Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

У травні 2020 року Департамент соціальної політики Черкаської міської ради (далі - Департамент) звернувся до суду з указаним позовом, просив стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти у розмірі 4\~422 грн 80коп, а також судовий збір у розмірі 2 102\~грн. 8 липня 2020 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач просить стягнути з [PERSON] надміру виплачені кошти в розмірі 2 860 грн 25 коп, а також судовий збір у розмірі 2\~102\~грн. Зазначену заяву було прийнято судом до розгляду. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги». Вказаній особі з 6 вересня 2017 рік була призначена та виплачувалась щомісячна компенсаційна виплата як фізичній особі, яка надає соціальні послуги особі з інвалідністю І групи [PERSON] . У травні 2019 року при перевірці правильності та повноти інформації державними соціальними інспекторами виявлено, що підопічний [PERSON] з 2 лютого 2017 року зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, про що відповідач не повідомила Департамент. Внаслідок неповідомлення [PERSON] вказаних вище обставин, що впливають на призначення компенсації, Департаментом надмірно нараховано та виплачено відповідачу кошти в розмірі 2 860 грн 25 коп, [PERSON] було повідомлено про необхідність повернення безпідставно набутої грошової допомоги листами від 7 червня 2019 року №\~4134/28-5/01-10 та від 11 жовтня 2019 року № 7979/28-5/01-10, однак на даний час кошти не повернуто. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 18 червня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відзивів від відповідача на позов та інших заяв по суті спору до суду не\~надходило. У судовому засіданні 8 липня 2020 року представники позивача Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Пластун В.В. та Конопатська В.О. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала. Додатково пояснила, що в 2017 році дійсно оформила допомог у зв`язку з доглядом за своїм колишнім чоловіком [PERSON] , який є інвалідом І групи. На той час їй не було відомо, що [PERSON] оформлений як ФОП. Крім того, в Департаменті при оформленні допомоги не повідомляли про необхідність зазначення такої інформації. Просила врахувати, що розмір відповідної допомоги не перевищував 300 грн в місяць і в неї не було наміру протиправно та безпідставно заволодіти цими коштами. Заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» (далі Закон) соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Згідно із п.1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінеиу Міністрів України №558 від 29 квітня 2004 року (далі Порядок) непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Відповідно до п. 15 Порядку фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. Так, відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2)\~витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)\~заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2)\~інше майно, якщо це встановлено законом. Судом установлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 6\~вересня 2017 року Департаментом їй було призначено і виплачувалась соціальна допомога як особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] . Згідно з витягом із Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 2 лютого 2017 року проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] , а 8 жовтня 2018 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності (а.с. 12). Рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 17 травня 2019 року відповідачу припинено виплату вказаної компенсації з 6 вересня 2017 року у зв`язку з тим, що [PERSON] з 2 лютого 2017 року був зареєстрований як ФОП. (а.с.11) Станом на 8 липня 2020 року Департаментом нараховано переплату компенсаційної виплати [PERSON] у розмірі 2\~860 грн 25 коп. Звертаючись до суду з позовом про стягнення надміру сплачених коштів, позивач посилався на те, що отримуючи допомогу під час реєстрації інваліда І групи [PERSON] як ФОП та не повідомивши про цю обставину 6 липня 2017 року, відповідач діяла недобросовісно, а тому такі кошти має бути стягнуто з неї у примусовому порядку. У судовому засіданні представник Департаменту Пластун В.В. пояснила, що у разі встановлення цієї обставини 6 вересня 2017 року, відповідна допомога відповідачу не призначалася б на підставі п. 6 ч. 4 Порядку № 558. Разом з тим, жодних доказів про наявність у [PERSON] будь-яких доходів як ФОП у період отримання [PERSON] компенсаційних виплат у зв`язку із здійсненням догляду за останнім, позивач не має. Випадки, коли компенсація не призначається, визначено частиною 4 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 558 від 29 квітня 2004 року (у редакції, чинній на 6 вересня 2017 року). Зокрема, така компенсація не призначається: 1) фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам, яким призначено:\~ державну соціальну допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" або надбавку на догляд до державної соціальної допомоги згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам";\~надбавку на\~догляд або\~державну соціальну\~допомогу на\~догляд відповідно\~до Законів\~України "Про\~пенсійне забезпечення"\~і "Про\~пенсійне забезпечення\~осіб,\~звільнених з\~військової служби,\~та деяких\~інших осіб"; відшкодування витрат на надання послуг по догляду відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"; \~2) фізичним особам, які надають соціальні послуги і отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу"; 3)\~фізичним особам,\~які надають\~соціальні послуги\~на платній\~основі; 4) самозайнятим особам;\~5)\~фізичним особам,\~які проходять\~альтернативну (невійськову)\~службу; 6) фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування та перебувають у трудових відносинах, у тому числі на умовах неповного робочого дня (крім роботи вдома). Судом не встановлено, що на час звернення [PERSON] до Департаменту із заявою 6 вересня 2017 року мали місце випадки, передбачені ч. 4 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 558 від 29\~квітня 2004 року. Крім того, судом не встановлено недобросовісності в діях [PERSON] 6 вересня 2017 року, оскільки не здобуто доказів умисного неподання нею інформації про те, що її чоловік-інвалід 1 групи [PERSON] , на той час був зареєстрований як ФОП. Суд також враховує, що під час розгляду цієї справи позивачем не надано доказів про те, що [PERSON] мав будь-які доходи як ФОП у період із 6 вересня 2017 року по час припинення виплати відповідачу соціальної допомоги як особі, яка здійснює догляд за [PERSON] як інвалідом І групи. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151цс13), безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215\~ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. З огляду на викладене, суд робить висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів за ст.\~ст.\~1212, 1215 ЦК України. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed