Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просив суд змінити розмір аліментів на дитину, що стягуються з нього на користь [PERSON] на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , із ⅓ частки заробітку (доходу) на тверду суму в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначав, що з 06 серпня 1994 року він і [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2015 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ⅓ частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Від дня ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на сина, він був офіційно працевлаштований, на день подачі цього позову офіційно не працює, єдиним його доходом є нерегулярні приватні заняття в якості автоінструктора. Після свого звільнення він повідомив відповідача, що не має змоги сплачувати аліменти в середньому 4000 грн., намагався домовитися з нею про розмір аліментів на сина, запропонувавши зменшити суму до 2500 грн. або 1/7 частки його заробітку (доходу), однак відповідач не погодилася. Зазначав, що він не намагається уникнути виконання своїх батьківських обов`язків, але встановлений судом розмір аліментів на сьогодні для нього є надмірним фінансовим тягарем, оскільки на його утриманні перебувають двоє непрацездатних батьків, а також брат, який є інвалідом 3 групи, проживають вони в одній квартирі, фактично він є єдиною працездатною особою в їхній сім`ї. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] із 31 серпня 2006 року перебували у шлюбі. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розлучення батьків проживає разом із матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2015 року, ухваленим у цивільній справі № 361/5307/15-ц, із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ⅓ частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Із трудової книжки позивача [PERSON] видно, що 07 лютого 2020 року він звільнений за угодою сторін з посади начальника дільниці з КП "Київтеплоенерго". Із довідки від 27 лютого 2020 року за № 3, виданої Житлово-будівельним кооперативом "Чайка", вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із ним проживають та зареєстровані батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами за віком, та брат [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом 3 групи загального захворювання. Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки на даний час він не працює, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки та брат, який є інвалідом і потребує догляду, він фактично є єдиною працездатною особою в їхній сім`ї, на даний час він не працює, тому не може сплачувати аліменти на дитину у визначеному вказаним рішенням суду розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-IX визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум щомісячно на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн. з 1 грудня - 2395 грн. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, майновий стан позивача, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про зміну розміру аліментів на дитину та визначення їх у твердій грошовій сумі ґрунтується на вимогах закону, тому із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved