Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» (далі по тексту - позивач, Банк) звернувся до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, позичальник), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, поручитель) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Дарницькому районному суду м. Києва. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 330/07/13-Z, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 50 000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 06.12.2017 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника 16 листопада 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з відповідачем відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором. Між тим, Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши [PERSON] кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідачі порушили умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позивач просив суд стягнути солідарно суму заборгованості за договором. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 46). Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися шляхом розміщенням оголошення на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, про виклик в судове засідання, з урахуванням положень ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в зв'язку з неможливістю надсилання будь-яких поштових відправлень, що підтверджується листом підприємства зв'язку УДППЗ «Укрпошта» був повідомлений про розгляд справи через оголошення в засобах масової інформації. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ФОРУМ» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 330/07/13-Z, згідно з умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 50 000 доларів США 00 центів, а позичальник зобов'язався повернути кредит згідно графіку платежів не пізніше 06.12.2017 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договором у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором № 330/07/13-Z від 07.12.2007 р. у розмірі 46 821 доларів США 85 центів, яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 1 960 доларів США 09 центів, що еквівалентно по курсу НБУ 42 696,69 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 35 283 доларів США 45 центів, що еквівалентно по курсу НБУ 768 580,34 грн.; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 5 703 долари США 16 центів, що еквівалентно по курсу НБУ 124 232,09 грн.; поточної заборгованості за нарахованими процентами - 618 доларів США 66 центів, що еквівалентно по курсу НБУ 13 476,29 грн.; суми пені за простроченим кредитом та процентами - 3 256 доларів США 49 центів, що еквівалентно по курсу НБУ 70 936,19 грн. Наявність у відповідача вищевказаної заборгованості підтверджується доданим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 4-7). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника 16 листопада 2009 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель зобов'язався солідарно з відповідачем відповідати перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В той же час вимоги Банку жодним чином не були задоволені. У зв'язку з тим, що Позичальник є боржником Банку та він не здійснює дій направлених на погашення виниклої заборгованості в рамках кредитного договору № 330/07/13-Z від 07.12.2007 р., Банк звертається до Апеляційного суду м. Києва за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1 ст. 35 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Відповідно до п. 17 ст. 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Як визначено абзацом 1 ч. 1, ч. 2 ст. 36 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). За приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 37 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно ч.ч. 1,6 ст. 38 Закону уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Також, частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору. Норми п. 1 ч. 2, п. 1 ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про судовий збір» не містять заборон передоручати уповноваженій особі Фонду власні повноваження іншій особі. В свою чергу п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" не визначає конкретний процесуальний статус заявника. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved