Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до ордеру №43 від 01 липня 2008 року, [PERSON] , у складі сім"ї: [PERSON] , [PERSON] надано право на зайняття кімнат №58-60, житловою площею 53 кв. метри в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Разом із тим вказує, що [PERSON] перебував на квартирному обліку. Вказує, що згідно ст.3 Закону України "Про Збройні Сили України ", Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління та головним органом у сфері оборони і військового будівництва, а квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці є його структурним підрозділом та являється органом влади на місцях у системі Збойних сил України, на балансі якого перебувають військове майно та покладено відомчий контроль за його використанням. Зокрема, гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва на право власності від 05 серпня 2014 року перебуває у державній власності , власником якого є держава в особі Міністерства оборони України, а Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці являється балансоутримувачем та обслуговувачем даного гуртожитку. Вказує, що [INFO] [PERSON] - помер. 23 квітня 2013 року його син [PERSON] звернувся із заявою до військової частини [NUMBER] про переоформлення черги перебування на квартирному обліку на своє ім"я у зв"язку із смертю батька. Відповідно до протоколу 48 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 25 квітня 2013 року, переоформлено облікову справу з батька - [PERSON] на сина - [PERSON] . Стверджує, що 15 січня 2018 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернівці та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку КЕВ м. Чернівці. Відповідно до якого йому в користування надано кімнату [ADDRESS] . Вказує, що в кімнаті №84 гуртожитку проживає лише [PERSON] , [PERSON] із доньками не проживають у даній кімнаті, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 03 липня 2020 року. Стверджує, що у відповідача перед КЕВ м. Чернівці існує заборгованість за житлово-комунальні послуги за період березень 2018 року - травень 2020 року на суму 20799,02 грн. Відповідно до п.2.1.2 Договору, наймодавець має право вимагати в судовому порядку виселення наймача, членів його сім"ї, які проживають разом з ним без надання іншого житла, якщо вони псують чи руйнують приміщення або викорисовують його не за призначенням, не вностять плату за проживання та житлово-комунальні послуги, створюють не житлові умови для спільного проживання з ним інших мешканців. Враховуючи викладене вище просить суд виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з"явилася. Налада суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик останнього на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Будь-яких клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився. Надав письмові пояснення відповідно до яких не заперечує щодо задволення позовних вимог. Розгляд справи просить проводити за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності\~до вимог\~п.п\~1,2,4,\~ч.1\~ст.\~280\~ЦПК України\~-\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних \~прчин або\~без повідомлення\~причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечувала проти розгляду даної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК України\~-\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , у складі сім"ї: [PERSON] (син), [PERSON] (дочка) надано право на зайняття кімнат №58-60, житловою площею 53,0 кв.м. в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до ордеру №43 від 01 липня 2008 року. (а.с.4) Згідно ст.3 Закону України "Про Збройні Сили України", Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління та головним органом у сфері оборони і військового будівництва, а Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці є його структурним підрозділом та являється органом влади на місцях у системі Збройних Сил України, на балансі якого перебуває військову майно та покладено відомчий контроль за його використанням. Згідно ст.1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України" військове-майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв"язку тощо. Гуртожиток, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) відповідно до свідоцтва на право власності від 05 серпня 2014 року перебуває у державній власності, в особі Міністерства оборони України, а кварирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці являється балансоутримувачем та обслуговувачем даного гуртожитку. (а.с.7-10) Відповідно до п. 4 розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №380 від 31 липня 2018 року, під гуртожитки виділяються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети житлові будинки, казарми та інші будівлі, які належать до житлового фонду Міністерства оборони України та мають бути зареєстровані у виконавчому органі місцевих органів самоврядування. Військовослужбовцям надаються ліжко-місця у гуртожитках або кімнати у сімейних гуртожитках на підставі спеціального ордера та договору про надання комунальних послуг. Таким чином, [PERSON] , як військовослужбовець Збройних Сил України, що перебував на квартирному обліку, забезпечений житловим приміщенням, а саме кімнатами [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 01 серпня 2012 року, серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] - помер. (а.с. 12) У подільшому, [INFO] його син [PERSON] звернувся із заявою до військової частини [NUMBER] про переоформлення черги перебування на квартирному обліку на своє ім"я у зв"язку із смертю батька. (а.с. 13) Відповідно до протоколу №48 житлової комісії військової частини [NUMBER] переоформлено облікову справу з батька - [PERSON] на сина - [PERSON] на підставі ст. 40 абзацу 3 Житлового кодексу Української РСР. (а.с. 14) Згідно ст. 40 абзацу 3 Житлового кодексу Української РСР - у разі смерті громадянина, який перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, за членами його сім`ї зберігається право подальшого перебування на обліку. Таке ж право зберігається за членами сім`ї громадянина, який перебував на обліку у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів і був знятий з обліку з підстав, зазначених у пунктах 2 і 4 цієї статті. Відповідно до заяви від 30 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про здачу кімнат №58-60 в гуртожитку по [ADDRESS] на обмін кімнати [ADDRESS] у даному гуртожитку у зв"язку із скрутним матеріальним становищем. (а.с. 15) Згідно ордеру №52 від 06 грудня 2017 року на гуртожиток, [PERSON] , у складі сім"ї [PERSON] (сестра), [PERSON] (племінниця), [PERSON] (племінниця) - надано право на зайняття кімнати [ADDRESS] , житловою площею 17,1 кв.м. (а.с.16) 15 січня 2018 року Квартирно-експуатаційним відділом м. Чернівці та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення в гуртожитку Квартирно-експуатаційного відділу м.Чернівці. (а.с.17) Згідно п.1.1 Договору , наймачу надано у користування кімнату [ADDRESS] , загальною площею 17,1 кв.м. Відповідно до акту обстеження станом на 03 липня 2020 року в кімнаті [ADDRESS] [PERSON] із доньками не проживають у даній кімнаті. (а.с. 18) Як вбачається з розрахунку по оплаті квартирної плати та комунальних послуг у [PERSON] перед Квартирно-експлуатаційним відділом м.Чернівці існує заборгованість за період березень 2018 року - травень 2020 року у розмірі 20799 грн. 92 коп. Матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] вчинялись дії, задля погашення суми боргу за комунальні послуги. Відповідно до п.2.1.2 Договору, наймодавець має право вимагати в судовому порядку виселення наймача,членів його сім"ї, які проживають разом з ним без надання іншого житла, якщо вони псують чи руйнують приміщення або викорисовують його не за призначенням. не вностять плату за проживання та житлово-комунальні послуги, створюють не житлові умови для спільного проживання з ним інших мешканців. Судом встановлено, що у Другому відділі державної виконавчої служби м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувають виконавчі провадження №58004182 та №58727267 про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги. (а.с.20-21) Відповідно до ст. 316,317 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном у відповідно сті до ст. 391 ЦК України. Відповідно до Наказу №84 від 27.04.2015 року Про затвердження Положення про гуртожитки розділ ІІІ п.7 - особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. Відповідач своїх зобов"язань по сплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконує. Будь-яких доказів спростування даного факту матеріали справи не містять. Згідно ч. 2 п.2.1 п.п. 2.1.2 Договору найму житлового приміщення в гуртожитку Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці позивач має право вимагати в судовому порядку виселення наймача. Проте, відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підставі в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей») Відповідно до статті 132 Житлового кодексу Української РСР, осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Згідно з ч.1 ст.125 Житлового кодексу Української РСР, не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, зокрема, інваліди війни та інші інваліди з числа військовослужбовців, а також сім`ї військовослужбовців. Оскільки, [PERSON] є членом сім"ї та сином [PERSON] , який був військовослужбовцем Збройних Сил України, перебував на квартирному обліку та був забезпечений житловим приміщенням у вигляді кімнат 58-60 в гуртожитку, розташованому за адресою [ADDRESS] суд приходить до висновку, що відповідача не може бути виселено з кімнати 84 в гуртожитку,що розташований за адресою [ADDRESS] без надання останньому іншого житлового приміщення. Окрім того, у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України"( заява №19009/04,аб.41) ЄСПЛ вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційній легітимній меті. До спірних правовідносин щодо виселення з гуртожитку підлягає застосуванню ст. 132 ЖК УРСР. За правилами цієї норми осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в ч. 2 цієї статті, а також осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Наведені правові норми спростовують доводи позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed