Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] селищної ради, [PERSON] комунального підприємства "Любешів-Комфорт-Сервіс" про визнання права користування житловим приміщенням. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 19.11.2003 року померла [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося належне їй спадкове майно, на яке покійною в її користь 24.12.2002 року складено заповіт, посвідчений Любешівсько-Волянською сільською радою Любешівського району. Вказує, що право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом виникло у неї, інших спадкоємців немає, оскільки померла була одинокою. Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки за життя та після смерті [PERSON] постійно проживала і користувалася вказаним житловим приміщенням, однак не може отримати свідоцтво на право на спадщину на вказане житло, оскільки дане житло не належало померлій і за життя вона не встигла його приватизувати, [PERSON] селищна рада не може видати їй ордер на вселення у цю квартиру як члена сімї померлого наймача та користувача квартири, так як вона не була там зареєстрована. Просить визнати її членом сімї наймача даного житлового приміщення померлої [PERSON], визнати за нею право користування цим житлом, визнати її наймачем цієї квартири за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача та зобовязати Комунальне підприємство „Любешів-Комфорт-Сервіс укласти з нею окремий договір найму цього житлового приміщення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги із зазначених підстав підтримала повністю, просить їх задовольнити. Представники відповідачів [PERSON] селищної ради Волинської області та КП „Любешів-Комфорт-Сервіс в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечують щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними. В суді встановлено, що [PERSON] була вселена на законних підставах у квартиру по вул. Свободи, 4/4 в смт. Любешів, проживала там та була зареєстрована з 16.06.1950 року, що підтверджується будинковою книгою № 6. Позивач [PERSON] проживала разом із [PERSON] в даній квартирі, однак не була там зареєстрована. 19 листопада 2003 року [PERSON] померла, \~про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ЕГ № 127069 від 20.11.2003 року. Відповідно до\~ст. 64 Житлового кодексу України\~до членів сім"ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що позивач до дня смерті доглядала за [PERSON], оскільки вона проживала одиноко, була членом її сімї, а після смерті [PERSON] з 19.11.2003 року проживала в даному житловому приміщенні, вступила у володіння та користування майном [PERSON], яке знаходилось у будинку, сплачувала рахунки за комунальні послуги, проводила ремонти будинку\~\~ Також судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіла [PERSON] усе своє майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, що підтверджується заповітом, посвідченого 24.12.2002 року Любешівсько-Волянською сільською радою Любешівського району. Відповідно до\~ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім"я якого виданий ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до\~ст. 106 ЖК України\~повнолітній член сім"ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім"ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім"ї наймача. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами, внесеними постановами від 10 березня 1989 року № 2, від 25.12.1992 року № 13 та від 25.05.1998 року № 15), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996р. N 9 (v0009700-96) "Про застосування\~Конституції України\~при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Таким чином, з огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідачі [PERSON] селищна рада та [PERSON] комунальне підприємство "Любешів-Комфорт-Сервіс" визнал позов. Доводи відповідачів стосовно того, що позивач має реєстрацію за іншою адресою не впливають на висновки суду та\~\~не є правовою підставою для відмови у позові, оскільки наявність відповідної реєстрації не обмежує права людини у виборі місця проживання. За клопотанням позивача судові витрати покласти на неї.

Outcome: approved