Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

22 січня 2021 року позивач - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] до відповідача - [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач вживає алкогольні напої, не займається належним вихованням своєї дитини. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року була позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження умов проживання малолітньої дитини за адресою реєстрації, 11 січня 2021 року було встановлено, що відповідач знаходиться в стані сильного алкогольного сп`яніння, дитина брудна, недоглянута. У квартирі знаходилися сторонні чоловіки, які також перебували в стані сп`яніння. Малолітнього [PERSON] було тимчасово передано його сестрі - [PERSON] 14 січня 2021 року було повторно здійснено вихід до відповідача та було встановлено, що вона перебуває в стані сильного алкогольного спяніння, продукти харчування в мінімальній кількості, бруд на підлозі, розкидані речі. Відповідач пояснила, що тиждень вживає алкогольні напої. Зі слів [PERSON] , відповідач з 11 січня 2021 року життям та здоров`ям малолітнього сина не цікавиться, не забезпечує його всім необхідним. Позивачем було прийняте рішення про негайне відібрання дитини від матері та тимчасове його влаштування. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби дітей проводилися неодноразові бесіди з відповідачем щодо належного виконання батьківських обов`язків, попереджено про наслідки їх невиконання, однак відповідач не виправила свою поведінку. Просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача відносно її дитини: [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до її повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовільнити. Відповідач позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву, пояснила суду, що вона все виправить, пройшла курс реабілітації в ребцентрі, працевлаштувалася, хоче повернути своїх дітей, буди хорошою мамою. Старші діти, щодо яких її позбавили батьківських прав, жили весь час з її мамою та з нею, оскільки вони живуть в одному під`їзді. Вживала на час перевірки спиртні напої, бо був тяжкий психоемоційний стан, потребувала допомоги, пройшла реабілітацію. Їздила в Будинок дитини, де знаходиться [PERSON] , спочатку не пускали, бо був карантин, а зараз спілкувалася з сином, відвідувала його. Зараз працює, єдина мета - повернути дітей. Просить суд не позбавляти її батьківських прав. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив, що в позбавленні батьківських прав відпала потреба, оскільки [PERSON] пройшла курс реабілітації, характеризується позитивно, працює. Просить відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом. 10 січня 2021 року зателефонував директору ЦСС чоловік, повідомив, що семимісячна дитина знаходиться в квартирі, мати дитини не виходить, нікого не впускає. вона особисто вийшла на квартиру [PERSON] , там вже був [PERSON] , який і телефонував. Він сказав, що [PERSON] його не впускає, до цього вони вживали спиртні напої. Вона стукала, щоб відповідач відчинила, чутно було голоси чоловіків в квартирі і що відповідач не твереза. Приїхала поліція та представник служби в справах дітей. Вона сходила до свекрухи відповідача, в якої діти старші під опікою. Відповідь одна - нас зачинили, ключів не має. Вважає, що ключі загубили, бо всі були п`яні. Викликали МЧС, зламали двері, попали в квартиру, де була відповідач та двоє чоловіків, один з них - її співмешканець, інший - гість. Вони там сиділи пару днів, в квартирі безлад, поводили себе неадекватно, дитина лежала в ліжечку, вони забрали хлопчика, відвезли до лікарні, щоб дитину оглянули, потім передали дитину старшій доньці відповідача, до свекрухи, [PERSON] скупилася для дитини: підгузки, харчування. На наступний день [PERSON] прийшла в їх установу в нетверезому стані, два дні вони до неї виходили додому, вона була не твереза. 14 січня 2021 року прийняте рішення про відібрання дитини, бо мати не привела себе до ладу, дитину відправили до Дніпропетровського Будинку малюка. 27 січня 2021 року відповідача поставили на супровід, прийшла на комісію твереза. За цей період вона пройшла реабілітацію в "Новому поколінні", її до них представники центру приводили, з нею працював психолог. Зауважень наразі до неї немає, проживає вдома, відвідує церкву, негативного висновку не має. Свідок [PERSON] пояснила, що в січні 2021 року на "102" надійшов виклик, що мати з дитиною замкнулися, нікого не впускають до житла, в квартирі вживають спиртні напої. Працівник СРПП теж про це повідомив. Вийшли на місце проживання відповідача, двері ніхто не відкрив, відповідач спілкувалася з ними через двері, якийсь чоловік, що був з нею, висловлювався нецензурною лайкою, крім [PERSON] та дитини, в квартирі було ще 2 чоловіки, дитина плакала, мати дитину не показувала, потім, підійшов ще чоловік, який на "102" і подзвонив, бо його не впускали в квартиру відповідача, де пиячили. [PERSON] говорила, що б вони забиралися, двері не відчинить, бо загубила ключ. Викликали МЧС, вирізали замок, зайшли, в хаті безлад, один чоловік заховався в туалет, другий, разом з [PERSON] , висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, всі троє були в нетверезому стані. Дитину забрали, повезли в лікарню, потім віддали її рідній сестрі. Наступний раз приходили, відповідач знову нетвереза, дитину забрали, помістили в Будинок малюка. Мати відповідача сказала, що та тиждень пияче, потім її помістили в Реабілітаційний центр. За час, поки дитина в Будинку малюка, скарг на відповідача не надходило. Свідок [PERSON] пояснив, що його дружина в січні 2021 року намагалася додзвонитися до [PERSON] в квартиру, не змогла, тоді подзвонила сусідці [PERSON] - [PERSON] , вона сказала, що другий день вже дитина оре, двері ніхто не відчиняє. Він ввечері пішов до [PERSON] , двері ніхто не відкрив, дитина кричала, дружина сказала, щоб він викликав орган опіки, він викликав, дочекався поки приїде поліція, орган опіки, взяв з собою теплий плед, памперси, щоб дитину забрати, але її забрали орган опіки. В квартиру [PERSON] він не заходив, двері відчинили МЧС, поліція зайшла, дитину забрали, [PERSON] на емоціях була, сварилася, з нею були ще два чоловіки, яких забрала поліція. Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, виходячи з інтересів дитини, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Вказана родина, отримує соціальні послуги, а саме: послугу соціальний супровід з 27 січня 2021 року. Актами обстеження умов проживання дитини від 12 та 14 січня 2021 року підтверджується, що на час проведення обстеження, дитина відповідача знаходилася по [ADDRESS] , в якій проживає свекруха відповідача та двоє її старших дітей, відносно яких відповідача позбавлено батьківських прав. Старша донька відповідача, [PERSON] , 1999 року народження, якій було передано тимчасово дитину 11 січня 2021 року пояснила, що доглядати його не має можливості, відповідач тиждень в нетверезому стані. В зв`язку з чим, дитину було вилучено та передано до Дніпропетровського Будинку малюка, на підставі рішення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області №10 від 14 січня 2021 року. Відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Характеристикою ГО "Нове покоління Україна" від 08 березня 2021 року підтверджується, що [PERSON] проходить курс соціальної реабілітації та адаптації з 22 січня 2021 року, за час проходження курсу зарекомендувала себе як відповідальна цілеспрямована людина, характеризується з позитивного боку. Листом КЗ "Дніпропетровський спеціалізований будинок дитини" "ДОР" від 21 квітня 2021 року підтверджується, що [PERSON] постійно цікавиться по телефону станом здоров`я свого малолітнього сина [PERSON] , два рази надавала предмети догляду за дитиною. Довідкою КНП "Першотравенська МЛ" від 16 червня 2021 року підтверджується, що в [PERSON] ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння не виявлено, знаходиться в тверезому стані. Довідкою та характеристикою ПП "Комунальщик-4" підтверджується, що [PERSON] , згідно договору підряду №14 від 01 червня 2021 року, виконує малярні роботи в ПП "Комунальщик-4" з 01 червня 2021 року по теперішній час. За час роботи проявила себе з позитивного боку, нарікань не має. Актами виконаних робіт підтверджується, що [PERSON] якісно та в строки виконує роботу на підставі договору підряду з ПП "Комунальщик-4". Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Першотравенської міської ради Дніпропетровської області не додав до матеріалів справи висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою ст.151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними (ч. 1 ст. 163 СК). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК). Позивач, як на підставу своїх вимог про задоволення позову, вважає, що вищевикладені обставини по справі, а саме те, що відповідач зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дитини, фінансово не підтримує її та не цікавиться її життям, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, а тому є всі підстави для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини. Однак, з вказаним твердженням суд не погоджується у зв`язку з наступним. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини четвертої статті 10, частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Відтак, позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. Суд вважає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. У ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] змінила свою поведінку на краще, а саме: працевлаштувалась, відвідує свою дитину, спілкується з нею, купує необхідні речі дитині, має намір повернути дитину та виховувати її самостійно. Крім того, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд приймає до уваги сам факт заперечення відповідачем позовних вимог про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у її вихованні, допомагати їй матеріально, її бажання бути матір`ю. Разом з тим, суд не вважає виправданою поведінку матері, яка проявляється у зловживанні спиртними напоями, не забезпеченні дитини повноцінним харчуванням у повному обсязі, тощо. Також, в силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд вважає, що органом опіки та піклування належним чином не обґрунтовано, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для того, щоб зробити обґрунтований висновок про ухилення [PERSON] від виховання сина [PERSON] та не свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову слід відмовити. Однак, враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до її сина, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] , що у разі продовження протиправної поведінки, вона буде позбавлена батьківських прав. Контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] слід покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed