Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

ПАТ «Укртелеком» в особі філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] , 26 квітня 2017 умисно, таємно з корисливих мотивів, по вул. Захисників України, 33 в м. Сміла, Черкаської області, діючи спільно та бажаючи настання суспільно-небезпечного наслідку, вчинили крадіжку 60 метрів кабелю типу ТПП 100*2*0,4 та 60 метрів кабелю типу ТПП 50*2*0,4, про що складено акт від 26 квітня 2017 року. Вина [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017250230000962, а також ухвалами Смілянського міькрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року у справі №703/2076/17, від 12 листопада 2019 року у справі №703/396/17 та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2019 року у справі № 703/396/17. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2018 року примусовий захід відносно [PERSON] припинено, а в мотивувальній частині зазначено,що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 05 лютого 2018 року № 8 психічний стан [PERSON] стабілізувався, атому він здатний своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатний своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2019 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, поданий під час кримінального провадження цивільний позов залишено без розгляду. Протиправними діями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , заподіяли ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду в розмірі 14881 гривеня, яку представник позивача просить суд стягнути солідарно з відповідачів за судовим рішенням. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував та просив справу розглядати без його участі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про те, що у Смілянському міськрайонному суді Черкаської області розглядається цивільна справа за позовною заявою ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком» до [PERSON] [PERSON] про відшкодування шкоди, у встановленому порядку не подали відзив на позовну заяву. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] , 26 квітня 2017 умисно, таємно з корисливих мотивів, по вул. Захисників України, 33 в м. Сміла, Черкаської області, вчинили крадіжку 60 метрів кабелю типу ТПП 100*2*0,4 та 60 метрів кабелю типу ТПП 50*2*0,4, чим спричинили ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на загальну суму 5872 гривні 24 копійки (а.с. 11). Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду. Ухвала вступила в законну силу 05 грудня 2017 року (а.с. 17-20). Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2018 року примусовий захід відносно [PERSON] припинено. Ухвала суду вступила в законну силу 20 лютого 2018 року (а.с. 21). Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2019 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим типом нагляду, цивільний позов ПАТ «Укртелеком» залишено без розгляду Ухвала суду вступила в законну силу 13 грудня 2019 року (а.с. 22-26). Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, поданий під час кримінального провадження цивільний позов залишено без розгляду. Вирок суду вступив в законну силу 13 грудня 2019 року (а.с. 11-16). Як вбачається із локального кошторису на будівельні роботи №5-1-1 на відновлювальні роботи по вул. Захисників України, 33 в м. Сміла від 18 травня 2017 року вартість відновлювального ремонту становить 14881 гривня (а.с. 6-8). Згідно з вимогами ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню в повному обсязі, є "….витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права…". Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, зазначено що згідно зі ст.48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. ( Абзац перший пункту 9 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України N 7 від 08 липня 1994 року). При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положеньст.453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Суд, при винесенні даного рішення в силу ст. 1186 ЦК України враховує при стягненні завданої майнової шкоди із відповідачів на користь позивача матеріальний стан ПАТ «Укртелеком» в особі Черкаської філії ПАТ «Укртелеком», якому завдано збитків діями [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на предмет підтвердження завданої відповідачами майнової шкоди в розмірі 14881 гривні. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 420 гривень 40 копійок з кожного - за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved