Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON], третя особа прокуратура Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на профілактичному обліку у відділі по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебувають малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. Зазначені діти взяті на облік на підставі листів Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та КУ „Міська дитяча клінічна поліклініка № 2" про ухилення їх матері [PERSON] від виконання батьківських обов'язків. Малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS]. Відомості про батьків вказаних дітей внесені за заявою матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. 13.01.2014 року малолітні [PERSON], [PERSON] СКМСД Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області спільно з відділом по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах Запорізької міської ради доставлені до дитячої лікарні № 1, оскільки перебували на вулиці без догляду дорослих. 20.01.2014 року малолітня [PERSON] відібрана у матері без позбавлення батьківських прав на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району від 20.01.2014 року, оскільки мати дівчинки протягом тривалого часу вдома не проживає, самоусунулась від виховання та утримання доньки. Малолітні [PERSON], [PERSON], та [PERSON] на даний час перебувають в дитячій лікарні № 1. Оскільки [PERSON] доглядом та вихованням дітей не займається, вдома не проживає з грудня 2013 року, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, позивач просить суд позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] у розмірі ? частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особовий банківський рахунок дітей, відкритий у Державному ощадному банку України. В судовому засіданні представник позивача - Салтан В.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить суд в задоволенні їх відмовити у повному обсязі. Третя особа прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя Коробова Н.В. позовні вимоги підтримала, вважає за можливим їх задовольнити. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [INFO] року в м. Запоріжжя народився [PERSON], матір'ю якого записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 06.10.2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 745. [INFO] року в м. Запоріжжя народилась [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28.12.2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 910. [INFO] року в м. Запоріжжя народилась [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 06.08.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 384. Відомості про батьків вказаних дітей внесені за заявою матері відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідками Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького управління юстиції від 24.01.2014 року №101/02-04/5-24, №102/02-04/5-24, №100/02-04/5-24. Згідно акту від 13.01.2014 року, малолітні [PERSON], [PERSON] СКМСД Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області спільно з відділом по Орджонікідзевському району служби (управління) у справах Запорізької міської ради доставлені до дитячої лікарні № 1, оскільки перебували на вулиці без догляду дорослих. Згідно листа Запорізького міського центру соціальної служби сім'ї, дітей та молоді від 15.01.2014 року № 101/03-О, мати дітей [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов'язки по відношенню до них, грошову допомогу на дітей використовує не за призначенням. Згідно листа КЗ „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10" від 16.01.2014 року №01-12/8, [PERSON] доглядом та вихованням дітей не займається, вдома не проживає з грудня 2013 року. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району від 20.01.2014 року „Про відібрання малолітньої [PERSON] у матері без позбавлення батьківських прав", малолітня [PERSON] відібрана у матері без позбавлення батьківських прав, оскільки мати дівчинки протягом тривалого часу вдома не проживає, самоусунулась від виховання та утримання доньки. Відповідно до висновку районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради від 28.01.2014 року № 01-10/0172, районна адміністрація по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON], 1993 року народження, батьківських прав по відношенню до її дітей [PERSON], [INFO] року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч.ч.1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статтей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення. Таким чином, найважливіший обов'язок матері та батька - це обов'язок виховувати, ростити дитину. Це обов'язок не лише перед дитиною, а й перед усим суспільством та державою. Ст. 59 Закону України «Про освіту» та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», детально визначають, які дії належить вчиняти батькам для розвитку дитини як особистості. Зокрема, у відповідності до норм цих законів, батьки зобов'язані виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови. Відповідно до ст.11 Закону № 2402 -111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім"ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. У відповідності до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягенння нею повнолітння. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов"язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується заперечень відповідача по справі, суд не бере їх до уваги, оскільки крім власних пояснень, [PERSON] не надала суду жодного доказу в їх обґрунтування. В судовому засіданні з'ясовано та доведено, що відповідач [PERSON] не піклується про своїх малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог, та необхідність задоволення у позові у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved