Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

30.01.2018 року позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Садового товариства „Дружба" в особі голови Садового товариства „Дружба" Коваленко Віктора Івановича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі в розмірі 36000 гривень та моральну шкоду в сумі 16000 гривень. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 31.01.2018 року позовну заяву [PERSON] до Садового товариства „Дружба" в особі голови Садового товариства „Дружба" Коваленко Віктора Івановича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди залишено без руху, а позивачу надано семиденний строк для виправлення вказаних недоліків, який відраховується з дня отримання заявником копії ухвали про залишення заяви без руху. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 08.02.2018 року позовну заяву [PERSON] до Садового товариства „Дружба" в особі голови Садового товариства „Дружба" Коваленко Віктора Івановича про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку прийнято та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. 12.03.2018 року, через канцелярію суду, представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з Садового товариства «Дружба», код ЄДРПОУ 35968289, на користь [PERSON], [INFO], суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2016 року по день ухвалення рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] працювала на посаді голови Садового товариства «Дружба». Відповідно до наказу №16 від 20.07.2016 року, її було звільнено з посади за власним бажанням, але відповідач не здійснив з нею розрахунок при звільненні. Враховуючи, що в строки обумовлені законодавством про працю відповідач не здійснив розрахунок з позивачем, [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.07.2017 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено, стягнуто з Садового товариства «Дружба» на користь позивача- 727,50 грн.Однак до теперішнього часу відповідач не сплатив позивачу суму заборгованості. Позивач неодноразово зверталась до керівництва СТ «Дружба» з вимогою надати їй довідку про заборгованість по заробітній платі та довідку про розмір середньоденного (годинного) заробітку відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, але відповіді не отримала. Разом з тим, згідно з індивідуальними відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, [PERSON] заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців (травень-червень) складає 4000,00 грн. Враховуючи, що протягом цього періоду, за даними Пенсійного фонду України, позивачу зараховано 57 днів стажу, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 70,17 грн.( 4000,00 грн./57 днів=70,17 грн.).На сьогодні, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( з 21.07.2016 року по 06.03.2018 року) складає 41680,98 грн. ( 70,17 грн. х 594 календарних дні= 41680,98 грн.). Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2016 року по день ухвалення рішення суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач пропустила строк звернення до суду оскільки строк позовної давності не застосовується тільки до вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі ,а до вимог про стягнення середнього заробітку- застосовується Оскільки відповідач звільнилась 20.07.2016 р. ,то строк позовної давності нею пропущений. Крім того,позивач отримала в повному обсязі заробітну плату за 2016 рік. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що згідно наказу №10 від 05.05.2016 року, [PERSON] була прийнята на посаду голови СТ «Дружба». Наказом № 16 від 20.07.2016 року її було звільнено з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України (копія трудової книжки- а.с.12-13; книга приймання-звільнення СТ «Дружба»- КСТ «Ентузіаст» а.с.-28-30 ). На момент звільнення кінцевий розрахунок з позивачем проведено не було. Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.07.2017 року позовні вимоги [PERSON] до Садового товариства «Дружба» про стягнення заборгованості по заробітній платі були задоволені. Стягнуто з Садового товариства «Дружба» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 727 (сімсот двадцять сім гривень) 50 коп.(а.с.31). Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23 листопада 2017 року заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27 липня 2017 року залишено без змін(а.с.33). Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 55874966 від 23.02.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/425/393/17 виданого 29.01.2018 року Рубіжанським міським судом Луганської області про стягнення з СТ «Дружба» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі у розмірі 727,50 грн. (а.с.-92). Копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження (а.с.-93). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (а.с.14) , заробітна плата позивача за дні, фактично відпрацьовані протягом двох місяців (травень-червень) складає 4000,00 грн. Згідно довідки №1, виданої Головою СТ «Дружба» 18.04.2018 року, станом на 18.04.2018 року рішення суду №2-п/425/6/17 від 27.07.2017р. не виконано у зв,язку з відсутністю коштів у садівничому товаристві (а.с.-91). Відповідно до листа № 3, наданого 18.04.2018 року Головою СТ «Дружба» , [PERSON] отримала заробітну плату за період 2016 року у повному обсязі (а.с.94). Згідно довідки № 2 від 18.04.2018 р.,наданої Головою СТ «Дружба» , розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 57 грн. із розрахунку 28 календарних днів у травні 2016 року та 29 календарних днів у червні 2016 року,при цьому розмір заробітної плати в кожному із цих місяців складає 1650 грн.(а.с.95) Крім того, представником відповідача надані відомості про виплату заробітної плати за період 01.05.2016р.-31.05.2016р.(а.с.98) відповідно до якої [PERSON] отримала 650 грн.,що становить 50% із нарахованої їй заробітної плати в розмірі 1578 грн., за травень 2016 р. відповідно до якої вона отримала 1610 грн.(а.с.99),за червень 2016 р. відповідно до якої [PERSON] отримала 1610 грн.(а.с.100),за липень 2016 р. згідно якої позивач отримала 650 грн.(а.с.101),за липень 2016 р. ,відповідно до якої вона отримала 805 грн.(а.с.102). Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Рішенням Конституційного суду України від 22.02.2012 року встановлено,що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі Порядок) передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України,обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою,яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те,що позивачу була випалачена заробітна плата на момент звільнення, оскільки рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.07.2017 року встановлено факт заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем на момент її звільнення 20.07.2017 р.,яка складала 727,50 грн. Вказане рішення набрало законої сили. Отже ,факт існування заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем доказуванню не підлягає. Щодо застосування строку позовної давності ,суд прийшов до наступного. Суд не вважає пропущеним позивачем строк позовної давності ,оскільки для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. На цей час рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 727,50 грн. не виконано ,що не оспорюється відповідачем і підтверджується наданою ним довідкою ,отже позивач не пропустила строк звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Посилання відповідача в довідці від 18.04.2018 року на відсутність коштів у садівничому товаристві на увагу не заслуговує, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.,що неодноразово зазначав Верховний Суд України в правових позиціях (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14). Доказів відсутності вини відповідача надано не було. Таким чином, під час розгляду справи встановлено ,що позивачу не були виплачені за вини відповідача належні їй суми в день звільнення, отже на підставі статті 117 КЗпП України ,суд стягує на її користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення . При розрахунку середнього заробітку,суд не бере до уваги довідку надану представвиком відповідача про розмір середньоденної заробітної плати та надані відомості з тих підстав,що в них не співпадають суми, отриманої позивачем заробітної плати за травень, червень 2016 року. Так, в довідці № 2 від 18.04.2018 р.,наданої Головою СТ «Дружба» ,вказано ,що за 28 календарних днів у травні 2016 р. позивач отримала 1650 грн.заробітної плати в той час як у відомостях за період 01.05.2016р.-31.05.2016р. та за травень 2016р. (а.с.98,98 )зазначено ,що вона отримала 2260 грн.заробітної плати. У вказаній довідці також зазначено ,що розмір заробітної плати позивача за 29 днів червня 2016 р.склав 1650 грн.(а.с.95), в той час як із наданих відомостей виходить ,що розмір заробітної плати позивача склав 1610 грн.(а.с.100). В той же час ,відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, [PERSON] заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні (травень-червень) складає 4000,00 грн. і суд вважає ,що саме з цих сум необхідно виходити при розрахунку середнього заробітка позивача,а тому вважає розрахунок наданий позивачем- вірним. Враховуючи, що за травень,червень 2016 р., за даними Пенсійного фонду України, позивачу зараховано 57 днів стажу, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 70,17 грн. із розрахунку: 4000,00 грн./57 днів=70,17 грн.. Отже , розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( з 21.07.2016 року по 24.04.2018 року) складає 31015 (тридцять одна тисяча п"ятнадцять) гривень 14 копійок без урахування податків та інших обов"язкових платежів, які підлягають стягненню в обов"язковому порядку ( 70,17 грн. х 442 робочих днів = 31015, 00 грн.) Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення суми середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню за період з 21.07.2016 р. по день ухвалення рішення суду-24.04.2018 р. в розмірі 31015,00 грн., без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved