Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним йому на праві власності житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка доводиться йому донькою, за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає більше одного року без поважних причин. Реєстрація відповідача перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, отримувати субсидію. Вирішити спір у добровільному порядку він не має можливості, оскільки йому невідоме місце перебування відповідача та засоби зв"язку з нею. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Згідно акта депутата Снігурівської міської ради від 17.05.2019р. [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] , не проживає. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08 вересня 1987 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Шульгою Т.В., зареєстровано в реєстрі за №1160. Також, на підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок Сніурівською філією ММБТІ 14 вересня 1987 року (а.с.6). 28 березня 1991 року у вказаному жилому будинку за згоди власника була прописана відповідачка - донька позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним записом про реєстрацію в паспорті (а.с.5) та довідкою Снігурівської міської ради Миколаївської області №474/01-2.5 від 06.06.2019 року (а.с.22). Родинні відносини підтверджуються довідкою про склад сім"ї №3337 від 17.05.2019 року, виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради, відповідно до якої відповідачка значиться як донька позивача (а.с.8). Актом депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області Завірюхіна П.Л. від 17 травня 2019 року, встановлено що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованна, але не проживає з весни 2018 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] , що підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] Підпис депутата засвідчено заступником міського голови Вітенко Г .З . (а.с.7). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідачки за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, а саме з весни 2018 року, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні будинку чи виявлення нею інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідачки понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку, при цьому реєстрація відповідача створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Судові витрати з відповідача позивач просив не стягувати.

Outcome: approved