Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул. Д. Ющенка, 73, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, зазначивши, що вона на підставі договору дарування від 21.05.2008 року отримала у власність вказаний житловий будинок. На даний час разом в ньому проживають її батьки - [PERSON] та [PERSON], які розлученні згідно рішення суду від 16.06.2015 року. Відповідно до договору позички, укладеного 14.01.2014 року в м. Києві, вказаний житловий будинок було передано у користування [PERSON] строком до 13.12.2016 року. У червні 2014 року відповідач за згодою позивача та [PERSON] був вселений до даного будинку на підставі договору на тимчасове проживання, оскільки він опинився без власного житла у зв"язку із бойовими діями на сході України. [PERSON] особисто несе всі витрати по оплаті комунальних послуг, підтримує будинок в належному санітарному стані, проводить поточні ремонти. Посилаючись на те, що відповідач почав вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, а перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння б"є і принижує матір позивача [PERSON], добровільно відмовляється залишити будинок, на прохання припинити насилля не реагує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування будинком та виселити з нього без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та прохала їх задовольнити, додатково пояснивши, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння б"є і принижує її, добровільно відмовляється залишити будинок, на прохання припинити насилля не реагує. Вона неодноразово зверталася в правоохоронні органі із приводу вчинення насильства в сім"ї відповідачем, однак це не дало позитивних результатів. Відповідач, будучи належним чином, відповідно до діючого законодавства, повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, а тому суд вважає можливим постановити заочне рішення за наявними у справі доказами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в 2015 році вона перебувала на посаді сільского голови с. Боровиця Чигиринського району і їй відомо про ситуацію, що склалася в сім"ї позивача. Мати позивача [PERSON] проживає у будинку своєї дочки. Разом з нею там проживає і колишній чоловік - відповідач по справі, який зловживає спиртними напоями, вчиняє насильство в сім"ї відносно [PERSON] Вона як сільский голова неодноразово приходила до них додому з комісією та проводила обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], на вимогу припинити таку поведінку відповідачс жодним чином не реагував та продовжує вести аморальний спосіб життя. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Статтею 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивач на підставі договору дарування від 21.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] отримала у власність житловий будинок за адресою: вул. Д. Ющенка, 73, с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до договору позички, укладеного 14.01.2014 року в м. Києві, вказаний житловий будинок було передано позивачем у користування [PERSON] строком до 13.12.2016 року. Як встановлено судом, у вказаному будинку без реєстрації з червня 2014 року проживає відповідач, що підтверджується довідкою Боровицької сільської ради № 436 від 11.05.2016 року. З рішення Чигиринського районного суду від 16.06.2015 року випливає, що шлюб між [PERSON] та відповідачем розірвано. Також, судом встановлено і вбачається з Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання № 2 від 16.07.2015 року, від 11.05.2016 року та довідки Боровицької сільської ради № 437 від 11.05.2016 року, що відповідач проживає без реєстрації у житловому будинку своєї дочки [PERSON], систематично зловживає спиртними напоями, вчиняє насильство в сім"ї відносно колишньої дружини [PERSON], погрожує їй та позивачу по справі, а [PERSON] з 04.12.2015 року не проживає у даному будинку через погрози відповідача та зловживання останнім спитними напоями. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 116 Житлового кодексу передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилисьбезрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як встановлено судом, і вбачається з матеріалів перевірок Чигиринського РВ УМВС від 05.06.2015 року, від 22.07.2015 року та Чигиринського ВП СВП ГУНП від 05.12.2015 року, відповідач систематично вчиняв насильство в сім"ї, порушував правила співжиття, що робить неможливим для [PERSON] проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу не призвели до належних результатів, що також підтверджується показами свідка [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком позивача та підлягає виселенню з нього, без предоставлення іншого жилого приміщення. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. В зв"язку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача, в порядку ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved