Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.02.2015 року в розмірі 108126,14 гривень, з яких 65235,75 гривень заборгованість за кредитом, 42890,39 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 06.02.2015 року по 01.09.2018 року, а також судові витрати у вигляді 1762,00 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що 06.02.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 35000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 34,8% та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, скерував відповідь на відзив (а.с.89-93), згідно якого просив позов задоволити в повному обсязі, заперечення відповідача вважає хибними та необгрунтованими. Зазначив, що в даному випадку при укладенні договору між сторонами було дотримано вимоги щодо його форми, оскільки укладення Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п.1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднення до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву позичальник ознайомився та згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що позичальнику надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднення. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі анківського обслуговування в цілому. А тому зважаючи на це представник банку вважає, що заява про приєднення до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Щодо покликань відповідача на неознойомлення з умовами кредитування, то представник позивача вважає такі хибними, оскільки позивачем надана суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 06.02.2015 року, з яких чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна» та особистим підписом засвідчила (в), що " Я згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" з якої чітко вбачається, що, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,9 % ( 34,8_% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи Банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Вказав, що доказами на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, є долучені позивачем до матеріалів справи копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку. Вважає, що представлена виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження того, що відповідачу видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже і отримав кредитку картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав відзив на позов (а.с.75-77), згідно якого просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязіз підстав його необґрунтованості та безпідставності. Зазначив, що згідно долученої представником позивача до матеріалів справи копії заяви-анкети від 06.02.2015 року вбачається, що він лише висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна», однак такаї згоди не надав, оскільки у відповідній графі відсутні будь-які відмітки. Крім того, заява-анкета у графі бажаний кредитний ліміт не містить інформації щодо його розміру. Вважає, що між сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Незважаючи на те, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що складовою частиною укладеного договору є Умови та правила надання банківських послуг, однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови є складовою частиною договору і що саме ці Умови він мав на увазі, коли підписував заяву позичальника. Позивачем не представлено Умов та правил надання банківських послуг підписаних відповідачем. А заява-приєднання не містить посилання про те, що відповідач був ознайомлений з такими Умовами. Вважає, що позивачем не представлено жодних доказів на підтвердження факту отримання ним кредиту, а також факту порушення взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії та неустойки. Сам позов не містить посилання на дату порушення зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу 02.10.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст. 265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.02.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 35000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 34,8% та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Зважаючи на вказане положення вказаний вище договір породив між сторонами відповідні права та обов`язки. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 108126,14 гривень, з яких 65235,75 гривень заборгованість за кредитом, 42890,39 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 06.02.2015 року по 01.09.2018 року, що стверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи. Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 06.02.2015 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобовязань. У зв`язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути 108 126,14 грн. заборгованості. При цьому, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення, понесені останнім судові витрати в розмірі 1762,00 гривень судового збору.

Outcome: approved