Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним вище позовом до суду, який мотивує тим, що на підставі наказу Центрального військового клінічного санаторію №44 від 16.10.1997 року було видано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 25.10.1997 року Згідно вказаного свідоцтва , квартира [ADDRESS] була приватизована на 4-х членів сім"ї: [PERSON] , [PERSON] та їх дітей - [PERSON] та [PERSON] . На час приватизації позивачу виповнилось 16 років, однак у нього згоду на участь у приватизації не запитували. Проте, що він являється співвласником квартири, дізнався лише у 2018 році під час оформлення спадщини після смерті матері. З 2004 року вказаною квартирою позивач не користується, оскільки проживає у м. Харків. Вважає, що свідоцтво про право власності на житло, видане 25.10.1997 року, має бути визнане частково недійсним, оскільки приватизація відбувалась без його згоди, що порушує його права. Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та відповідачу надано термін на надання відзиву на позов. В судове засідання позивач та його представник не з"явились, від останнього надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник" - адвокат Гайворонськй Р.В. в судове засідання не з"явився, подавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. У відповідності до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане 25.10.1997 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім"ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 6) [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 12) та 16.05.2018 року приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом у відповідності до якого спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 1/4 частки квартири в [ADDRESS] (а.с. 13) У відповідності до довідки від 04.09.2020 позивач з 15.07.1999 року перебуває на військовій службі (а.с. 9-11) Дослідивши надані позивачем докази, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Конституцією України\~також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції станом на жовтень 1997 р.), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд шляхом:безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. В силу вимог ч. 1 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" , до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Пунктом 1 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, тобто, передача квартир у власність здійснюється тільки наймачам і членам їх сімей. У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Згідно із п. п. 2,5,6,18, 20, 21, 23, 24, 26 Положення "Про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян", затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N 56 від 15.09.92 р. (далі Положення), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру, звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.Оформлена заява на приватизацію квартириз доданою до неї довідкою про склад сім`ї та займані приміщення, подаються громадянином до органу приватизації, де вони реєструються. Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, оформляє розрахунки та видає розпорядження. На підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі. \~ \~ \~ \~Таким чином, при здійсненні приватизації жилих приміщень\~\~необхідно користуватися нормами\~Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56. \~ \~ \~ \~Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 60 Кодексу про шлюб та сім`ю\~\~України (в редакції\~\~яка діяла на час виникнення правовідносин)\~\~захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. В разі одруження неповнолітніх (стаття 16 цього Кодексу) вони набувають дієздатності в повному обсязі з моменту одруження і здійснюють захист своїх прав самостійно. \~ \~ \~ \~На думку суду, позивач безпідставно посилається на необхідність отримання його згоди на участь у приватизації квартири, оскільки спеціальним Законом України "Про приватизацію державного\~житлового фонду",\~який передбачав\~порядок та\~умови приватизації\~житла,\~ така\~згода не\~передбачена.\~Більш того,\~саме \~не включення\~до приватизації\~неповнолітнього члена\~сім"ї\~є підставою\~для скасування\~такого рішення. Враховуючи, що позивач, будучи неповнолітнім, на час приватизації, відповідно до вимог приписів законодавства, проживав за адресою своїх батьків, а відтак\~\~будь- які\~\~підстави вважати, що\~\~батьки діяли всупереч\~\~інтересам дитини, у суду\~\~відсутні . \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки воно не узгоджується з вимогами законодавства. \~ \~ \~ \~За таких обставин, підстав для задоволення позову не має. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed