Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з вищеназваним позовом до ПАТ «ІнГЗК» та Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування, зазначаючи про те, що вона є донькою [PERSON]який працював у Відповідача ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" з 12.03.1969р. по 02.02.2004р., за різними професіями, серед яких: водій автомашин БелАЗ-540 по вивозу гірничої маси з кар'єру, слюсар по ремонту автомобілів 5 розряду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що тривалий час переносить душевні страждання та переживання по вині підприємства - відповідачів у зв'язку зі смертю її батька - [PERSON]. Розширеною експертною комісією встановлено причинний зв'язок смерті з профзахворюванням. В період роботи [PERSON] на підприємстві, встановлено професійне захворювання - вібраційна хвороба. Чоловіку встановлено первинно за висновком МСЕК 30% втрати професійної працездатності що підтверджується копією виписки і Акту огляду у ВТЕК серії 2-58 ВГ №045149 та встановлено 3 групу інвалідності. (а.с.6). Вина відповідача доводиться Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) №б/н від 16.05.1995 року. Стан його здоров'я постійно погіршувався і [INFO] року помер. Внаслідок смерті батька позивач переносить тяжкі моральні та фізичні страждання, бо разом з ним померла єдина опора в житті. Їй постійно не вистачає його любові, турботи. Вона втратила його моральну та матеріальну підтримку. У зв'язку з цим, Позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю батька, стягнути з Відповідачів по 250000,00 гривень. Представник позивача [PERSON], в судове засідання з'явилася, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, з викладених у позові мотивів, та просила суд його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ІнГЗК» в судовому засіданні просив відмовити позивачу в повному обсязі, зазначає, що Позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність у нього моральної шкоди. Представник Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення згідно яких не визнає позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що виплата Фондом грошових сум на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю застрахованих унаслідок професійного захворювання, членам його сім'ї не передбачена. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], у період з березня 1969 року по лютий 2004 року працював в ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с.9-10). Згідно з пункту 15 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.05.1995 року (форма П-4), причиною отримання [PERSON] профзахворювань слугувала тривала робота в умовах вібрації, яка перевищувала допустиму у 2-4 рази (а.с.8). Вищевказаний акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 16.05.1995 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Згідно з довідки МСЕК серії 2-58 ВГ №045149 за результатами первинного огляду від 21 червня 1995р. [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності по причині професійного захворювання (а.с.7). Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА-03 № 000360 від 16.02.2011 року встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (а.с.15). Згідно з свідоцтва про смерть (актовий запис № 144), виданого 22.02.2010 року, [PERSON] помер [INFO] року у віці 63 років (а.с.14). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON](а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.09.2004 року [PERSON], до шлюбу мала прізвище [PERSON] (а.с.6). Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд вважає, що [PERSON], має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю її батька від отриманого професійного захворювання на підприємстві відповідача, оскільки втрата батька, за звичай супроводжується невимовними моральними стражданнями, тугою та душевним болем, який неможливо загасити ніяким співчуттям. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому у відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань його доньки, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача ПАТ «ІнГЗК» на користь [PERSON], моральну шкоду у розмірі 60000,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 250000,00 грн. Однак, всупереч положень ст.ст. 57-61 ЦПК України, Позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди вона вимагає до відшкодування. У задоволенні позову до відповідача Відділення ВД ФССНВВ слід відмовити, оскільки діючим законодавством не передбачено на теперішній час відшкодування моральної шкоди цим державним органом. Позивачем не доведений також факт невиконання цим відповідачем своїх обов'язків, передбачених ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" та наявність причинно-наслідкового зв'язку між таким невиконанням та заподіянням моральної шкоди позивачеві. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial