Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 26 вересня 2014 року з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб, проте подружнє життя у них не склалось, тому рішенням мирового судді Старомінської судової дільниці № 202 Краснодарського краю РФ від 24 грудня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Вказує, що [INFO] року вона народила сина [PERSON] та відповідно до вимог закону відповідач зареєстрований батьком дитини. З часу народження неповнолітній син повністю знаходився та знаходиться в даний час на її утриманні і їй позивачу, одній важко утримувати дитину так як не працює у зв'язку з тим, що здійснює догляд за сином. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, відповідач не має. Стягнень за виконавчими документами з нього не справляється . Зазначає, що відповідач молодий здоровий чоловік , і як їй відомо працює зубним техніком Просить суд присудити стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на її, позивача користь на утримання [PERSON] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій справу просить розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до протоколу судового засідання Старомінської судової дільниці № 202 від 02 березня 2018 року відповідач надав пояснення, що позовні вимоги позивача [PERSON] не визнає, оскільки батьком дитини не являється. У 2014 році після їх весілля позивач поїхала на Україну для переоформлення документів і в Росію не поверталась. В телефонній розмові позивач йому повідомила, що в Росії жити небажає, а влітку 2015 року повідомила, що вагітна від іншого чоловіка у зв язку з чим їх шлюб слід розірвати. 24 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано . Зазначає, що з жовтня 2014 року позивача він не бачив і між ними жодних стосунків не було в тому числі і близьких. Крім того на долучених ним фотознімках зафіксовано, що позивач із дитиною та іншим чоловіком, який підписує фото та зазначає, що це його син. У зв'язку з наведеним просить суд в задоволенні позову відмовити та згідний на розгляд справи у його відсутності. Врахувавши думку позивача, заперечення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновків. Судом встановлено, що відповідно до виписки з рішення від 24 грудня 2015 року мирового судді Старомінської судової дільниці № 202 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26 вересня 2014 року відділом ЗАГС Центрального внутрішньоміського округу м. Краснодар Управління ЗАГС Краснодарського краю, актовий запис № 993 - розірвано . Рішення набрало законної сили 25 січня 2016 року (а.с.5,6). Відповідно до свідоцтва про народження та копії актового запису про народження № 100 від 10 березня 2016 року встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], його батьком вказано відповідача [PERSON], матір»ю - позивача [PERSON] (а.с.3,43). Позивач [PERSON] 12 січня 2017 року змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.7) Малолітній [PERSON] проживає з матірю позивачем [PERSON], що стверджується довідкою ОСББ "Гетьмана Мазепи 288-А"№ 25 від 07.09.2017 року (а.с.8) Згідно ч.1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не є його сином , суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних доказів суду не представлено, клопотань про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.. 122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. В силу ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу Українибатьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того,ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" і на даний час (з 01 липня ) прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1559 гривень, де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На даний час відповідач обов'язків по утриманню та вихованню дитини не виконує. Дитина знаходяться на утриманні та вихованні позивача. Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. ст. 122,180, 181 СК України відповідач [PERSON], як батько малолітнього [PERSON] зобов язаний надавати утримання своїй дитині до досягнення нею повноліття, беручи до уваги , що позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, враховуючи матеріальне становище та стан здоровя сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково, та стягувати з відповідача на утримання дитини на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: dismissed