Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Марківської сільської ради Богородчанського району, в якій просить визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у вигляді частки 1/1 в статутному капіталі п/п "Ольва", п/п "Ольва-Буд", та передати її територіальній громаді с. Маркова в особі Марківської сільської ради. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с. Маркова Богородчанського району помер [PERSON] Після смерті останнього залишилась спадщина у вигляді частки 1/1 в статутному капіталі п/п "Ольва" і п/п "Ольва-Буд". Позивач зазначає, що з рішення Богородчанського районного суду від 30 червня 2015 року у справі №338/804/15-ц вбачається, що відповідно до даних спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] за претензією ПАТ КБ "Надра", ніхто з спадкоємців [PERSON] не звернувся з заявами про прийняття спадщини. Про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, неприйняття ними спадщини свідчить і витяг зі спадкового реєстру від 22 березня 2018 року. В позовній заяві [PERSON] вказує, що згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів від 13 лютого 2008 року, 07 серпня 2008 року, 08 вересня 2008 року, 25 грудня 2008 року, 18 грудня 2009 року, 08 вересня 2010 року, 08 листопада 2010 року, 16 грудня 2010 року, квитанцій про прийом поштових переказів грошових коштів за 2008-2009 роки, заяв на грошовий переказ від 22 липня 2010 року, 08 вересня 2010 року, 03 листопада 2010 року, заяви на відправлення коштів від 19 лютого 2010 року він є кредитором спадкодавця. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги абзаців 1, 3 ч.1, ч.3 ст. 1277 ЦК України, ч. 1 ст. 338 ЦПК України, просить визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді частки 1/1 в статутному капіталі п/п "Ольва" і п/п "Ольва-Буд" та передати її територіальній громаді - Марківській сільській раді. В судове засідання [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 27 травня 2019 року до канцелярії суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позов не подав. Як вбачається з заяви, поданої 29 травня 2019 року (а.с.62), позовні вимоги представник Марківської сільської ради не визнає. Відповідно до п.1 ч.3. ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі його (його представника) неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, повно і всебічно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . З копії довідки Марківської сільської ради №773 від 22 березня 2019 року слідує, що [PERSON] був зареєстрований і проживав в будинку за адресою: [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою разом з померлим були зареєстровані племінник [PERSON] з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] і [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у Марківській сільській раді посвідчено не було (а.с.23). Згідно з повідомленням Богородчанської районної державної нотаріальної контори від 26 червня 2019 року № 236/02-14, після смерті [PERSON] за претензією ПАТ КБ "Надра" №1-4-11357 від 09 вересня 2013 року відкрита спадкова справа №182/2013. Заяви про прийняття спадщини від спадкоємців [PERSON] не поступали. Інформація про спадкоємців, які б могли прийняти спадщину відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України, в нотаріальній конторі відсутня (а.с.79). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] був засновником та власником приватного підприємства "Ольва" і приватного підприємства "Ольва-Буд" (а.с. 18-22). Частиною 1 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є кредитором спадкодавця [PERSON] , а тому може ставити питання про визнання спадщини відумерлою після його смерті. На підтвердження вказаної обставини позивачем надано суду копію попереднього договору № 9 від 13 лютого 2008 року, копію протоколу допиту потерпілого від 13 листопада 2012 року, копію постанови про визнання потерпілого цивільним позивачем, копії заяв на грошові перекази та квитанції про перерахування ним коштів [PERSON] і приватному підприємству "Ольва" (а.с.15-17, 24, 25-26, 27-32, 34-36). Поняття "Кредитор" визначено Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Так в ст. 1 цього закону кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Суд приходить до переконання, що документи, подані позивачем до суду, не можуть бути визнані судом належними доказами на підтвердження того, що [PERSON] є кредитором спадкодавця [PERSON] в розумінні ст. 1277 ЦК України. Попередній договір був укладений між ПП "Ольва" в особі директора [PERSON] та [PERSON] . 13 лютого 2008 року про намір в майбутньому до 3 кварталу 2010 року укласти договір купівлі-продажу двох кімнатної квартири по [ADDRESS] . В той же час, відповідно до положень ст. 635 ЦК України, попередній договір породжує лише зобов`язання сторін щодо укладення основного договору в майбутньому на умовах встановленипх попереднім договором. Тому такий договір не породжує обов`язків щодо виконання в натурі зобов`язання за основним договором, який має бути укладеним в майбутньому. Щодо копій квитанцій із заначенням платежу "за квартиру", копій заяв на грошові перекази без призначення платежу, то вони містять інформацію про сплату грошових коштів [PERSON] та приватному підприємству "Ольва", однак не підтверджують зобов`язання [PERSON] повернути будь-які кошти [PERSON] . Крім того, квитанції, на яких відсутні номери (а.с.27-28) підписані тільки касиром і на них відсутній підпис головного бухгалтера підприємства. Копія протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 13 листопада 2012 року та копія постанови про визнання [PERSON] цивільним позивачем у кримінальній справі також не доводять того, що у [PERSON] були підтверджені у встановленому порядку документами грошові зобов`язання перед позивачем. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання відумерлою спадщини померлого [PERSON] і передачу її територіальній громаді с. Маркова в особі Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову. Враховуючи, що у задоволені позовних вимог відмовлено, то, у відповідності до норм п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed