Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

12.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.01.1983 року №10-109 належить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2. Відповідачі по справі були\~членами родини позивача, однак по різноманітним причинам вони перестали проживати по вищевказаній адресі з 2010 року, що підтверджується актом о не проживанні особи за місцем реєстрації від 09.07.2018 року. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не хочуть. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні власністю позивача, а саме будинком розташованим по вул. Радісна,2 м. Роздільна Одеської області шляхом примусового зняття з реєстрації по даній адресі [PERSON], [PERSON],[PERSON] Ухвалою суду від 17.07.2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 18.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив представника Роздільнянської міської ради Одеської області [PERSON] від 17.09.2018 року, відповідно до якогоРоздільнянська міська рада просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у тому формати, в якому вони є, оскільки вимоги позивача не передбачені діючим законодавством. Ухвалою суду від 18.09.2018 року судом продовжено підготовче провадження по справі до 30 діб, для належної підготовки справи для розгляду посуті на підставі клопотання позивача. 24.09.2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON], відповідно до якої він просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні будинком за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2, шляхом примусового зняття з реєстрації та визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2. Ухвалою суду від 03.10.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено для розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що його донька [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2002 року. Донька [PERSON] народила дитину, у 2012 році залишила дитину йому та його дружині та поїхала в невідомому напрямку, з того часу вона не приїжджала. По наявній у позивача інформації [PERSON] проживає у Києві. В будинку [PERSON] не проживає, речей в будинку її немає, комунальні послуги остання не сплачує. Щодо відповідача [PERSON] позивач пояснив, що останній знаходиться в місцях позбавлення волі. Перший раз він вийшов з колонії у 2005 році, однак проживав зі співмешканкою за адресою: вул. Першого Травня в м. Роздільна Одеської області. За адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2 відповідач не проживає з 2006 року, його речей в будинку немає. Відносно відповідача [PERSON]. позивач зазначив, що останній був співмешканцем доньки [PERSON], донька попросила зареєструвати вказану особу у 2010 році для працевлаштування. В 2011 році вони припинили стосунки. Вказана особа ніколи в будинку не проживала, його речей в будинку немає, комунальні послуги не сплачує, будинок не благоустроює. Відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилаись, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем реєстраці. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в звязку з тим, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають. Крім того, відповідачі повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада". Відповідачу [PERSON] судова повістка з копіями відповідних документів разом з розпискою направлялась через адміністрацію місця увязнення, а саме начальнику Одеської виправної колонії №14 для вручення засудженому [PERSON] На адресу суду повернулась заява [PERSON], відповідно до якої останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку за адресою: Одеська область, м.Роздільна, вул.Радісна, 2, оскільки він з 2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі і не проживає в будинку не з власної волі. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні просила суд задовольнити вимоги позивача частково, заперечувала проти визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщення за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2, оскільки останній перебуває в місцях позбавлення волі, не проживав за місцем реєстрації з березня 2015 року по жовтень 2015 року, тобто меньше одного року, що вбачається з оглянутих матеріалів кримінальних проваджень, що не дає правових підстав визнавати його таким, що втратив право на користування житлом. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.01.1983 року встановлено, що будинок за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна (колишня Фрунзе), 2 належить [PERSON] на підставі рішення виконкому Роздільнянської міського зїзду депутатів №12 від 19.01.1983 року. (а.с.3) Відповідно до домової книги будинку встановлено, що за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Фрунзе,2 окрім позивача зареєстровані [PERSON], [INFO] з 2006 року, [PERSON], [INFO] з 2010 року та [PERSON], [INFO] з 2000 року. (а.с.6-7) На підставі акту не проживання особи за місце реєстрації від 09.07.2018 року, складеного та підписаного заступником міського голови [PERSON], спеціалістом 1 категорії організаційного відділу апарату виконавчого комітету Роздільнянської міської ради [PERSON] та спеціалістом 1 категорії відділу ЖКГ містобудування та архітектура виконавчого комітету Роздільнянської міської ради [PERSON] встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [INFO] з 2010 року, речей вказаних осіб в будинку не виявлено. (а.с.8) Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [INFO] з 1967 року. Зазначила, що дійсно [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми позивача. Вказаний осіб свідок знає, оскільки вони навчались в ЗОШ №2 в м. Роздільна де вона працює вчителькою, однак вже довгий час їх не бачила. Пояснила, що [PERSON] після того, як народила дитину, привезла сина к батькам та поїхала в невідому напрямку. Дитина з 7 років знаходиться на утримання бабусі та дідуся [PERSON], зараз навчається в 7 класі. Мати [PERSON] дитиною не цікавиться, не приїжджає додому. Відповідача [PERSON] свідок [PERSON] не знає та ніколи не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [INFO] з 1980 року. Зазначила, що [PERSON] та [PERSON] знала з дитинства, однак вже довгий час їх не бачила. Щодо [PERSON] зазначила, що остання народила дитину, привезла її батькам, після чого поїхала та більш не приїжджала. [PERSON] не бачила більше 10 років. Щодо [PERSON] свідок зазначила, що не знає вказану особу. З\~урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання в частині непроживання в будинку тривалий час [PERSON] та [PERSON] об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до\~статті 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул.Радісна,2, м. Роздільна Одеської області (що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок), а тому має право вимагати визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті\~71,72,116,\~156 ЖК УРСР,\~ст.405 ЦК), а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі Закон) «зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою. Закон є спеціальним нормативно правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1)про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)про визнання особи безвісно відсутньою; 4)про оголошення фізичної особи померлою. В постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі №6-57цс11 викладена правова позиція щодо зняття особи з реєстраційногообліку. Так, вирішення питання щодо зняття особи з реєстраційного обліку цілком залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). В своїй позовній заяві позивач просить «усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні його власністю, а саме будинком, розташованим по вул.Радісна,2, м.Роздільна Одеської області шляхом примусового зняття з реєстрації по даній адресі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнати вказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Радісна,2, м. Роздільна Одеської області. Однак вимоги щодо примусового зняття з реєстрації не передбачені законодавством України, а отже у вказаній частині позову необхідно відмовити. Що стосується вимоги про визнання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщення за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2, суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу, оскільки останні за місцем реєстрації не проживають більше року без поважних причин, їх речі в будинку відсутні, за комунальні послуги останні не сплачують, чим порушуються права позивача як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Щодо позовних вимог позивача до відповідача [PERSON], суд наголошує наступне. Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2012 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування вказаного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Відповідно до особової справи №80/2012, заведеної Роздільнянським МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в КВІ з 13.06.2012 року до 23.01.2013 року за місцем проживання: [INFO]. Відповідно до вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.05.2014 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 321, ч.1 ст. 201 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавленні волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до особової справи №79/2014, заведеної Роздільнянським МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області встановлено, що [PERSON] взято на облік в КВІ з 23.06.2014 року за місцем реєстрації: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна, 2. При ознайомленні з матеріалами особової справи судом встановлено, що співробітниками поліції було проведено профілактичні бесіди з засудженим [PERSON] і відвідано його за місцем реєстрації та проживання за адресою: [INFO], що підтверджується рапортами дільничного інспектора поліції та долученими до них письмовими поясненнями самого засудженого [PERSON] від 29.09.2014 року та від 18.03.2015 року. Вказане також підтверджується письмовими поясненнями [PERSON] - позивача по вказаній цивільній справі від 29.09.2014 року, які містяться в особовій справі №79/2014, в яких позивач підтверджує, що його син [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та від 08.06.2015р. , в яких позивач зазначає, що його син [PERSON] раніше дісно проживав в його будинку, алек біля півроку не проживає та його місце знаходження йому не відомо. 07.10.2015 року [PERSON] взято під варту, а вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання на підставі ст.71 КК України у вигляді позбавленні волі на строк 5 років і 14 днів з відбування покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу. На даний час [PERSON] відбуває покарання в Одеській виправній колонії №14. Таким чином, як встановлено з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не був відсутнім за місцем реєстрації більше року без поважних причин. В судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим в належному позивачеві житловому будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна, 2 не проживає в ньому з 2015 року у звязку із взяттям його під варту та відбуттям покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено факт відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік за місцем його проживання в житловому будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна, 2, у звязку з взяттям його під варту та подальшим засудженням, а тому позовні вимоги в частині визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло в будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна , 2 задоволенню не підлягають. Показання свідків в частині тривалого непроживання відповідача [PERSON] в будинку позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зазначеними вище, а тому до уваги не приймаються. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі\~ст.405 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial