Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

19 червня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 29 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3170/140992/82, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 18 564 долари США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 14 % річних з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2017 року. Позивач також зазначив в заяві, що банк виконав зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 03JI39360 від 29 листопада 2007 року, заявою на видачу готівки № OERG78105 від 03 грудня 2007 року та заявою на видачу готівки № OERG78032 від 03 грудня 2007року. Згідно умов кредитного договору Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними платежами в розмірі, згідно Графіком погашення кредиту та інших платежів. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено додаткову угоду № 1 від 10 квітня 2009 року до кредитного договору, відповідно до п. 2 якої Позичальнику тимчасово, на період з 29 квітня 2009 року по 29 березня 2010 року встановлено кредитні канікули. 02 жовтня 2013 року між Позичальником та Банком було укладено додаткову угоду №014/3170/140992/82/81-1-0-00/5973 до кредитного договору, відповідно до умов якої фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку із чим відбувається зміна строку погашення та таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. Відповідно до умов додаткової угоди № 014/3170/140992/82/81-1-0-00/5974 від 04 жовтня 2013 року до кредитного договору, укладеної між Банком та Позичальником, сторони домовились змінити валюту виконання зобов'язання за кредитним договором з доларів США на гривню із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення цієї угоди (7,9930), у зв'язку із чим розмір заборгованості за кредитом становить 158 307,84 гривень та підлягає сплаті на умовах, передбачених цією додатковою угодою. А також, відповідно до умов цієї додаткової угоди строк користування кредитом збільшено на 122 календарних місяці і шість днів, у зв'язку із чим дата остаточного погашення 04 лютого 2028 року. Сторони домовились, що Графік погашення кредиту та інших платежів до кредитного договору, а також розрахунок сукупної заборгованості викладено у новій редакції. Зобов'язання відповідача забезпечувались укладеним нею з Банком 29 листопада 2007 року договором іпотеки № 014/3170/140992/82/399 та договором про внесення змін від 04 жовтня 2013 року до договору іпотеки № 014/3170/140992/82/399 від 29 листопада 2007 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач не виконує умов кредитного договору, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 06 травня 2014 року становить 170 397,81 грн., із них: заборгованість за кредитом - 157 929,60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2 527,07 грн.; заборгованість за відсотками - 8 314,29 грн.; в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 8 223,43 грн.; розрахована пеня - 4 153,92 грн. Посилаючись на ст.ст. 33, 35, 41 Закону України «Про іпотеку», в позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" просило суд для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/3170/140992/82 від 29 листопада 2007 року в розмірі 170 397,81 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 29,1 м2, житлова площа - 14,7 м2, яка належить на праві приватної власності відповідачу, шляхом продажу на прилюдних торгах (визначивши початкову ціну реалізації квартири не нижче за звичайні ціни на цей вид майна в ході виконавчого провадження). В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлена, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Згідно до ст. 11, 16 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3170/140992/82, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 18 564 долари США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами 14 % річних з кінцевим терміном повернення 29 листопада 2017 року. Згідно п. 7.1 кредитного договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними платежами в розмірі, згідно Графіком погашення кредиту та інших платежів. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 03JI39360 від 29 листопада 2007 року, заявою на видачу готівки № OERG78105 від 03 грудня 2007 року та заявою на видачу готівки № OERG78032 від 03 грудня 2007року. 10 квітня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до п. 2 якої Позичальнику тимчасово, на період з 29 квітня 2009 року по 29 березня 2010 року встановлено кредитні канікули - зменшено розмір щомісячного платежу, відповідно до нового Графіку погашення, що є додатком до цієї додаткової угоди. 02 жовтня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/3170/140992/82/81-1-0-00/5973 до кредитного договору, відповідно до умов якої фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв'язку із чим відбувається зміна строку погашення та таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. Відповідно до умов додаткової угоди № 014/3170/140992/82/81-1-0-00/5974 від 04 жовтня 2013 року до кредитного договору, укладеної між Банком та Позичальником, сторони домовились змінити валюту виконання зобов'язання за кредитним договором з доларів США на гривню із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення цієї угоди (7,9930), у зв'язку із чим розмір заборгованості за кредитом становить 158 307,84 гривень та підлягає сплаті на умовах, передбачених цією додатковою угодою. А також, відповідно до умов цієї додаткової угоди строк користування кредитом збільшено на 122 календарних місяців і шість днів, у зв'язку із чим дата остаточного погашення становить 04 лютого 2028 року. Сторони домовились, що Графік погашення кредиту та інших платежів до кредитного договору, а також розрахунок сукупної заборгованості викладено у новій редакції. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 06 травня 2014 року складає 170 397,81 грн., із них: заборгованість за кредитом - 157 929,60 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 2 527,07 грн.; заборгованість за відсотками - 8 314,29 грн.; в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 8 223,43 грн.; розрахована пеня - 4 153,92 грн., що підтверджується розрахунком Банку. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець (Кредитор) має право дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору; аналогічні положення містить п. 9.1 кредитного договору, укладеного між сторонами. Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. 14 квітня 2014 року Банком направлена на адресу відповідача вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, яка залишилась без задоволення. Відповідачем не надано суду доказів про виконання вимог кредитного договору. Судом встановлено, що в забезпечення виконання кредитного договору, 29 листопада 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" і відповідачем був укладений договір іпотеки № 014/3170/140992/82/399, відповідно до якого, відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 29,1 м2, житловою площею - 14,7 м2. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до приписів ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Так, 14 квітня 2014 року відповідачу банком направлялась вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень. Обставина щодо отримання відповідачем такого повідомлення сторонами не спростовувалась. Разом з цим, відповідач на пред'явлені вимоги, ані після отримання повідомлення, а ні після відкриття провадження по даній цивільній справі, не відреагував, порушення умов договору не усунув. На підставі викладеного, а також враховуючи розмір заборгованості, обставину, що борг відповідача за основним зобов'язанням є значним, наявна стабільна тенденція до збільшення суми заборгованості, яка не погашена тривалий час, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню кредиту, суд доходить висновку, що позивач обґрунтовано порушив питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення позивач поніс судові витрати в сумі 1 703,98 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved