Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

20.06.2014 року позивач звернувся до суду позовом до [PERSON], сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» (далі СТОВ «Золота Нива») про визнання недійсним договору оренди землі. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] має у власності земельну ділянку площею 3.79 га (кадастровий номер земельної ділянки 5323687400:00:006:0086), що знаходиться на території Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 658789 . З 2008 року по 2013 рік на підставі договору оренди землі СФГ "Каміла" орендувало спірну земельну ділянку . В 2013 році закінчився строк дії договору оренди землі. Позивач вказує, що згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). До закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, СФГ Каміла", запропонувало відповідачу [PERSON] поновити договір оренди землі на новий строк. Відповідач погодився на поновлення договору оренди, узгодив усі істотні умови договору та в 2012 році підписав договір на новий строк. Після закінчення строку договору датованого 2008 роком, СФГ "Каміла" продовжило користуватися спірною земельною ділянкою. Заперечення у поновленні договору оренди від Івашеико К, Г. не надходило. За 2012, 2013, 2014 роки відповідач [PERSON] отримала орендну плату згідно з поновленим договором оренди землі. Цю обставину відповідач не заперечує. Починаючи з 2013 року господарство постійно вчиняло дії, передбачені законодавством, направлені на реєстрацію цього договору, однак безрезультатно, договір так і не вдалось зареєструвати ні в Держкомземі, ні в реєстраційній службі. У травні 2014 року з листа СТОВ "Золота Нива" позивачеві стало відомо, що [PERSON] після укладання договору оренди землі з СФГ "Каміла" уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з СТОВ "Золота нива". З огляду на приписи ст. 214 ЦК України відмова [PERSON] від договору оренди землі з СФГ "Каміла" можлива лише за взаємною згодою сторін у письмовій формі. Господарство згоди на відмову від договору оренди землі на надавало. У відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі" СФГ "Каміла" має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) оскільки належно виконувало обов'язки за умовами договору та уклало договір оренди землі на новий строк з [PERSON] Посилаючись на те , що договір оренди землі, укладений між [PERSON] та СТОВ «Золота нива» порушує право оренди СФГ «Каміла», позивач просив суд винести рішення, яким визнати недійсними договір оренди землі , укладений між СТОВ "Золота Нива'' та [PERSON] на земельну ділянку площею 3,79 га. кадастровий номер земельної ділянки 5323687400:00:006:0086, яка розташована на території Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області. Стягнути з СТОВ «Золота Нива» та [PERSON] солідарно на користь СФГ «Каміла» витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з мотивів, що вказані у позові. Вважає, що угоду слід визнати недійсною, оскільки позивач у 2008 році вже мав орендні відносини з [PERSON], яка претензій до виконання договору не мала, а отже саме фермерське господарство має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. Оскільки договір, що укладений між [PERSON] та СТОВ «Золота Нива» порушує права СФГ «Каміла», фермерське господарство має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, а вказаний договір слід визнати недійсним. Так як, [PERSON] у письмовій формі не відмовилась від договірних стосунків із СФГ «Каміла», а фермерське господарство на припинення договірних стосунків згоди не давало, то припинення договірних стосунків було можливе лише за взаємної згоди сторін. Представник відповідача позовні вимоги заперечила, вважає, що СТОВ «Золота Нива» мало повне право на укладння договору оренди у 2014 році, оскільки 2 роки тому договірні стосунки між [PERSON] та фермерським господарством «Каміла» були припинені. Ніхто з представників СТОВ не примушував власника земельної ділянки укладати угоду з СТОВ. Вважає не обґрунтованими посилання позивача на неможливість провести реєстрацію договору, який вони уклали з [PERSON] на протязі 2 років. Окрім того, позивачем не дотримано процедури поновлення договору, як вказане передбачено договором від 2008 року та чинним законодавством. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки [PERSON] не вдоволена діями СТОВ «Золота Нива», вказане господарство погано обробляє землю, поля заросли бур»янами. На даний час розрахунків по укладеному у 2014 році договору з [PERSON] не проведено. Бажає поновити договірні відносини з позивачем оскільки з ним ще у 2012 році було укладено договір оренди спірної земельної ділянки. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в особі реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції не направила свого представника, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи. У поданій до суду заяві при прийнятті рішення по справі покладаються на думку суду. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯП № 658789 виданого Оржицькою РДА 19.10.2007 року має у власності земельну ділянку розміром 3,79 га., що розташована на території Черевківської сільської ради Оржицького району Полтавської області. 01.01.2008 року між [PERSON] та СФГ «Каміла» укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки на 5 років, згідно якого сторони погодили розмір орендної плати, терміни розрахунків за договором та інші необхідні умови. Даний договір підписаний сторонами та зареєстрований у Оржицькому районному віддлі Полтавської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 01.07.2008 року № 040855900101. За змістом договору у п. 8 зазначено, що договір укладений на 5 років. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У пункті 37 передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його укладено. 08.09.2012 року між цими ж сторонами підписано новий договір оренди землі згідно якого [PERSON] передала у користування СФГ «Каміла» земельну ділянку на строк 10 років. Договір підписаний сторонами, але не зареєстровано ні у Держкомземі, ні у реєстраційній службі Оржицького районного управління юстиції. 09.04.2014 року між [PERSON] та СТОВ «Золота Нива» укладено договір оренди земельної ділянки, що належить [PERSON] та яка має кадастровий номер 5323687400:006:006:0086. Договір укладено на 5 років та розмір орендної плати у рік становить 4760 грн., яка вноситься до 31 грудня кожного року оренди. Даний договір підписаний сторонами та зареєстрований у реєстраційній службі Оржицького РУЮ 10.04.2014 року. Позивачем до суду надано розрахункові відомості згідно яких позивач доводить, що орендну плату відповідачу [PERSON] було виплачено як у 2012 році, так і у 2013 році у натуральній та грошовій формі. Матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо виплати орендної плати. Взаємовідносини, що склались, урегульовані слідуючими нормами законодавства. Згідно ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч 1. ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і завідсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Разом з цим згідно із ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин (договір) підлягає такій реєстрації. Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним спірного договору від 09.04.2014 року укладеного між [PERSON] та СТОВ «Золота Нива» задоволенню не підлягають, оскільки позивачем при укладанні нового договору оренди землі від 08.08.2012 року не було враховано положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» згідно якої зазначено процедуру поновлення договору оренди землі на новий строк. Позивачем не було дотримано вимоги п.8 договору оренди землі від 01.01.2008 року. Також позивач згідно ч.8 та 9 ст. 33 Закону «Про оренду землі» був зобов»язаний у місячний строк укласти договір оренди землі в обов»язковому порядку, оскільки продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення договору від 01.01.2008 року. Всупереч вказаному позивач не тільки не дотримався вищевказаної норми закону, але ще і не зареєстрував право критсування спірною земельною ділянкою, яка є необхідною для підтвердження наявності орендних відносин між учасниками правочину. Визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог СФГ «Каміла», оскільки суперечить вимогам вищезазначених нормативних актів. Також позивачем не доведено, що спірний договір суперечить закону та його недійсність передбачена саме законом. Посилання представника позивача у суді, що саме не дотримання відповідачами норм ст. 214 ЦК України при укладанні спірного договору у 2014 році є підставою для визнання його недійсним суперечить положенням ст. 203 та 215 ЦК України. За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. З огляду на те, що даної норми позивачем при обгрунтуванні позову дотримано не було, то і підстав для його задоволення суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed