Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

01.12.2020 року АТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 16.12.2013 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг та підписала заяву б/н з кінцевим розміром кредитного ліміту у розмірі 2000 грн. Посилаючись на те, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте [PERSON] порушила кредитні зобов`язання, в зв`язку з чим станом на 26.09.2020 року виникла заборгованість у розмірі 125632,25 грн., яка складається з: 220,88 грн. - заборгованості за тілом кредита, 119736,31 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 5675,06 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь 125632,25 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 10.12.2020 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачка у визначений строк відзив до суду не направила, у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому, у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 16.12.2013 року [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву № б/н. У підписаній відповідачкою анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Пам`яткою клієнта становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. 16.12.2013 року відповідачці відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 700 грн. 16.12.2013 року кредитний ліміт збільшено до 2000 грн., а 31.12.2014 року зменшено до 230 грн. А з 27.01.2020 року розмір кредитного ліміту встановлено у сумі 00,00 грн. Банком надано до суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 16.12.2013 року та виписку з картки відповідачки, з яких слідує, що відповідачка користувалася наданими кредитними коштами шляхом зняття готівки в банкоматах та здійснення безготівкових операцій, між тим, погашення виниклої у результаті таких дій заборгованості здійснювала не регулярно. В зв`язку з викладеним станом на 26.09.2020 року у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 125632,25 грн., яка складається з: 220,88 грн. - заборгованості за тілом кредита, 119736,31 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 5675,06 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим договором. Відповідно до умов кредитного договору, договір складається із заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, який відповідачка підтвердила своїм підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав позичальникові кредит. Згідно із положеннями п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка порушила взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 125632,25 грн. підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат по справі в сумі 2102 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved