Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.08.2011 р. та 27.01.2011 р. між ним та відповідачем були укладені договори банківського вкладу на умовах повернення вкладу та виплати нарахованих відсотків. В порушення умов укладених договорів відповідач відмовив позивачу у поверненні коштів та відсоткової ставки по вкладу . Окрім того , відповідач відмовив позивачу у видачі грошових коштів , які знаходяться на його картковому рахунку ( «Картка моряка» ) . Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить : 1.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN 10000718545727 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1500 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 112, 50 дол. США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 38, 00 дол. США; -пеню за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 201, 57 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 22,68 дол. США ; -інфляційні втрати - 112,67 дол. США ; 2.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN10000718545587 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1 500 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 112, 50 дол.США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 38, 00 дол. США; -пеню за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 201, 57 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 22,68 дол. США ; -інфляційні втрати - 112,67 дол. США . 3.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN27000713846570 від 27.01.2011 р . у розмірі : -суми вкладу - 1 809 , 28 дол. США ; -не нараховані відсотки з 27.01.2014 р. по 27.01.2015 р. - 153, 79 дол.США; 4. Стягнути з відповідача на користь позивача залишок грошових коштів , які знаходяться на картковому рахунку [NUMBER] станом на 16.03.2014 р. у розмірі 2 696, 33 дол. США : 3 % річних - 76 , 68 дол. США ; інфляційні втрати - 638 , 99 дол. США . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві , заявою від 16.10.2015 р. розмір позовних було збільшено ( а.с. 135- 138 ) . Відповідної до зазначеної заяви представник позивача просив : 1. Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором № SAMDN 10000718545727 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1735 ,30 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 130, 15 дол.США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 44, 44 дол. США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р по 15.10.2015 р.- 8, 00 дол. США; -пеню за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 233, 19 дол. США; -пеню за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 666, 07 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 26,53 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 35,80 дол. США ; Всього : 2 879,48 дол.США. 2.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN10000718545587 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1735 ,30 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 130, 15 дол.США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 44, 44 дол. США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р по 15.10.2015 р.- 8, 00 дол. США; -пеню за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 233, 19 дол. США; -пеню за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 666, 07 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 26,53 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 35,80 дол. США ; Всього : 2 879,48 дол.США. 3.Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN27000713846570 від 27.01.2011 р . у розмірі : -суми вкладу - 2 104 , 58 дол. США ; -не нараховані відсотки з 27.01.2014 р. по 27.01.2015 р. - 178, 89 дол.США; -не нараховані відсотки з 27.01.2014 р. по 02.02.2015 р. - 1, 62 дол.США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 4, 78 дол.США; -3 % річних за період з 27.01.2014 р. по 05.02.2015 р. - 64,87 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 43,42 дол. США ; -пеню за період з 27.01.2014 р. по 05.02.2015 р. - 469,12 дол. США; -пеню за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 807, 82 дол. США; Всього : 3 675,10 дол.США. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача залишок грошових коштів , які знаходяться на картковому рахунку [NUMBER] станом на 16.03.2014 р. у розмірі 2 696, 33 дол. США : 3 % річних - 128 , 32 дол. США ; Всього : 2 824, 65 дол. США. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , зазначив про те , що згідно з п.5 Постанови НБУ № 260 банки , у тому числі ПАТ КБ « Приватбанк» були зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків , розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Рішенням Центрального Банку Російської Федерації ( надалі Банк Росії) № РН-33/І від 21.04.2014 р. також було припинено з 21.04.2014 р. діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк» . Наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлювало діяльність відокремлених підрозділів банку на території АРК та м. Севастополя . З травня 2014 р. окупаційною владою було фактично здійснено конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ « КБ «Приватбанк» ( приміщень банку , банкоматів , терміналів, транспортних засобів тощо) у зв»язку з чим відповідач не мав доступу до свого майна , що призначене для діяльності банківської установи , не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях , платіжних документів , документів каси , готівки . На підставі Федерального Закону РФ № 39-ФЗ від 02.04. 2014 р. «Про захист інтересів фізичних осіб ,що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків , зареєстрованих та (чи) діють на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя » державна корпорація « Агентство з страхування вкладів » заснувало Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації зазначеного Федерального Закону , передало йому майно , видало щодо Агента розпорядчі акти та здійснювало інші повноваження , передбачені законом . У зв»язку з припиненням діяльності відокремлених структурних підрозділів відповідача на території Республіки Крим права (вимоги) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку встановленому ст.ст. 7 та 9 Федерального Закону від 02.04.2014 р. № 39-ФЗ були придбані автономною некомерційною організацією « Фонд захисту вкладників » ( АНО « ФЗВ») .Згідно зі ст. 7 Федерального Закону № 39-ФЗ Банком Росії направлено на адресу АНО « ФЗВ» повідомлення про виникнення підстав для придбання АНО « ФЗВ» прав ( вимог) по вкладам , що розміщені в структурних підрозділах банків і таким чином АНО « ФЗВ» прийняло зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам ПАТ КБ «Приватбанк». Одночасно представник відповідача в судовому засіданні пояснив , що надані позивачем документи є неналежними доказами як укладення між позивачем та відповідачем договорів банківського вкладу , так і звернення позивача до відповідача щодо невиконання останнім договірних зобов»язань . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. В силу частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа є публічним договором. Згідно з ч.2 ст.633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.2 Закону України « Про банки і банківську діяльність » клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа , що користується послугами банку . Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Виходячи з викладеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку , зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки та захист прав вкладника як споживача послуг регламентовано Законом України « Про захист прав споживачів» та нормами Цивільного кодексу України . Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено , що 04.08.2011 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Севастополі був укладений Договір № SAMDN10000718545727 «Копилка детям » , за умовами якого сума вкладу становила 100 дол. США на строк 12 місяців по 04.08.2012 р. включно . Сума регулярного надходження на вклад - 10 дол. США , відсоткова ставка по вкладу - 7,5 % річних . На підставі зазначеного договору Банк відкрив Вкладнику особовий рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 7 вищезазначеного договору , у разі , якщо після закінчення терміну вкладу , Клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку , вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін , зазначений у п.1 даного Договору ( а.с. 13) . Того ж дня , 04.08.2011 року між позивачем та відповідачем у м. Севастополі був укладений Договір № SAMDN10000718545587 «Копилка детям » на умовах , аналогічних умовам договору № SAMDN10000718545727 із відкриттям особового рахунку [NUMBER] ( а.с. 14 ) . 27.01.2011 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» у м. Севастополі був укладений Договір № SAMDN27000713846570 «Копилка » , за умовами якого сума вкладу становила 20,00 дол. США на строк 12 місяців по 27.01.2012 р. включно . Сума регулярного надходження на вклад - 0,00 дол. США , відсоткова ставка по вкладу - 8,5 % річних . На підставі зазначеного договору Банк відкрив Вкладнику особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п. 5 вищезазначеного договору , у разі , якщо після закінчення терміну вкладу , Клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку , вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін , зазначений у п.1 даного Договору ( а.с. 15) . 03.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявами , в яких просив повернути йому депозитні вклади відповідно до укладених з відповідачем угод та нараховані проценти ( а.с. 32-33) . Листом від 23.02.2015 р. відповідач відмовив позивачу у виплаті суми вкладу та процентів , посилаючись на нестабільну ситуацію в країні, окупацію території АР Крим , де укладалися договори банківського вкладу , прийняття Правлінням Національного банку України постанови №260 від 06.05.2014 р., згідно з якою тимчасово до закінчення окупації припинено подальшу діяльність українських банківських установ та їх відокремлених підрозділів на зазначеній території ( а.с. 34 ) . Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад (депозит) ) . Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: -у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; -у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі (п. 1.7. Положення). Згідно із п. 3.3. Положення банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму", Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Посилання представника на постанову правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року та Закон України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є необгрунтованим ,оскільки цей акт є підзаконним та дія даного закону, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст. 1058-1065, 1066-1076 ЦК України та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу. Згідно з ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України. Посилання представника відповідача про те, що позивач повинен звернутися до Автономної некомерційної організації " Фонду захисту вкладників " в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації для отримання вкладу є безпідставним , оскільки позивач є громадянином України , не проживає на тимчасово окупованій території АР Крим і відповідно до укладених сторонами договорів банківського вкладу ПАТ КБ " ПриватБанк" зобов'язувався по закінченню строку дії договорів повернути позивачу банківські вклади. Також є необгрунтованим посилання представника відповідача про те , що надані позивачем документи на підтвердження укладених між ним та відповідачем договорів банківського вкладу та внесення коштів на відкриті на ім.»я позивача особові рахунки неналежними доказами , оскільки останні не відповідають Інструкції « Про ведення касових операцій банками в Україні» . Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Зазначаючи про те, що позивачем не надано доказів існування правовідносин за спірними договорами банківського вкладу та не підтверджено знаходження спірних грошових сум на депозитних рахунках , ПАТ КБ «ПриватБанк» будь-яких доказів на спростування наданих позивачем договорів депозитних вкладів та розміщених коштів не надав та на наявність таких доказів не вказав , а також не спростував достовірність наданої позивачем інформації отриманої з особистого кабінету позивача на офіційному сайті відповідача та виписки про рух коштів позивача , яка була надана одним із відділень ПАТ КБ « Приватбанк» ( а.с. 139-179 ) . При цьому суд звертає увагу на те , що , що підставою відмови ПАТ КБ «ПриватБанк» 23.02.2015 року позивачу у поверненні його грошових коштів за депозитними вкладами було посилання на окупацію території Автономної Республіки Крим, , що порушило роботу банківської системи в регіоні, а не відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав як джерело права. Оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем було порушено право позивача на отримання депозитного вкладу та процентів за його користуванням . З представлених позивачем доказів вбачається , що депозитні рахунки позивачем поповнювались та загальна сума коштів на останніх на час розгляду справи складає : - за договором № SAMDN 10000718545727 від 04.08.2011 р. - 1 735,30 дол. США ; - за договором № SAMDN 10000718545587 від 04.08.2011 р. - 1 735,30 дол. США ; - за договором № SAMDN 27000713846570 від 27.01.2011 р. - 2 104, 58 дол. США ; Оскільки позивач у відповідності до вимог укладених договорів повідомив відповідача про припинення дії укладених договорів та повернення вкладів , вимоги останнього в частині стягнення сум вкладів та процентів є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги позивача в частині зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" здійснити виплату заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, суд приходить до наступного. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає, що витікає з самого поняття інфляції - знецінення гривні по відношенні до інших засобів платежу. Тому, норми ч. 2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Виходячи з вищевикладеного вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат за вищезазначеними договорами банківського вкладу є необгрунтованими . Вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь пені є належним чином не обгрунтованою , а тому задоволенню не підлягає. Таким чином , виходячи з вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню : 1. За договором № SAMDN 10000718545727 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1735 ,30 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 130, 15 дол.США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 44, 44 дол. США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р по 15.10.2015 р.- 8, 00 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 26,53 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 35,80 дол. США ; Всього : 1 980,22 дол.США. 2.За договором № SAMDN10000718545587 від 04.08.2011 р. у розмірі : -суми вкладу - 1735 ,30 дол. США ; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 130, 15 дол.США; -не нараховані відсотки з 04.08.2013 р по 04.08.2014 р.- 44, 44 дол. США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р по 15.10.2015 р.- 8, 00 дол. США; -3 % річних за період з 04.08.2014 р. по 05.02.2015 р. - 26,53 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 35,80 дол. США ; Всього : 1 980,22 дол.США. 3.За договором № SAMDN27000713846570 від 27.01.2011 р . у розмірі : -суми вкладу - 2 104 , 58 дол. США ; -не нараховані відсотки з 27.01.2014 р. по 27.01.2015 р. - 178, 89 дол.США; -не нараховані відсотки з 27.01.2014 р. по 02.02.2015 р. - 1, 62 дол.США; -не нараховані відсотки з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 4, 78 дол.США; -3 % річних за період з 27.01.2014 р. по 05.02.2015 р. - 64,87 дол. США ; -3 % річних за період з 06.02.2015 р. по 15.10.2015 р. - 43,42 дол. США ; Всього : 2 398,16 дол.США. З встановлених по справі обставин та наданих позивачем доказів вбачається , що станом на 16.03.2014 у розпорядженні позивача перебувала «Картка Моряка» за № 5457 0920 2404 6140 на рахунку якої знаходились грошові кошти у розмірі 2 696, 33 дол. США , які не були виплачені відповідачем позивачу на його вимогу з підстав , що викладені у листі відповідача від 23.02.2015 р. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю . Заперечуючи проти позовних вимог в частині сплати коштів у розмірі 2 696, 33 дол. США , які знаходяться на картковому рахунку позивача , відповідач не надав будь-яких доказів , які б свідчили про необґрунтованість вимог позову в цій частині , або відсутність таких коштів на рахунку позивача . Вимога позивача про стягнення 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання щодо сплати вищезазначеної суми підлягає задоволенню частково, а саме за період з 12.02.2015 р. по 05.10.2015 р. у розмірі 52, 08 дол. США ( 2 696, 33 дол. США х 3% / 365 х 235 днів = 52, 08 дол. США ) . Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог , з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн . На підставі викладеного ,

Outcome: partial