Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року у розмірі 1106 грн. 56 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору. Вимоги мотивує тим, що 02 травня 2007 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний банк "Дельта") та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року. Відповідно до п. 1.1. вищевказаного Договору, позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 3666 грн. 00 коп. на придбання певного майна / послуг, на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. А також згідно умов договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95% в місяць. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 3666 грн. 00 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 15034131 від 03.05.2007 року та рахунок-фактура №Сч-КЛ000309 від 02.05.2007 року. Зі свого боку, відповідач, отримав у своє розпорядження майно, що підтверджується накладною № РН-КЛ002193 від 02.05.2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених Договором. Станом на 21.02.2014 рік відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед ТОВ "Комерційний банк "Дельта". Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 21.02.2014 року за відповідачем по укладеному з ТОВ "Комерційний банк "Дельта" кредитному договору № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року рахується заборгованість на загальну суму 1106 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за сумою кредиту 670 грн. 13 коп., заборгованість за відсотками 421 грн. 75 коп. Положеннями Договору передбачено, ТОВ "Комерційний банк "Дельта" у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на 1 місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені Договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві вказано, щоб справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій з позовними вимогами не згідний, оскільки весь борг він сплатив, та просив суд застосувати термін позовної давності у зв'язку з тим що згідно п. 1.2. кредитного договору, кредит надавався на 24 місяці з кінцевим терміном сплати не пізніше 1 травня 2009 року, який уже сплив, та просив справу розглядати без його участі. Беручи до уваги заяви представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що 02 травня 2007 року ПАТ "Дельта Банк" (правонаступник ТзОВ "Комерційний банк "Дельта") та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного Договору, банк зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 3666 грн. 00 коп. на придбання певного майна / послуг, згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі №Сч-КЛ000309 від 02.05.2007 року. Відповідно до п. 1.2. вищевказаного договору кредит надавався на строк 24 місяці, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше ніж 1 травня 2009 року на умовах визначених Договором. Відповідно до п. 2.3. договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. Відповідно до п. 2.5. вищевказаного договору за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,95% в місяць. Позивачем виконано умови Договору, та надано відповідачеві кредит у сумі 3666 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальним ордером № 15034131 від 03.05.2007 року та рахунком-фактурою №Сч-КЛ000309 від 02.05.2007 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 21.02.2014 року заборгованість відповідача становить 1106 грн. 56 коп., яка складається з 670 грн. 13 коп., заборгованості за сумою кредиту, 421 грн. 75 коп. заборгованості за відсотками. Згідно п. 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Оскільки кредит надано на придбання позичальником певного майна, то він вважається споживчим. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно п.1.2 кредитного договору № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року, строком виконання основного зобов'язання є 01.05.2009 року, а як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором остання проплата [PERSON] зафіксована 02.02.2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 28.04.2014 року, пропустивши строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України, що є підставою для відмови у позові. Положення п.10.1 кредитного договору № 001-08056-020507 від 02.05.2007 року, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобов»язань, не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки суперечить вимогам ст.ст. 251, 252 ЦК України, згідно з яких строк є певним період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. На підставі наведеного, ст.ст. 252, 257, 261, 264, 267, 559 ЦК України, та

Outcome: dismissed