправедливими. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відносини, що склалися між сторонами відносяться до правовідносин щодо укладання правочинів - договорів, зокрема кредитного договору і вважає за необхідне керуватися главами 48,49, 71 ЦК України. Зі ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України: "1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом." У відповідності з ст.625 та ст.1052 ЦК України передбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 549 ЦК України: "1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання". Ст. 550 ЦК України передбачає, що неустойка є правом кредитора; проценти на неустойку не нараховуються. У відповідності до ст.536 ЦК України: передбачається: "1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. 2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства". З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім цього, відповідача було ознайомлено із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) та Тарифами, які разом із підписаною заявою позивальника складають кредитно-заставний договір. Зокрема, пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) передбачено, що терміни позовної давності щодо всіх платежів за кредитом сторонами визначено тривалістю 5 років. Але суд не може використати, як доказ "Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) ", оскільки на даних умовах відсутній підпис відповідача. Підпис відповідача є лише на заяві позичальника, в якій міститься текст щодо ознайомлення з "Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) " . Суд знаходить, що в даній цивільній справі відсутні докази, що саме з текстом, який знаходиться у справі був ознайомлений відповідач. А тому у відповідності до ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), застосовується спеціальна позовна давність, яка складає 1 рік. Також з матеріалів справи вбачається, що взаємовідносини між позивачем та відповідачем виникли 30.06. 2011 року. Відповідач припинив виплату по кредиту 04.01.2012 року (а.с. 5) . Суд знаходить, що з цього часу позивач отримав застереження щодо припинення нормальних взаємовідносин щодо виконання умов договору та повинен був застерегти відповідача щодо настання для нього негативних наслідків у вигляді нарахування йому пені та штрафу. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у сумі 38426, 90 грн., а також штраф (фіксована частина) у сумі 500, 00 грн та штраф (процентна складова) у сумі 2315, 92 грн. є необгрунтованими та не відповідають вимогам закону, оскільки позивачем пропущений строк позовної заяви. В іншій частині позов підлягає задоволенню, з урахуванням того, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим з нього на користь відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом - 5250,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом -5,80 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2634,80 грн Судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial