Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

26.05.2020р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Алекскредит» (третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 3-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.06.2020р. позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які було усунено вчасно (а.с. № 31). Разом з позовною заявою [PERSON] подав клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В.: засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи, разом із документами, які підтверджують безспірність вимог ТОВ "Алекскредит", на підставі яких вчинений виконавчий напис, яким на користь ТОВ "Алекскредит" стягнута заборгованість з [PERSON] (а.с. №40-41). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 19.06.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №44). Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. засвідчену копію матеріалів нотаріальної справи разом із документами, які підтверджують безспірність вимог ТОВ "Алекскредит" і на підставі яких був вчинений виконавчий напис, яким на користь ТОВ "Алекскредит" стягнута заборгованість з [PERSON] (а.с. № 44). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що в 2019р. між ним та ТОВ "Алекскредит" був укладений кредитний договір, в квітні 2020р. з Єдиного реєстру боржників позивач дізнався, що 23.03.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61906237 на підставі виконавчого напису вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувач не направляв боржнику жодної вимоги про усунення порушень кредитного договору і доказів протилежного нотаріусу надано не було. Також стягувачем для вчинення напису, не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а в свою чергу, нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора. Позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості у розмірі 62319,36 грн., витрати за вчинення напису у розмірі 1800 грн., а також стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. 05.10.2020р. від відповідача ТОВ "Алекскредит" до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора товариства Єгорова В.П., в якому відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилався на те, що всі документи, що підтверджують безспірність заборгованість, в тому числі претензія направлена позивачу 09.04.2020р., яка не була виконана [PERSON] , були надані нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису. Метою вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, нотаріус на підставі отриманого оригіналу договору про надання кредиту та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості вчинив виконавчий напис. Після отримання позивачем кредитних коштів та до відкриття виконавчого провадження у останнього не виникало будь-яких сумнівів стосовно чинності укладеного договору про надання кредиту, спірність заборгованості на дату вчинення виконавчого напису відповідач належними доказами не спростував. Також звернув увагу, що на дату вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", положеннями якої керувався нотаріус, про втрату її чинності внесено не було, будь - які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною були відсутні (а.с. №60-62). Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. не скористався правом на надання суду пояснень та доказів на їх обґрунтування. 22.10.2020р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, окрім вже раніше викладених у позові доводів та правових обґрунтувань позовних вимог, наголошував на тому, що на підтвердження безспірності заборгованості стягувачем не було надано нотаріусу первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оригінал нотаріально посвідченої угоди, докази, що підтверджують надіслання та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за договором. Приватний нотаріус Колейчик В.В. не виконав вимоги ст.5 Закону України "Про нотаріат" внаслідок чого вчинив дію, що суперечить чинному законодавству, не перевіривши безспірність заборгованості (а.с. №79-82). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази встановлено наступне. 09.09.2019р. між [PERSON] та ТОВ "Алекскредит" укладений договір про надання кредиту №2690224, за умовами якого ТОВ "Алекскредит" надав позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі на умовах строковості, платності та цільового характеру у розмірі 12000 грн. з кінцевим терміном повернення 09.10.2019Р. включно. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до положень ст.1054 ЦК України, виходячи з базової процентної ставки, акцій, програми лояльності кредитодавця. Базова процента ставка за один день користування кредитом 1,7%, акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,02%. За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник зобов`язався здійснювати сплату грошових коштів з метою погашення заборгованості за виданим кредитом та нарахованими процентами. Згідно п.7.10 договору сторони погодили, що договір укладається в електронній формі на сайті кредитодавця відповідно до чинного законодавства України. Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та/або комбінацією логіну та пароля особистого кабінету позичальника (а.с. № 64-69). Вказаний договір з боку позичальника [PERSON] підписаний за допомогою одноразового ідентифікатору PS2690224. В подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору №2690224 від 09.10.2019р., якою сторони погодили додати до графіку платежів у Додатку №1 до договору умови подовження строку повернення кредиту до 08.11.2019р. та зміну вартості кредиту (а.с.№70). Додаткова угода з боку позичальника також була підписана за допомогою одноразового ідентифікатору ех1-2690224. 08.11.2019р. між сторонами було укладено Додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту №№2690224, умовами якої сторони дійшли згоди змінити та доповнити Графік платежів та у подальшому керуватися умовами Додаткової угоди. Згідно до пунктів 1.3. 3.1.4.7 Додаткової угоди визначено, що сума кредиту складає 12000 грн., сторони встановлюють строк дії договору з 09.09.2019р. до кінцевої дати виконання договору 26.05.2020р. включно. Кредит вважається простроченим при наявності заборгованості після закінчення кінцевої дати виконання зобов`язання зазначеної в п.3.1 цієї угоди, якщо вона не буде змінена шляхом укладення додаткової угоди (а.с. № 71-75). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його сконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 17.04.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №9343 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості за кредитним договором №2690224 від 09.09.2019р. в розмірі 62319,36 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12000 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 50319,36 грн. Також стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» в розмірі 1800 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 64119,36 грн. У виконавчому написі вказано, що строк платежу за договором №2690224 від 09.09.2019р. настав, стягнення заборгованості проводиться за період з 29.11.2019р. по 31.01.2020р. (а.с. №76). Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 13.02.2020р.) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону (в редакції від 13.02.2020р.) нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018р. справа N 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику та ним отримання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Крім того, виходячи з умов Додаткової угоди від 08.11.2019р. про зміну умов договору, сторони визначили, що кінцевий термін повернення кредиту 26.05.2020р. та кредит вважається простроченим при наявності заборгованості після закінчення кінцевої дати виконання зобов`язання, а отже, враховуючи, що у виконавчому написі від 17.04.2020р. зазначено, що строк платежу за кредитом настав, та стягнення заборгованості здійснюється за період з 29.11.2019р. по 31.01.2020р., суд приходить до висновку, що при вчинені виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованості [PERSON] станом на 17.04.2020р. є простроченою, а її розмір є безспірними. Третя особа - приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. на виконання ухвали суду від 19.06.2020р. не надав матеріали нотаріальної справи з вчинення спірного виконавчого напису №9343 від 17.04.2020р. (а.с. №45,48). В постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17 . З тексту оспорюваного виконавчого напису № 9343 від 17.04.2020р. встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/19), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Отже, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису №9343 від 17.04.2020р. не врахував, що станом на 17.04.2020р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Зокрема, необхідно зазначити, що у зв`язку з неодноразовим порушенням приватним нотаріусом чинного законодавства при вчиненні нотаріальних дій та набранням законної сили рішеннями суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції України видано Наказ про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане Міністерством юстиції України 09.02.2005р. за №5550 на ім`я Колейчика В.В. (а.с. № 85). Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про надання кредиту №2690224 від 09.09.2019р. укладений між ТОВ "Алекскредит" та [PERSON] не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", дає підстави стверджувати, що нотаріально не посвідчений ТОВ "Алекскредит" договір №2690224 від 09.09.2019р. не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №9343 від 17.04.2020р. таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840грн.80коп.(а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved