Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

29.10.2018 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою та просить розірвати шлюб, укладений 18.05.2017 року, в якому народилася дочка [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на сімейні відносини, виховання дитини та ведення спільного господарства. З листопада 2017 року проживають окремо та не спілкуються, відповідач не цікавиться сім'єю, участі у вихованні малолітньої дочки не приймає. Вважає, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, шлюб носить формальний характер. 30.10.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 20.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач, будучи допитана в якості свідка в порядку ст. 92 КПК України вказала, що відповідач проживає окремо з іншою жінкою та має намір створити нову сім'ю, що унеможливлює спільне з ним проживання. Дитиною не цікавиться, не відвідуючи її вже тривалий час. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить розглянути позов невідкладно, з метою не затягування процесу та не надавати час на роздуми та примирення та підтвердив той факт, що не проживають разом з жовтня 2017 року (а.с.26). Його неяка не є перешкодою для розгляду справи згідно вимог ч.1 ст.223 ЦПК України . Окрім того, відповідач у вказаній заяві визнав позовні вимоги та не заперечував щодо задоволення позову. Так, згідно ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Встановлено, що сторони уклали шлюб 18 травня 2017 року у виконавчому комітеті Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області, актовий запис №7 (а.с.6). Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.7). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом протягом з жовтня 2017 року, поновлювати наміру їх не мають. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння та протягом листопада 2017 року не проживають разом. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що як позивач, так і відповідач категорично заперечують проти збереження їх сім'ї та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов'язок збереження сім'ї при наявності їх категоричного заперечення цього. Пленум ВСУ у п.10 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз"яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З'ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, їх дитини, сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину дочку [PERSON] залишити на проживанні з матір'ю. Бажання позивача залишитись на прізвищі, яке вона обрала при укладенні шлюбу, не суперечить вимогам ст. 113 СК України, де зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 704.80 грн., про що зазначено в позовній заяві. На підставі наведеного, ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved