Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача в його користь 32662,44 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та стягнути судові витрати. Позивач зазначив, що 03.06.2016 р. близько 8.50 год. сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], що призвела до пошкодження обох транспортних засобів. [PERSON], керуючи автомобілем «Renault Duster», рухаючись в м. Городенка по вул. Богуна, повертав вліво на вул. Винниченка, в той час [PERSON] керуючи автомобілем «FIAT Scudo» при здійсненні обгону на перехресті, допустив зіткнення з автомобілем позивача, після чого зник з місця ДТП. Постановою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2016р. [PERSON]В визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль [NUMBER], на ремонт якого в сервісному центрі в м. Чернівці вул. Енергетична, 2Г, позивач затратив 30915,44 грн., за ремонт шин оплатив 247 грн., ніс витрати по доставці і забиранні автомобіля з сервісного центру, возив перший внесок на запасні частини, затрачав свій час, витративши на це 1000 грн., тому просив стягнути з відповідача в його користь 32662,44 грн. Ухвалою Городенківського районного суду від 15.08.2016 р. (коли справа перебувала в провадженні головуючого судді Корюкіної М.П. до припинення повноважень у звязку з поданням заяви про відставку), до участі в даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучено приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп». Позивач уточнив позовні вимоги, подавши заяву 13.10.2016 р., в якій, крім відповідача [PERSON], зазначив відповідачами: приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та страхову компанію Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп». В уточненому позові, крім зазначеного в попередньо поданому позові, зазначив, що він є власником автомобіля [NUMBER], 2013 року випуску. 28.07.2015 р. він уклав з відповідачем приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АІ/5284855, код страхування 154, страхова сума 100000 грн., строк дії договору - до 27.07.2016 р. Після ДТП, яка мала місце 03.06.2016 р., були пошкоджені обидва автомобілі. Працівниками ДАІ був складений протокол огляду місця події. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст. 122- 4 КУпАП. Відповідач не заперечував своє вини у вчиненні ДТП, але добровільно відшкодувати витрати на ремонт автомобіля позивача відмовився. Про факт ДТП позивач повідомив свою страхову компанію «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», яка усно відмовила в відшкодуванні, посилаючись на відповідальність водія, винного в ДТП. Страхова компанія відповідача також відмовила у відшкодуванні, покликаючись на те, що позивач не перебуває з нею в договірних відносинах і є особа, яка визнана судом винною в ДТП. Внаслідок ДТП йому завдані збитки в сумі 32662,44 грн. Надавши суду звіт експертного товарознавчого дослідження про визначення розміру матеріального збитку, позивач збільшив позовні вимоги на вартість експертизи 969,5 грн., яку також просить стягнути з відповідачів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просить стягнути з відповідачів в його користь спричинену матеріальну шкоду та судові витрати. Суду пояснив, що 03.06.2016 р. в м. Городенка близько 8.50 год. він керував автомобілем [NUMBER], здійснював поворот ліворуч з вул. Богуна на вул. Винниченка, в той момент автомобіль [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON], при здійснені обгону на перехресті вулиць Богуна-Винниченка допустив зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого [PERSON] зник з місця ДТП. Знайшли його працівники поліції того ж дня після обіду. Даючи пояснення, тоді відповідач сказав, що він не має страховки. Спочатку відповідач мав намір відшкодовувати завдані внаслідок ДТП збитки. Разом з відповідачем вони їздили в сервісний центр в м. Чернівці. Але коли відповідач почув приблизну суму, в яку обійдеться ремонт, сказав що не має грошей; якщо поїде на роботу в Чехію, тоді може буде мати можливість заплатити відшкодування за причинені збитки. Внаслідок ДТП в автомобілі позивача було пошкоджене: переднє ліве крило, передній лівий підкрильник, бампер передній, фара передня ліва, решітка радіатора, ричаг (важіль) з салінблоками і шаровою опорою, які необхідно було замінити, кулак підлягав ремонту, то його заміни не робили, тільки відремонтували. Ремонтні роботи були проведені в м. Чернівці на сервісній станції, так як автомобіль був на гарантії. Він провів оплату за виконані роботи, ремонт колеса проводив в м. Городенка. Також пояснив, що він звернувся до експерта для визначення матеріального збитку внаслідок ДТП, експертний висновок додав до матеріалів справи. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів 33631,94 грн. як відшкодування та сплачений ним судовий збір. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Представники відповідачів: приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та Приватного акціонерного товариство «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп» в судове засідання не зявились. Представник ПрАТ «УСК "Княжа вієнна іншуранс груп» направив суду письмові пояснення, в яких ствердив, що цивільно-правову відповідальність відповідача [PERSON] застраховано у ПрАТ «УСК "Княжа вієнна іншуранс груп» за Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ-7902576, строк дії: 28.04.16 - 27.04.17, франшиза 2000 грн. Також зазначив, що позов не визнає, оскільки передбачені Законами України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Про страхування», Цивільним кодексом України підстави для стягнення коштів з ПрАТ «УСК "Княжа вієнна іншуранс груп» - відсутні; ні позивач, ні відповідач з повідомленням про настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, до ПрАТ «УСК "Княжа вієнна іншуранс груп» - не звертались; позивач не надав страховику пошкоджений транспортний засіб для огляду. Покликаючись на ч.4 пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", зазначає, що шкода повинна відшкодовуватись завдавачем шкоди. Також звертає увагу на те, що відповідач притягнутий до адмінвідповідальності не тільки за ст. 124 КУпАП, а і за ст. 122-4 КУпАП залишення місця ДТП, що відповідно до п. «в» ст. 38.1.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає подання страховиком після виплати страхового відшкодування регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Крім того, покликається на те, що страховика було позбавлено можливості визначити розмір завданої шкоди внаслідок ДТП, страховиком не було оцінено шкоду, що відповідно до 37.1.3 вищезгаданого закону є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Одночасно представник просить розгляд справи проводити в його відсутності. Представник АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та заперечення, з якого слідує, що АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» позов не визнає, оскільки зазначена ДТП не може кваліфікуватись як страховий випадок за полісом № АІ/5284855 від 28.07.2015 р. згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки поліс забезпечує захист позивачу від понесення витрат у разі визнання позивача винним у спричиненні шкоди третім особам, а в даному випадку матеріальні збитки, які зазнав позивач внаслідок ДТП, мають бути відшкодовані завдавачем збитків [PERSON] Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого Кіцманським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області стверджено, що [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER]. 03.06.2016 р. о 8год. 50 хв. [PERSON], в м. Городенка по вул. Богуна, керуючи автомобілем [NUMBER] при здійсненні обгону на перехресті Богуна-Винниченка, допустив зіткнення з автомобілем[NUMBER] під керуванням [PERSON], який здійснював поворот ліворуч з вул. Богуна на вул. Винниченка, внаслідок чого вищезазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після ДТП [PERSON] зник з місця ДТП. Постановою судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2016р. в справі № 342/553/16-п відповідач [PERSON]В був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, на нього накладений адмінштраф в розмірі 340 грн. Ч. 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до розяснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно розяснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року - відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст.1192 ЦК України). Довідкою № 93001416 про ДТП стверджено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 03.06.2016 р. в м. Городенка по вул. Богуна, автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження: передня ліва частина. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" судам роз'яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст.1192 ЦК України). За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля [NUMBER] позивач згідно Акту виконаних робіт № Ав-0К-20001608 від 30.06.16 р., виданого ТОВ «Автоподіум» м. Чернівці вартість виконаних робіт та вартість замінених деталей становить 30915,4 грн. Про сплату коштів позивачем в користь ТОВ «Автоподіум» свідчить чек від 30.06.2016 р. Згідно накладної № 63 від 05.072016 р. позивач оплатив на користь ПП [PERSON] фактичну вартість ремонту з колеса в розмірі 247 грн. Відповідно до вимог статті 7 Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. Висновком 668-15м/з від 29.12.2016 р., складеним експертом автотоварознавцем стверджено, що досліджуваний автомобіль [NUMBER] внаслідок ДТП мав пошкодження і потребує відновлювального ремонту, перелік запасних частин необхідних для проведення ремонту згідно ремонтної калькуляції, складеної з використанням системи AUDATEX, відповідає фактично використаним під час ремонту згідно Акту виконаних робіт № Ав-0К-20001608 від 30.06.16 р. ТОВ «Автоподіум». Ст. 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - обєктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Порядок здійснення страхового відшкодування визначений розділом ІІІ вищезгаданого закону. Зокрема, ст. 33.1.4 вищезгаданого закону визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Ст. 33-1.1. Закону передбачає сприяння страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), в т.ч.: особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування, визначає ст. 35.1.Закону. Позивач не надав суду доказів його звернення до страхових компаній-відповідачів з приводу отримання страхового відшкодування з дотриманням вимог, визначених розділом ІІІ Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), визначає ст. 37.1.3. згаданого Закону. Згідно розяснень, що містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року - у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Оскільки позивачем не надано суду доказів надання страховикам-відповідачам, з якими учасниками ДТП були укладені договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП, тому відсутні підстави для стягнення з них страхового відшкодування в користь позивача. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача - завдавача шкоди [PERSON], винного в ДТП, на користь позивача слід стягнути 32112,4 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що включає вартість ремонту та витрати по проведенню експертного дослідження ( 30915,4 грн.+ 247 грн. + 950 грн. = 32112,4 грн.). Доказів щодо понесених позивачем витрат по доставці і забиранні автомобіля з сервісного центру в розмірі 1000 грн. суду не надано, тому в цій частині в позові слід відмовити. Питання розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 22, 386, 1166, 1187, 1188,1192 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: partial