Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності кв.[ADDRESS] (далі-спірна квартира) шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування даною квартирою, та виселення [PERSON], [PERSON] із квартири без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач є власником спірної квартири, у якій мають зареєстроване місце проживання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні в даній квартирі не проживають, відповідачі [PERSON], [PERSON] проживають у даній квартирі без реєстрації, позивач, який має намір продати спірну квартиру, не має до неї доступу, що порушує право власності останнього. Відповідно до заяви від 03 лютого 2014 року представник позивача адвокат [PERSON] просить усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, та виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири без надання іншого жилого приміщення. В запереченнях проти позову відповідач [PERSON] просить відмовити у позові з посиланням на те, що з дня народження і по даний час постійно проживає у спірній квартирі, вільно та відкрито користується нею, сплачує комунальні послуги, будь-які дії щодо порушення права позивача на квартиру відсутні. В судовому заісданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позов за вишевикладених обставин, пояснивши, що позивач є власником спірної квартири з 1995 року, відповідачі не набули права користування даною квартирою і шахрайським способом заволоділи нею, домовленості сторін шодо користування нею відсутні, позивач має намір продати спірну квартиру, просив усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою, та виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири без надання іншого жилого приміщення, правові підстави позову ст.ст.321, 391, 405 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що має зареєстроване місце проживання у спірній квартирі з 1984 року і проживає у ній з даного часу, її діти [PERSON] та [PERSON] мають у ній зареєстроване місце проживання з дня свого народження, відповідач [PERSON] одружився 6 років тому і одночасно проживає і в спірній квартирі і по вул.Шевченка у своєї дружини, з 2009 року її сімейні відносини із [PERSON] припинені, позивач не заперечував проти проживання відповідачів у спірній квартирі, в даний час вона проживає у спірній квартирі, спільно із позивачем в спірній квартирі не проживала, позивач не є членом її сім"ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що є племінником позивача, з дня свого народження і по даний час правомірно користується спірною квартирою, допитаний як свідок в порядку ч.2 ст.57 ЦПК України, пояснив, що з дня свого народження і по даний час правомірно користується спірною квартирою, в даний час в спірній квартирі фактично проживає він та [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] проживав у спірній квартирі до 2012 року, постійне місце проживання останнього у своєї дружини в [ADDRESS], відповідач [PERSON] проживає у спірній квартирі, але часто "...вид"їжджає...", позивач дозволив відповідачам користуватись спірною квартирою, відповідачі не є членами сім"ї позивача, перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою відсутні, спірна квартира є єдиним місцем його проживання, інше житло у нього відсутнє, він та відповідач [PERSON] сплачують комунальні послуги, спільно із позивачем ніколи не проживав. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що відповідач [PERSON] набув право користування спірною квартирою, позивач фактично надав згоду відповідачам на користування квартирою, правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що є рідним братом позивача, спірна квартира отримана позивачем неправомірно, має право на користування нею, в спірній квартирі в даний час фактично проживають всі відповідачі за виключенням [PERSON], який після одруження з 2008 року постійно проживає у своєї дружини в [ADDRESS], позивач має намір продати спірну квартиру, з 1995 року спільно із позивачем не проживав, позивач не є членом його сім"ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що в даний час проживає в спірній квартирі разом із [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 04 березня 2014 року просить розглянути справу за відсутності та відмовити у позові. Представник третьої особи без самостійних вимог КП "Служба Єдиного Замовника" в судове засідання не з"явився, відповідно до заяви від 17 січня 2014 року директор Карапута В.Д. просить розглянути справу за відсутності. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею, та виселення із квартири без надання іншого жилого приміщення. Виселення та визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є категоріями житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за вказаними позовами предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК Української РСР підстави для позбавлення права на житло. Відповідно до положень ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS], останній є власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 1995 року в порядку спадкування після [PERSON], державна реєстрація права власності здійснена 10 квітня 1995 року, докази на підтвердження недійсності даного свідоцтва станом на час розгляду справи відсутні. Відповідач [PERSON] до 16 квітня 2011 року мав зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, з 16 квітня 2011 року має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS], за даною адресою має зареєстроване місце проживання також і відповідач [PERSON] з 13 листопада 1991 року, зареєстроване місце проживання у спірній квартирі мають відповідачі: [PERSON] з 26 жовтня 2005 року, [PERSON] з 20 червня 2001 року, [PERSON] з 15 травня 1984 року. Дані обставини в судовому засіданні сторонами не заперечуються. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім'ї власника будинку (квартири) містить ст.156 даного Кодексу. Обов'язковою умовою для визнання осіб членами сім'ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження віднесення відповідачів до членів сім"ї позивача із врахуванням вимог ст.ст.64, 156 ЖК Української РСР, тобто відповідачі не є членами сім"ї позивача. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають у спірній квартирі своє зареєстроване місце проживання, відповідач [PERSON] до 16 квітня 2011 року мав зареєстроване місце проживання у даній квартирі, докази на підтвердження недотримання порядку їх вселення відсутні, при цьому наявність чи відсутність реєстрації місця проживання сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до пояснень відповідача [PERSON], як свідка в порядку ч.2 ст.57 ЦПК України, в даний час в спірній квартирі фактично проживає він та [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] проживав у спірній квартирі до 2012 року, він та відповідач [PERSON] сплачують комунальні послуги, що підтверджується також повідомленням ТОВ "НіжинТеплоМережі" від 29 листопада 2013 року щодо укладенння договору про надання комунальних послуг по спірній квартирі "... з одним із членів родини [PERSON]...", повідомленням КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства" від 06 грудня 2013 року щодо відкриття особового рахунку на спірну квартиру не на [PERSON], а на іншу особу, повідомленням КП "Служба Єдиного Замовника" від 11 грудня 2012 року щодо укдадення 05 квітня 2012 року договору на отримання комунальних послуг з [PERSON]. Із врахуванням викладеного відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які набули права користування спірною квартирою за згодою власника [PERSON], набули права користування нею і після здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем 10 квітня 1995 року, будь-які заперечення позивача з даного приводу з 1995 року по час виникнення спірних правовідносин щодо продажу квартири у 2013 році відсутні, тобто позивач фактично висловлював згоду на користування відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спірною квартирою, яка є постійним місцем проживання останніх, відсутність письмової згоди позивача на вселення даних відповідачів сама по собі не свідчить про те, що останні, які вселилися, не набули права користування спірною квартирою. Докази на підтвердження згоди позивача щодо вселення відповідача [PERSON] до спірної квартири відсутні, остання зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням в [ADDRESS], що є підставою для її виселення із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення. Підстави для виселення відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не встановлені, при цьому суд враховує, що відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло, згідно ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Повідомлення КП "Служба Єдиного Замовника" від 10 грудня 2013 року щодо непроживання зі слів сусідів у спірній квартирі відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підверджено доказами згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України і грунтується на припущеннях. Норма закону, яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім"ї власника, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в чинному законодавсті, зокрема, ЖК Української РСР та ЦК України відсутні, що є підставою для застосування аналогії закону, зокрема, ст.405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до пояснень відповідача [PERSON], як свідка в порядку ч.2 ст.57 ЦПК України, відповідач [PERSON] проживав у спірній квартирі до 2012 року, тобто відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад один, що є підставою для визнання останнього таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, тобто компенсація виплачується тільки за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Із врахуванням часткового задоволення позову документально підтвердженні витрати на правову допомогу за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні (всього 04 год. 25 хв), підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 414 грн. 12 коп з кожного на користь позивача (1218 грн./100*40%*4,25 год/5=414 грн. 12 коп), та по 91 грн. 76 коп судового збору з кожного на користь позивача (458,82 грн/5=91,76 грн.). Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial