Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом , в якому просить визнати факт належності його бабі [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року померла його баба [PERSON], якій на праві власності належала 1/2 частка квартири [ADDRESS], інша 1/2 частка квартири належала її чоловіку, який помер [INFO] року, з яким вона на час його смерті мешкала разом. Після смерті баби [PERSON], він, позивач, як спадкоємець за заповітом, який на його ім'я склала його баба, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено через відсутність в нього правовстановлюючих документів на зазначену квартиру. Оскільки документи на квартиру ним втрачено, а відновити їх, не будучи власником квартири, він не може, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом. У судове засідання позивач не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився, заперечень проти позову не надав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Комунального підприємства "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Криворізького міського управляння юстиції до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи, що сторони у справі повідомлені про час та місце розгляду справи, судом витребувано усі необхідні документи для розгляду справи по суті, заперечень проти позову не надходило, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 травня 2011 року [PERSON] [INFO] заповідала все своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, всі належні їй майнові права, будь-які цінні папери та всі грошові внески з усіма компенсаційними та індексаційними нарахуваннями в будь-яких кредитних та банківських установах, товариствах, а також все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона законом буде мати право - [PERSON] [INFO]. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 18.05.2011 року, зареєстровано в реєстрі за №3120 /а.с. 5-6/. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, серія [NUMBER], актовий запис №976 від 11.11.2013 року /а.с. 3/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] 21.04.2014 року заведено спадкову справу №10/2014 на підставі заяви позивача, однак, у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нею 20.05.2014 року позивачу відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру /а.с. 7-8/. Таким чином, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру квартири [ADDRESS] Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення", суд може встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт володіння будівлею на праві приватної власності. При цьому, встановлення судом факту володіння будівлею на праві власності можливе, якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку. На підтвердження цього факту заявник подає докази щодо неможливості одержання ним відповідного документа або його поновлення. Згідно довідки №137852 від 26.01.2015 року, виданої КП ДОР "КБТІ", відповідно до архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в реєстраційній книзі №16ПВ-176-176 на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №ВП-024, видане 15.10.1994 р. Органом приватизації житлового фонду промислово-виробничого підприємства "Кривбасвибухпром" згідно з розпорядженням №ВП-020 від 15.07.1994 р. - 1/2 частка квартири; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 02.11.2011 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1489 - 1/2 частка квартири /а.с. 51/. Відповідно до інформаційної довідки Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №29696672 від 19.11.2014 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], частка у праві приватної власності 1/1 /а.с.47/. Отже, [PERSON], померлій [INFO] року, на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджено відповідними реєстраційними документами. У зв'язку з наведеним, суд не вбачає підстав для встановлення факту належності спадкодавцеві спадкового майна, оскільки її право власності на квартиру підтверджується документами, наявними у справі та не оспорюється іншими особами, тому відмовляє у задоволенні цієї позовної вимоги. В частині вимог про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, суд вважає їх обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно з положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому законодавством. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини ( ч.3 ст.1235 ЦК України). У своєму заповіті [PERSON] призначила одного спадкоємця - [PERSON] [INFO], осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, на час відкриття спадщини не встановлено (а.с 5-6). Однак позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не надав правовстановлюючі документи на квартиру, які в нього відсутні, у зв'язку з чим його право на спадщину не визнається. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на об'єкт нерухомості, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як встановлено судом, за життя спадкодавцеві [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно АКК 571367, інд.№ 296966723, підстава виникнення права власності: ВП-024 15.10.1994р. ПВП ""Кривбасвибухпром" згідно з розпорядження № ВП-020 від 15.07.1994р., свідоцтво про право на спадщину, ВРО № 151666 від 02.11.2011року, Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 1489, дата прийняття рішення про реєстрацію 14.11.2011року, форма власності - приватна, частка власності - 1/1 (а.с. 47). Все своє майно [PERSON] заповідала позивачу (а.с. 5). У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи, що право позивача на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] не визнається, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на вказану квартиру в нотаріальному порядку, що свідчить про наявність порушеного права, суд, з метою захисту порушених та невизнаних прав позивача, приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved