Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

04.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка/сина [PERSON], померлого 03.10.2012 року, право власності на спадкове майно. 11.01.2017 року ухвалою судді провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 14.02.2017р. витребувано від Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи, заведеної після смерті 28.01.2005 року [PERSON] та копію спадкової справи, заведеної після смерті 03.10.2012 року [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №489331 від 13.03.2017 року позивач [PERSON] померла 10.03.2017 року. Ухвалою суду від 28.03.2017р. провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно зупинено до залучення до участі у справі правонаступника. Ухвалами суду від 26.02.2018р. відновлено провадження у справі та продовжено судовий розгляд справи за правилами\~загального\~позовного\~провадження. В судовому\~засіданні від\~28.03.2018\~року протокольною\~ухвалою судом\~було залучено\~до участі\~у справі\~у якості\~третьої особи\~- Мале приватне підприємство «Персей». Ухвалою суду\~від 31.08.2018р.\~замінено у\~справі за\~позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа Мале приватне підприємство «Персей», про визнання права власності на спадкове майно вибувшого позивача [PERSON] на процесуального правонаступника - [PERSON]. Згідно уточнення позовної заяви, наданих [PERSON], [PERSON].08.2018р., останні просять: визнати за [PERSON] право власності на: житловий будинок з надвірними та господарчими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11; земельну ділянку площею 0,0609 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11, що передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №039960, виданий 02.08.1999 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів); визнати за\~[PERSON]\~право власності\~на: житловий будинок\~з надвірними\~та господарськими\~спорудами,\~що розташований\~за адресою:\~Одеська область,\~м.\~Ізмаїл,\~вул..\~Покровська,\~№129; сто відсотків частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Персей». В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачі зазначають,\~що 03.10.2012\~помер [PERSON].\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на\~спадкове майно,\~до якої\~входить:\~-\~7/8\~частини житлового\~будинку із\~надвірними спорудами,\~що знаходиться\~в місті\~Ізмаїлі Одеської\~області по\~вулиці Левітана,\~№11;\~-\~земельна ділянка\~площею 0,0609\~га,\~що розташована\~в місті\~Ізмаїлі по\~вулиці Левітана,\~№ 11,\~передана для\~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку і\~господарських будівель;\~1/2\~частина житлового\~будинку з\~надвірними та\~господарчими спорудами,\~що розташований\~за адресою:\~Одеська область,\~місто Ізмаїл\~вул.\~Комсомольська (нині\~Покровська),\~№ 129; нежитлові приміщення МПП «Персей», які розташовані по\~проспекту Леніна\~(нині\~Миру)\~№ 26\~в м.\~Ізмаїлі;\~нежитлове приміщення\~Малого приватного\~підприємства Персе»,\~що розташоване\~по вулиці\~Кутузова,\~№ 171\~в м.\~Ізмаїлі;\~земельна ділянка\~площею 0,0476\~га,\~що розташована\~за адресою:\~Одеська область,\~м.\~Ізмаїл,\~вул..\~Кутузова,\~171,\~відведена для\~розміщення та\~експлуатації крамниці,\~належної Малому\~приватному підприємству\~«Персей» на\~підставі державного\~акту серії\~ЯМ №\~190103,\~виданого Ізмаїльською\~міською радою\~Одеської області\~14.12.2012\~року кадастровий\~№ 5110600000:01:039:0255. За життя\~[PERSON] заповіт\~не складав. [PERSON] (мати [PERSON]), [PERSON] (дружина померлого [PERSON]), будучи спадкоємцями за законом першої черги, прийняли спадщину шляхом звернення до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна. [PERSON] (син спадкодавця [PERSON]), будучи спадкоємцем за законом першої черги, від прийняття спадщини після батька відмовився на користь [PERSON], [PERSON], про що надав відповідну заяву. Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями на спадкове майно стали дружина [PERSON] та мати [PERSON]. На звернення позивачів до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, нотаріусом їм було відмовлено у звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів та відсутня реєстрація на спадкове майно. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали угоду щодо розподілу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання 19.09.2018 року не зявилися, надали до суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, уточненні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON], сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву від 19.09.2018 року про визнання позовних вимог [PERSON], [PERSON] повністю, не заперечує проти їх задоволення та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Малого приватного підприємства «Персей», в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, пояснення по справі не надавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-5203, 7/8 частин житлового будинку із надвірними спорудами по вул. Левітана, № 11 в м.Ізмаїлі належать [PERSON], що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9725702 від 01.02.2006р., копія якого наявна у справі. Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку від 18.04.1989 року [PERSON] та [PERSON] належить житловий будинок з надвірними та господарчими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Комсомольська, №127, що підтверджено, також, технічним паспортом Ізмаїльського БТІ, виданого 15.10.2002р., який після перенумерації став №129. Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року за №57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» проспект Леніна\~перейменовано у\~проспект Миру, а вулицю Комсомольську у вулицю Покровську. У листі\~КП «Ізмаїльське\~МБТІ» за\~№309\~від 19.03.2017р.\~зазначено,\~що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МЕТІ» на обєкт нерухомості по вул. Левітана, 11 в м. Ізмаїлі Одеської області власниками зареєстровані: [PERSON] (1/8 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2005р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі № 2-5199, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №51д/122 від 01.02.2006р.; [PERSON] (7/8 частки) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2005р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі № 2-5203, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 51 д/122 від 01.02.2006р. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є єдиним засновником та власником малого приватного підприємства «Персей», код ЄДРПОУ\~22488551, за місцем знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.. Левітана, №11, що підтверджено Статутом підприємства, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул.. Кутузова, 171 в м. Ізмаїлі, власниками зареєстроване мале приватне підприємство «Персей» (1/1 частка) на підставі договору купівлі-продажу комунального майна від 19.10.2000р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі №2-9307, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2/65 від 16.07.2001р.Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по пр. Миру, 26 в м. Ізмаїлі, власником нежитлових приміщень площею 632 кв.м. зареєстроване мале приватне підприємство «Персей» (1/1 частка) на підставі рішення постійного діючого Третейського суду від 16.08.2007р., зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №26/104 від 19.09.2007р. договору купівлі-продажу комунального майна від 19.10.2000р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі №2-9307, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №2/65 від 16.07.2001р. Також, [PERSON], належить в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 28.01.2005 року, зокрема, земельна ділянка площею 0,0609 га, яка знаходиться по вул. Левітана, №11 в м. Ізмаїл, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №039960, виданого 02.08.1999 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, та яку фактично прийняв у спадщину його син [PERSON], оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується будинковою книгою, копія якої наявна у матеріалах справи, але за життя не встиг оформити своїх майнових прав юридично на вказану земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №319983 від 25.12.2012 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 03.10.2012 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 7/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11; земельна ділянка площею 0,0609 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарчими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Покровська, №129; 100% статутного капіталу Малого приватного підприємства «Персей», код ЄДРПОУ 22488551. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка/сина відповідно до ст. 1261 ЦК України, що підтверджено свідоцтвом про народження спадкодавця серії VІ-УР №579726 від 16.01.1965р., свідоцтвом про укладення шлюбу спадкодавця з позивачем [PERSON] серії ІІ-ЖД №408143 від 21.06.1986р., які спадщину прийняли шляхом подачі заяв про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса, копії яких наявні у матеріалах справи. Іншій спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] його син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії IV-ЖД №391276 від 16.11.1987р., в установлений законом строк відмовився від своєї частки у спадщині, про що надав відповідну заяву. Інших спадкоємців немає. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали договір щодо розподілу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], згідно якого за [PERSON] визнається право власності на: 7/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11; земельну ділянку площею 0,0609 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11, що передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. А за [PERSON] визнається право власності на: належну спадкодавцю 1/2 частину житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Покровська, №129; сто відсотків частки в статутному капіталі Малого приватного підприємства «Персей», код ЄДРПОУ 22488551. На звернення [PERSON], [PERSON] до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області їм було відмовлено у звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів та відсутня реєстрація на спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №489331 від 13.03.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 10.03.2017 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить частка спадкового майна, що залишилася після смерті [PERSON], яку прийняла померла, однак не встигла оформити (7/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11; земельна ділянка площею 0,0609 га, яка знаходиться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11), а також 1/8 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Левітана, №11, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2005р., посвідчене державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори [PERSON] в реєстрі № 2-5199, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №51д/122 від 01.02.2006р. Спадкоємцем після смерті [PERSON] стала її дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ФЩ №244484 від 1953р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №358329 від 24.04.1992р., з якого вбачається про зміну її прізвища з [PERSON] на [PERSON]. Згідно заповіту від 28.04.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №858, [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. [PERSON] спадщину після матері прийняла шляхом звернення 19.04.2017р. до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, копія заяви наявна у матеріалах справи. Інших спадкоємців немає. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено через відсутність реєстрації права власності на спадкове майно. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК, статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Згідно ч.5 ст.147 ЦК України, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги позивачів щодо визнання за ними права власності на вищевказану спадкову власність, права на яку у повному обсязі підтверджено матеріалами справи. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved