Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У грудні 2013 року заступник прокурора Малиновського району м.Одеси звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2005 року визнано дійсним договір міни, укладений 26.11.2004 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON], а за [PERSON] визнано право власності на земельні ділянки загальною площею 5,62 га - рілля та 23,54 га - багаторічні насадження. Але рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2012 року таке рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2005 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову [PERSON] у задоволенні її позову до [PERSON] про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на земельні ділянки. Оскільки право власності [PERSON] набуто на підставі рішення суду, яке вже скасовано, заступник прокурора Малиновського району м.Одеси просив суд визнати недійсними державні акти від 28 листопада 2005 року на право власності [PERSON] на призначені для ведення товарного сільськогосподарського господарства земельні ділянки, що розташовані у Новоградківській сільській раді (за межами населених пунктів) Овідіопольського району Одеської області: - серії ЯБ № 438111 на земельну ділянку площею 1,80 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900085; - серії ЯБ № 438105 на земельну ділянку площею 4,95 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900082; - серії ЯБ № 438110 на земельну ділянку площею 3,82 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900086; - серії ЯБ № 438103 на земельну ділянку площею 4,93 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900084; - серії ЯБ № 438108 на земельну ділянку площею 2,59 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900079; - серії ЯБ № 438107 на земельну ділянку площею 2,53 га, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900080; - серії ЯБ № 438106 на земельну ділянку площею 1,49 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900081; - серії ЯБ № 438104 на земельну ділянку площею 4,43 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900083; - серії ЯБ № 438109 на земельну ділянку площею 2,62 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900096, а також визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області реєстрації права власності [PERSON] на вищезазначені земельні ділянки та внесення відділом Держземагентства у Овідіопольському районі Одеської області відповідних змін у Поземельну книгу. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надала суду письмові заперечення проти позову, у яких просила у задоволенні цього позову відмовити, посилаючись на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку не є правочином та його не може бути визнано недійсним. Такий спосіб правового захисту не передбачений цивільним законодавством. Правовідносини між відповідачем [PERSON] та [PERSON] є приватно-правовими, а не публічно-правовими, вони не зачипають та не порушують прав та інтересів держави або її органів. Належним позивачем по цій справі може бути тільки [PERSON] Відділ Держземагентства в Овідіопольському районі Одеської області звернувся до суду з листом про підтримання позову, у якому зазначив, що для визначення порядку виконання судового рішення необхідно вказати, яким чином державний кадастровий реєстратор повинен здійснити внесення змін до запису у Поземельній книзі, яка на спірну земельну ділянку не відкривалась. В судовому засіданні представник прокуратури позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та проти його задоволення заперечувала, посилаючись на доводи, що викладені у її запереченнях проти позову. Відділ Держземагентства в Овідіопольському районі Одеської області про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника прокуратури та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу з урахуванням вимог цього кодексу. Так, відповідно до ст.716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Ст.657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно із ч.1 ст.126 ЗК право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2005 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на земельну ділянку: визнано дійсним договір міни землі, укладений 26.11.2004 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі, за [PERSON] визнано право власності на земельні ділянки загальною площею 5,62 га - рілля та 23,54 га - багаторічні насадження, що зазначені у державному акті на право власності на землю серії І-ОД №090636. 28 листопада 2005 року на підставі договору міни землі від 26.11.2004 року та рішення Малиновського районного суду м. Одеси №2-8854/2005 від 31.08.2005 року відповідачу [PERSON]. видано державні акти на право власності на призначені для ведення товарного сільськогосподарського господарства земельні ділянки, що розташовані у Новоградківській сільській раді (за межами населених пунктів) Овідіопольського району Одеської області: - серії ЯБ № 438111 на земельну ділянку площею 1,80 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900085; - серії ЯБ № 438105 на земельну ділянку площею 4,95 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900082; - серії ЯБ № 438110 на земельну ділянку площею 3,82 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900086; - серії ЯБ № 438103 на земельну ділянку площею 4,93 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900084; - серії ЯБ № 438108 на земельну ділянку площею 2,59 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900079; - серії ЯБ № 438107 на земельну ділянку площею 2,53 га, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900080; - серії ЯБ № 438106 на земельну ділянку площею 1,49 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. договорів оренди землі за № 010552900081; - серії ЯБ № 438104 на земельну ділянку площею 4,43 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900083; - серії ЯБ № 438109 на земельну ділянку площею 2,62 га, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552900096. Але рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.09.2012 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2005 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову [PERSON] у задоволенні її позову до [PERSON] про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на земельні ділянки. Вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності підстав видачі такого оспореного державного акту. Оскільки судом безперечно встановлено, що оспорений державний акт на право власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом, виданий на підставі нікчемного в силу ч.1 ст.220 ЦК України договору міни та скасованого рішення суду. При таких обставинах суд вважає, що правові підстави для видачі [PERSON] спірних державних актів відсутні та вони мають бути визнані недійсними. При цьому суд критично оцінює заперечення представника відповідача [PERSON] проти задоволення даного позову, оскільки вони не засновані на законі та спростовуються наступним. Так, згідно із ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави - є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Як вказано у Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року №3-рп/99 прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Згідно з ст.2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України. Відповідно до ст.6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність. Згідно з ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження". Зміст поняття "порядок" полягає в тому, що це стан, коли все робиться, виконується так, як слід, відповідно до певних вимог, правил тощо, це упорядкованість, лад, певна послідовність, черговість чого-небудь. Порядок виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Але аналіз змісту вимог заступника прокурора вказує, що ним перед судом фактично ставиться питання не визначення порядку виконання рішення суду, а надання судовому рішенню додаткових властивостей як підстави для здійснення певних дій реєстраційною службою та відділом Держеземагентства. Згідно з ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (із змінами) записи в Державному реєстрі прав скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Пункт 22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 09.09.2009 року №1021, передбачає, що запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується (поновлюється) посадовою особою на підставі рішення суду.

Outcome: approved