Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] не залишив жодного заповітного розпорядження, тому, вона ([PERSON]) як дружина спадкодавця належним чином прийняла спадщину, оскільки діти спадкодавця не претендували на спадкове майно. Однак, звернувшись у Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та просять задовольнити. Від третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської Ради депутатів трудящих №133 від 14 березня 1968 року вирішено закріпити за [PERSON] земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво, площею 600 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS] та зобов'язано головного архітектора міста Тернополя [PERSON] оформити відвід земельної ділянки в натурі відповідною документацією. Згідно договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 25 червня 1968 року [PERSON] узгоджено передати земельну ділянку в [ADDRESS] для будівництва одноповерхового будинку житловою площею 43,2 кв. м., з кількістю кімнат - 3. Для вказаного проекту [PERSON] розроблено генеральний план земельної ділянки, відведеної в натурі під індивідуальне будівництво в [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Тернопільської міської Ради депутатів трудящих №133 від 14 березня 1968 року. Відповідно до Акта від 09 квітня 1968 року виданого Тернопільським обласним відділом по справах будівництва та архітектури [PERSON] передано відведену в натурі земельну ділянку площею 600 кв. м., що знаходиться по [ADDRESS]. Як вбачається із оціночного акта на домоволодіння [ADDRESS], виданого у 1982 році, власником вказаного домоволодіння є [PERSON]. Судом установлено, що нумерація будинків по [ADDRESS] була змінена, у зв'язку із чим, будинковолодінню, яке належить на праві власності [PERSON] присвоєно номер [NUMBER]. 19 квітня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації розроблено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться по [ADDRESS]. Власником вказаного житлового будинку у даному технічному паспорті зазначено [PERSON]. Згідно характеристики будівель і споруд, домоволодіння [ADDRESS] складається із: А - житловий будинок; а - прибудова; пд. - підвал; а1 - прибудова; а2 - відкрита веранда; Б - літня кухня; В - вбиральня; №1 - огорожа. Разом із цим, відповідно до експлікації плану будинку, житловий будинок під літерою "А" складається із: А пд.: І - підвал; ІІ - підвал; ІІІ - підвал; І.І - відкрита веранда; 1.1 - коридор; 1.2 - житлова; 1.3 - житлова; 1.4 - житлова; 1.5 - коридор; 1.6 - кухня; 1.7 - копальня; 1.8 - житлова, всього під літерою "А" житлова площа складає 66,20 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, про що зроблено актовий запис №6 від 28 квітня 1998 року та Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 28 квітня 1995 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно Інформації по спадковій справі [PERSON] наданої 23 вересня 2016 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою за №609/01-21, згідно книги обліку і реєстрації спадкових справ Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу №242/1995. В нотаріальну контору звернулись [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини. Як установлено судом, позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017054371 від 01 вересня 2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], про що Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області України складено актовий запис №9 від 15 червня 1965 року. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]". З метою оформлення своїх спадкових справ позивачка [PERSON] звернулась у Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори №4291/02-14 від 26 вересня 2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутня державна реєстрація права власності житлового будинку. Як установлено судом, після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування є його дружина [PERSON], оскільки діти спадкодавця [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ч.2 ст. 1299 ЦК України встановлено, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. вищевказаного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок на сьогоднішній день не можливо, оскільки один із співвласників будинку помер. Таким чином, у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], спадкоємець [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного, враховуючи вимоги закону, які застосовуються до вказаних правовідносин, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд приходить до переконання про порушення прав позивачки, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог - визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON].

Outcome: approved