Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач вернувся до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.04.2008 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 009/08-ФЛ/18, згідно якого ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі - 75 600,00 доларів США, цільове призначення - придбання позичальником - [PERSON] автотранспортного засобу - автомобіля марки LEXUS, 2008 року випуску. На забезпечення виконання умов Кредитного договору № 009/08-ФЛ/18 від 16.04.2008 р. зазначений вище автомобіль був переданий [PERSON] в заставу банку, згідно Договору застави автомобіля марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER] укладений 16.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, код ЄДРПОУ 09807856) в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 49070, м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, будинок 9 код ЄДРПОУ 26460727 та [PERSON] ([ADDRESS], іпн. [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Румянцевим Антоном Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за номером 1336. Постановою господарського суду Запорізької області від 02.02.2011 р. по справі № 12/5009/210/11 фізичну особу - підприємця [PERSON] (третя особа по справі) було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У ході ліквідаційної процедури фізичної особи - підприємця [PERSON] було проведено прилюдні торги (аукціон), на яких було реалізовано автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER]. Відповідно до результатів проведення прилюдних торгів (аукціону), переможцем аукціону стала [PERSON] (позивач по справі), що підтверджується актом про проведення прилюдних торгів з реалізації автомобіля від 19.04.2011 р., проведених товарною біржею «Придніпров'я», шляхом укладення договору купівлі-продажу автомобіля, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Долгопятою С.О. Автомобіль марки LEXUS, 2008 року випуску, був знятий з обліку для реєстрації в межах України й був зареєстрований за [PERSON], присвоєно реєстраційний номер [NUMBER]. Позивачем було отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, Позивач вважає, що оскільки майно - автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], яке було предметом застави за Договором застави, укладеним 16.04.2008 р. між третьою особою - [PERSON] та Відповідачем - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», було реалізовано в процесі ліквідаційної процедури третьої особи - [PERSON] та за рахунок коштів, отриманих від його реалізації були задоволені вимоги Відповідача, як кредитора третьої черги, застава припинена з моменту реалізації предмета застави. Однак ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в судовому порядку намагається звернути стягнення на автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON], шляхом проведення публічних торгів у межах виконавчого провадження, що змусило Позивача звернутися до суду з позовною заявою про визнання договору застави таким, що припинив свою дію за захистом своїх прав. Позивач до суду не з'явилась. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце судового засідання належним чином була повідомлена. Клопотання про поважність неявки в судове засідання не надала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача - [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та [PERSON] було укладено кредитний договір №009/08-ФЛ/18, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 75 600 доларів США зі сплатою 15% на рік, терміном до 10 квітня 2016 р. для придбання автомобіля. На забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором [PERSON] передала банку за договором застави від 16 квітня 2008 р. автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER]. [PERSON] було допущено невиконання умов кредитного договору, в результаті чого, станом на 19 серпня 2015 р., утворилася заборгованість у розмірі 8 244 337 грн. 04 коп., яка складається з: заборгованість строкова за кредитом 713 123,29 грн.; заборгованість прострочена за кредитом 581 058,75 грн.; заборгованість строкова по відсоткам 10 245,68 грн.; заборгованість прострочена по відсоткам 1 385 415,82; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором 5 554 493,50 грн. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» намагався у судовому порядку стягнути заборгованість з [PERSON] та звернути стягнення на предмет застави шляхом передання заставленого майна (автомобіля марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER]) в управління банку. 18 січня 2011 р. господарським судом Запорізької області було порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] Під час проведення ліквідаційної процедури 19 квітня 2011 р. було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Долгопятою С.О., на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації автомобіля, проведених товарною біржою «Придніпровя» 18 квітня 2011 р. та відповідно до зазначеного договору предмет застави - автомобіль марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], був проданий Позивачу. Згідно довідки Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області - автомобіль марки «LEXUS RX 350» з номерним знаком [NUMBER], 2008 року випуску, чорного кольору, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 12.04.2008, було зареєстровано за громадянкою [PERSON] Реєстрація була здійснена на підставі вантажної митної декларації №110000005/8/501343 від 11.04.2008 р. 07.04.2011 р. вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації. 11.05.2011 р. вищезазначений автомобіль з номерним знаком [NUMBER] було зареєстровано за громадянкою [PERSON]. Реєстрацію здійснено на підставі договору купівлі-продажу № ВР1497986 від 19.04.2011 р. З матеріалів справи вбачається, що майно, яке було предметом застави за договором застави, укладеним між третьою особою та відповідачем, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника - третьої особи. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відповідно до абз. 7 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 р., з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Нормами ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначені повноваження ліквідатора, відповідно до яких ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. З метою задоволення вимог кредиторів, ліквідатором третьої особи було організовано продаж майна банкрута, що належало банкруту, на праві власності, в тому числі автомобіля марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER]. 19 квітня 2011 р. було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Долгопятою С.О., на підставі акту про проведення прилюдних торгів з реалізації автомобіля, проведених товарною біржою «Придніпров'я» 18 квітня 2011 р. 11.05.2011 р. вищезазначений автомобіль з номерним знаком [NUMBER] було зареєстровано за громадянкою [PERSON], яка є позивачем. Реєстрацію здійснено на підставі договору купівлі-продажу № ВР1497986 від 19.04.2011 р. Відповідно до звіту та ліквідаційного балансу банкрута до реєстру вимог кредиторів були включені грошові вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у розмірі 716 082,54 грн. з третьою чергою задоволення. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.10.2013 р. по справі № 12/5009/210/11 про затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] розподіллено грошові кошти, отримані від реалізації ліквідаційної маси банкрута та спрямовано на часткове задоволення вимог кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» 140 240,56 грн. Зазначені кошти були отримані саме з продажу автомобіля марки LEXUS, модель RX 350, тип легковий універсал-В, 2008 року випуску, колір - чорний, шасі [NUMBER], VIN-[NUMBER]. 24.10.2013 р. з депозитного рахунку приватного нотаріуса Долгопятої С.О. було перераховано грошові кошти у розмірі 140 240,56 грн. на часткове задоволення вимог заставного кредитора відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 10.10.2013 р. по справі № 12/5009/210/11. Таким чином, Відповідач, як кредитор третьої черги, отримав грошові кошти у розмірі 140 240,56 грн. на задоволення своїх вимог. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - переможця прилюдних торгів. Правова позиція судді Верховного суду України висловлена Верховним Судом України в Постанові від 7 листопада 2012 року у справі № 6-129 цс 12 та в Постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13 зводиться до того, що припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, поруки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. Правова позиція Верховного Суду України, висловлена в Постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13 під головуванням судді Яреми А.Г., викладена наступним чином: «Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним. Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. Урегулювання сторонами договірних відносин на власний розсуд за наявності в законі імперативних приписів є протиправним». Відповідно до правового висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 30 березня 2016 року по справі № 6-2684цс15 , а саме: «Особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця і на таке майно не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 38, 39 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку». Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна. Відповідно до ст. 28 Закону України від 2 жовтня 1992 року № 2654-ХІІ «Про заставу» застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачають. Правова позиція судді Верховного суду України висловлена Верховним Судом України в Постанові від 01.03.2017 року у справі № 6-130цс17 зводиться до наступного: «Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. У справі № 6-130цс17 Верховний суд України дійшов до висновку, оскільки аукціон, на підставі якого проводилася реалізація іпотечного майна, визнано недійсним, то й підстав для припинення іпотеки (реалізація предмета іпотеки) відсутня. Враховуючи вищенаведений висновок Верховного суду України, а також те, що відкриті торги, які було проведено 19 квітня 2011 р. ТБ «Придніпров'є» з продажу майна банкрута - фізичної особи - підприємця [PERSON], переможцем яких став Позивач, не скасовано, результати торгів не визнано недійсними, суд вважає, що в даному випадку відбулася реалізація предмета застави, яка є підставою для визнання договору застави таким, що припинив свою дію. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо: затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у випадках, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Згідно з визначенням термінів, даним у статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», погашені вимоги кредиторів - задоволені вимоги кредиторів, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов'язання або припинення зобов'язання в інший спосіб, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними. Іншими словами, погашені вимоги кредиторів є припиненими зобов'язаннями боржника. Отже, після ліквідації на підставі ухвали суду та подальшого виключення з ЄДРЮО ФОП не існує (припинено) ні зобов'язань боржника, ні самого боржника, а, як уже зазначалося вище, згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням зазначеного, суд вважає вимоги про визнання Договору застави автомобіля марки LEXUS, 2008 року випуску, укладеного 16.04.2008 р. між Відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та третьою особою - [PERSON], обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач - [PERSON] позбавлена права належним чином та в повному обсязі користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності майном. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», з вини якого виник даний спір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved