Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля", [PERSON] про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом № 129/к від 17 вересня 2014 року позивач був звільнений з посади начальника юридичного відділу спеціального апарату управління ДП "Волиньвугілля" на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників. 11 липня 2014 року позивачу було вручено письмове попередження про наступне вивільнення. Пізніше, того ж дня, позивач був ознайомлений з наказом № 157 від 11 липня 2014 року, яким затверджено новий штатний розпис. Вважає, що таке звільнення допускається лише, якщо неможливо перевести працівника на іншу роботу. Зазначає, що за період з 11 липня 2014 року по день його звільнення на підприємстві були такі вакантні посади: провідний інженер з питань запобігання та виявлення корупції спеціального апарату управління ДП "Волиньвугілля", інспектор відділу кадрів відокремленого підрозділу "Шахта Бужанська" ДП "Волиньвугілля", дві посади провідних юрисконсультів в штаті спеціального апарату управління ДП "Волиньвугілля", які відповідачем йому не було запропоновано. Крім того, вважає, що відмова відповідача про надання інформації на його запити щодо наявності вакантних посад на підприємстві дає підстави вважати про наявність інших вакантних посад. Зазначає, що в порушення вимог ст. 43 КЗпП України, відповідачем було направлено до профспілкового органу подання щодо його звільнення, яке було розглянуто без його присутності. У попередженні про майбутнє вивільнення, було зазначено дату звільнення - 11 вересня 2014 року, тоді, як фактично, [PERSON] було звільнено 19 вересня 2014 року. Вважає, що звільнення не у дату, зазначену у попередженні про наступне вивільнення свідчить про скасування рішення відповідача про його звільнення. Також вважає, що перебуває у вимушеному прогулі з 18 вересня 2014 року по даний час. Зазначає, що такими діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у позбавленні відповідача можливості продовження активного ділового життя та зайняття роботою, позбавлення його можливості реалізації своїх здібностей, призвело до порушення його життєвих зв'язків. Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП "Волиньвугілля" № 129-к від 17 вересня 2014 року про звільнення його з посади начальника юридичного відділу у зв'язку зі скороченням штату працівників. Визнати протиправними дії ДП "Волиньвугілля" щодо звільнення його з посади начальника юридичного відділу у зв'язку зі скороченням штату працівників. Визнати протиправними дії виконуючого обов'язки генерального директора ДП "Волиньвугілля" [PERSON] щодо звільнення його з посади начальника юридичного відділу у зв'язку зі скороченням штату працівників. Поновити його на робі в ДП "Волиньвугілля" на посаді начальника юридичного відділу даного підприємства. Стягнути з ДП "Волиньвугілля" на його користь 14320,37 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року та з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 226,11 грн. до дня поновлення його на роботі. Допустити негайне виконання рішення щодо його поновлення на роботі. Стягнути з ДП "Волиньвугілля", [PERSON] на його користь 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав, просив його задоволити. Представник ДП "Волиньвугілля" Герасимчук Л.Р. в судовому засіданні позов не визнала. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] не відповідають дійсності. Так, 09 вересня 2014 року позивач був повідомлений про те, що адміністрація підприємства пропонує йому для подальшого працевлаштування посади провідного юрисконсульта відділу юридичних питань та претензійно - позовної роботи на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON] по 25 травня 2015 року, провідного юрисконсульта ДП "Шахта № 5 "Нововолинська", а також контролера контрольно-пропускного пункту окремого загону воєнізованої охорони на час призову на військову службу у Збройні сили України по мобілізації [PERSON] по 09 квітня 2015 року. Із вищезазначеними пропозиціями [PERSON] ознайомлений особисто і згоди на запропоновані пропозиції не надав. Крім того, 17 вересня 2014 року [PERSON] повторно запропоновано посади провідного юрисконсульта відділу юридичних питань та претензійно - позовної роботи на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON] по 25 травня 2015 року, контролера контрольно-пропускного пункту окремого загону воєнізованої охорони на час призову на військову службу у Збройні сили України по мобілізації [PERSON] по 09 квітня 2015 року. Позивач своєї згоди на переведення на вищезазначені посади не надав. Щодо твердження позивача про те, що він не був присутній на засіданні профспілкового комітету ДП "Волиньвугілля" при розгляді питання про дачу згоди на його звільнення не відповідають дійсності. Позивач повідомлений про те, що 09 вересня 2014 року на спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації підприємства розглядатиметься питання про скорочення посади, на якій перебував [PERSON] На даному засіданні позивач був присутній і йому було запропоновано посади згідно з його посадою і кваліфікацією, проте, згоди на переведення останнім надано не було. Зазначає, що позивач неодноразово звертався з скаргами про порушення його прав при звільненні із займаної посади. Зокрема, заявник звертався зі скаргою у Міністерство енергетики та вугільної промисловості про порушення його прав при скороченні штату працівників ДП "Волиньвугілля". 05 вересня 2014 року, до підприємства надійшов виклик з Міністерства на 15 вересня 2014 року в.о. генерального директора [PERSON] та начальника юридичного відділу підприємства [PERSON] для розгляду вказаної скарги. 08 вересня 2014 року було видано наказ № 71-в про відрядження [PERSON] до Міністерства з 14 по 16 вересня 2014 року. При ознайомленні з пропозиціями про його працевлаштування, [PERSON] з вищезазначеним наказом був ознайомлений і вказав, що пропозиції щодо подальшого працевлаштування будуть розглянуті ним після висновків Міністерства щодо його скарги. 17 вересня 2014 року, після повернення з відрядження, позивачу знову було запропоновано переведення на інші посади згідно його кваліфікації, проте, згоди на таке переведення позивач не надав, у зв'язку з чим, його було звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників. Щодо заподіяння [PERSON] моральної шкоди, зазначила, що останній 18 серпня 2012 року отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, які і здійснював до 19 вересня 2014 року, тобто до самостійного припинення ним такого права. Вважає, що [PERSON] мав можливість продовжувати юридичну практику, використовуючи набутий професійний досвід, однак припинив це право за власним бажанням. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання пояснив, що скорочення на підприємстві відбувалось за розпорядженням Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Позивачу [PERSON], у зв'язку з скороченням посади, на якій він працював, було надано можливість працевлаштування на інших вакантних посадах. Проте, позивач згоди на працевлаштування на запропонованих йому посадах не надав. Про наступне вивільнення був попереджений відповідно до чинного законодавства та звіьнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Пленум Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 року № 6 із наступними змінами в п.19 роз'яснив, що розглядаючи трудові спори пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або, що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. В суді встановлено, що на підставі вимог ч. 2 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" № 65 від 01 березня 2014 року, наказу Мінінстерства енергетики та вугільної промисловості України "Про заощадження державних коштів та недопущення втрат бюджету" № 361 від 24 травня 2014 року, а також на виконання вимог п. 1.5 наради, проведеної 30 травня 2014 року за участю першого заступника міністра енергетики та вугільної промисловості України [PERSON], (а.с. 114-115 т. 3), з метою вжиття заходів щодо впорядкування структури управління підприємства, зменшення витрат, на ДП "Волиньвугілля" та його стуктурних підрозділах заплановано скорочення штату працівників, що підтверджується дослідженими в суді доказами, а саме: програмою оптимізації чисельності у відокремлених підрозділах ДП "Волиньвугілля", погодженою з профспілковими організаціями ДП "Волиньвугілля" та його структурними підрозділами (а.с. 59-65 т. 2), яка була направлена до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, наказами ДП "Волиньвугілля" № 141 від 27 червня 2014 року (а.с. 40 т. 1), № 152 від 04 липня 2014 року (а.с. 38 т. 1), № 157 від 11 липня 2014 року (а.с. 8-10 т. 1), копією протоколу № 12 від 16 липня 2014 року спільного засідання теркому профспілки працівників вугільної промисловості та Ради директорів ДП "Волиньвугілля" (а.с. 66-68 т. 2), штатними розписами ДП "Волиньвугілля" з 01 червня 2014 року (а.с. 58 т. 1), 3 01 вересня 2014 року (а.с. 41-49 т.1), штаними розписами Шахти "Бужанська" від 01 липня 2014 року (а.с. 218 т. 1), з 01 жовтня 2014 року (а.с. 213 т. 1), повідомленням шахти "Бужанська" про кількість посад, які були скорочені (а.с. 205-208 т. 1), штатними розписами шахти № 9 з 01 червня 2014 року (а.с. 229 т. 1), з 01 серпня 2014 року (а.с. 237 т. 1), з 01 жовтня 2014 року (а.с. 240 т. 1) довідкою ВП "Волиньвантажтранс" про кількість скорочених посад на ВП "Волиньвантажтранс" (а.с. 248 т. 1), штатними розписами ВП "Волиньвантажтранс" з 01 червня 2014 року та з 01 жовтня 2014 року (а.с. 2-7 т. 2), переліком посад та професій, звільнених працівників за період з 11 липня 2014 року по час розгляду справи (а.с. 8-9 т. 2), довідкою про кількість скорочених посад ВП "Волиньвантажтранс" (а.с. 10-11 т. 2), штатними розписами ДП "Волиньвугілля" з 01 червня 2014 року (а.с. 88 т. 2), з 01 вересня 2014 року (а.с. 78 т. 2) наказом ДП "Волиньвугілля" № 151 від 04 липня 2014 року "Про ліквідацію структурного підрозділу "Волиньвуглезбутпостач" (а.с. 161 т. 2), переведенням працівників з ВП "Волиньвуглезбутпостач" на інше підприємство (а.с. 97 т. 2), наказами про переведення працівників № 47-к від 15 вересня 2014 року та №48-к від 16 вересня 2014 року (а.с. 98-99 т. 2), інформацією ВП "Шахта № 9 "Нововолинська", ВП "Шахта "Бужанська", ВП "Волиньвантажтранс", ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" про скорочення чисельності працівників (а.с. 130-133 т. 2). На підставі досліджених в суді вищенаведених доказів, пояснень представника відповідача Герасимчук Л.Р., відповідача [PERSON], в суді встановлено, що у зв'язку зі скороченням штату працівників, на ДП "Волиньвугілля" та його структурних підрозділах було звільнено близько 450 працівників. Відповідно до п. 11.2 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року (а.с. 105-109 т. 3), п. 11.2 Колективного договору (а.с. 110-112 т. 3), у випадку звільнень у зв'язку із скороченням виробництва, змінами в організації виробництва й праці (п. 1 ст. 40 КЗпП України), роботодавець або уповноважений ним орган зобов'язаний не пізніше ніж за три місяці, а при реорганізації або перепрофілюванні - не пізніше ніж за вісім місяців, попередити в письмовій формі колективи відповідних структурних підрозділів і профспілкових організацій, вказуючи підставу й термін звільнення, найменування професій, спеціальностей, кваліфікації. У відповідності до п. 11.2 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року, п. 11.2 Колективного договору, в.о. директора ДП "Волиньвугілля" [PERSON], 02 червня 2014 року було проінформовано голову профспілкового комітету ДП "Волиньвугілля" Волкову О.В. про заплановане скорочення штатної чисельності працівників (а.с. 113 т. 3). Згідно програми оптимізації чисельності у відокремлених підрозділах ДП "Волиньвугілля", погодженою з профспілковими організаціями ДП "Волиньвугілля" та його структурними підрозділами (а.с. 59-65 т. 2), наказів ДП "Волиньвугілля" № 141 від 27 червня 2014 року (а.с. 40 т. 1), № 152 від 04 липня 2014 року (а.с. 38 т. 1), № 157 від 11 липня 2014 року (а.с. 8-10 т. 1), в юридичному відділі ДП "Волиньвугілля" було скорочено посади начальника юридичног відділу, заступника начальника юридичног відділу та юрисконсульта 1 категорії. Наказом № 141 від 27 червня 2014 року (а.с. 40 т. 1), зобов'язано дирекцію з кадрів, соцпитань та транспорту протягом двох днів з затвердження нового штатного розпису попередити колективи відповідних структур у письмовій формі про наступне звільнення. Наказом № 152 від 04 липня 2014 року (а.с. 38-39 т. 1), внесено зміни до вищезазначеного наказу та зобов'язано дирекцію з кадрів, соцпитань та транспорту підготувати наказ про попередження працівників про наступне звільнення з роботи та ознайомити їх з даним наказом. 08 вересня 2014 року в.о. генерального директора [PERSON] звернувся з клопотанням до голови профспілкового комітету ДП "Волиньвугілля" Волкової О.В. про надання згоди на скорочення посад, в тому числі посади начальника юридичног відділу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 65 т. 1). Позивач вважає, що його звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України було незаконним, так, як він не був присутнім на засіданні профспілкового комітету ДП "Волиньвугялля". Дане твердження спростовується протоколом спільного засідання адміністрації ДП "Волиньвугілля" та профспілкового комітету (а.с.66-68 т. 2), протоколом від 09 вересня 2014 року засідання профспілкового комітету ДП "Волиньвугілля", який надав згоду на звільнення [PERSON] (а.с. 23 т. 1), показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які, кожен окремо, вказали, що 09 вересня 2014 року [PERSON] був присутній на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету де розглядалося питання про його перевід на іншу роботу, а у разі відмови, про звільнення. Профспілковий комітет дав згоду на звільнення. Суд вважає голосування проводилося у відсутності [PERSON], так, як правило голосування членів профспілки при згоді на звільнення проводиться у відсутності особи після її заслуховування (а.с. 23 т. 1). Позивач не оспорював переважного права залишення на роботі [PERSON], [PERSON] провідними юрисконсультами ДП "Волиньвугілля". Твердження [PERSON] про те, що йому незаконно не було запропоновано роботу провідного інженера з питань запобігання та виявлення корупції спеціального апарату управління ДП "Волиньвугілля" спростовується наказом № 118-к від 08 вересня 2014 року (а.с. 221 т. 2), за яким[PERSON]., який також підпадав під звільнення, було переведено на дану посаду за його заявою від 08 вересня 2014 року. На ДП "Шахта № 5 "Нововолинська", після виділення з ДП "Волиньвугілля" була вакантна посада провідного юрисконсульта. Після відмови [PERSON] від переведення 09 вересня 2014 року, 17 вересня 2014 року на дану посаду була прийнята працівник [PERSON] (а.с. 110-114 т. 2). Дану обставину підтвердив допитаний в суді свідок [PERSON] Твердження позивача в судовому засіданні про те, що йому незаконно не були запропоновані посади електрослюсаря підземного 3 розряду, гірничого робітника на поверхні та водія спростовуються наступним: дані вимоги виникли у позивача лише після подання позову. В судовому засіданні як представник відповідача так і [PERSON] пропонували йому звернутися із заявою про прийом на роботу, але такого звернення не відбулося. Твердження позивача про те, що йому незаконно не було запропоновано посаду інспектора відділу кадрів ВП "Шахта "Бужанська" спростовується наступними доказами: 30 жовтня 2013 року на дану посаду була прийнята дочка позивача - [PERSON] (а.с. 115 т. 2). 21 липня 2014 року [PERSON] була звільнена по переволу на іншу роботу (а.с. 116 т. 2). Посада була вакантною до 30 вересня 2014 року (а.с. 163 т. 2). Твердження позивача про незаконнке залишення на роботі [PERSON], який був заступником директора ВП "Волиньвуглезбутпостач" і переведений в ДП "Волиньвугілля" після ліквідації ВП "Волиньвуглезбутпостач" (а.с. 97-99 т. 2) лише із-за відсутності освіти і необхідності приймати до уваги роботу [PERSON] в тендерному комітеті до уваги судом не приймаються. З протоколу засідання комісії з вивчення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'зку із скороченням штату ДП "Волиньвугілля" від 09 вересня 2014 року (а.с. 63-64 т. 1) вбачається, що [PERSON], який довідок про підтвердження переважного права на залишення на роботі не надав, було запропоновано наступні посади: провідного юрисконсульта відділу юридичних питань та претензійно - позовної роботи на час відпустки по догляду за дитиною [PERSON] по 25 травня 2015 року, провідного юрисконсульта ДП "Шахта № 5 "Нововолинська", контролера контрольно-пропускного пункту окремого загону воєнізованої охорони на час призову на військову службу у Збройні сили України по мобілізації [PERSON] по 09 квітня 2015 року. [PERSON] своєї згоди на перевід на вищезазначені посади не надав, а іншої роботи, яку б міг виконувати [PERSON] за своїм фахом на підприємстві не має. Як вбачається з копії витягу з протоколу № 9 засідання профспілкового комітету ДП "Волиньвугілля" від 09 вересня 2014 року, зазначеним профспілковим комітетом надано згоду про звільнення [PERSON] з посади начальника юридичного відділу (а.с. 23 т. 1). Про час проведення даного засідання [PERSON] ознайомлений (а.с. 66 т. 1). Повідомленням ДП "Волиньвугілля" (а.с. 69 т. 1), у зв'язку із скороченням штату працівників, [PERSON] було запропоновано наступні посади: контролера контрольно-пропускного пункту окремого загону воєнізованої охорони на час призову на військову службу у Збройні сили України по мобілізації [PERSON] по 09 квітня 2015 року, провідного юрисконсульта відділу з юридичних питань та претензійно-позовної роботи на час відпустки по дошляду за дитиною [PERSON] по 25 травня 2015 року з якими, позивач був ознайомлений 17 вересня 2014 року. Наказом № 129/к від 17 вересня 2014 року (а.с. 7 т. 1) позивач [PERSON] був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України - у зв'язку із скороченням штату працівників. Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] (а.с. 117-119 т. 2), останній працював на посаді начальника юридичного відділу на ДП "Волиньвугілля". Наказом № 157 від 11 липня 2014 року (а.с. 8 т. 1) введено в дію Структуру управління ДП "Волиньвугілля" створено тимчасову комісію з вивчення переважного права на залишення на роботі серед працівників, які підлягають скороченню. Як вбачається з штатного розпису керівників, фахівців і службовців спеціального апарату управління ДП "Волиньвугілля", затвердженого у липні 2014 року (а.с. 41-49 т. 1) до відділу з юридичних питань та претензійно-позовної роботи входять дві посади провідних юрисконсультів. Як вбачається з повідомлення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 2/16-3925 від 19 вересня 2014 року (а.с. 115-166 т. 1), на звернення [PERSON] (а.с. 113-114 т.1), процедура вивільнення [PERSON] відбулась відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України. Також зазначено, що Типові структури управлінь, штатні розписи і нормативи чисельності працівників, фахівців і службовців державних підприємств, акціонерних товариств з видобування вугілля, вугільних шахт і розрізів носять рекомендаційний характер і не є обов'язковими до виконання. Як вбачається з попередження [PERSON] про наступне вивільнення (а.с. 67 т. 1), позивача повідомлено про наступне вивільнення і з даним попередженням він ознайомлений 11 липня 2014 року. Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в суді встановлено, що на ДП "Волиньвугілля" проводилось скорочення штату працівників, у зв'язку з чим, позивача [PERSON] було звільнено з посади начальника юридичного відділу даного підприємства. При звільнені з посади, підприємством не було порушено прав [PERSON], як особи, яка звільняється у зв'язку із скороченням штату працівників. На запропоноване позивачу переведення на інші посади у зв'язку з переважним правом залишення на роботі, позивач відмовився. Крім того, в судовому засіданні, представник відповідача запропонувала [PERSON] написати заяву про прийом на роботу, позивач відмовився. В суді встановлено, що оскільки відповідачем ніяких протиправних дій відносно [PERSON] не вчинено, то в задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє. Відповідно до ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону. Враховуючи, що судом не встановлено в діях ДП "Волиньвугілля" щодо звільнення [PERSON] з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників ознак незаконності чи протиправності, суд, у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовляє. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем в судовому засіданні не надано жодного доказу щодо неправомірності звільнення його відповідачем з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] до Державного підприємства "Волиньвугілля", [PERSON] про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити. Стягнути з [PERSON] в дохід держави 100 грн. судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved