Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В квітні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Юнокомунарівської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], якій постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на вказаний будинок. Спадщину після смерті чоловіка, позивачка прийняла, оскільки вступила в фактичне управління та володіння житловим будинком. Крім позивачки, спадкоємцем першої черги є її донька [PERSON], яка спадщину не прийняла та не претендує на неї. При зверненні до Другої Єнакіївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці було відмовлено, оскільки після смерті чоловіка було втрачено оригінал свідоцтва про право власності, що унеможливлює отримати та належним чином зареєструвати право власності позивачки на будинок [ADDRESS]. Тому, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 38,90 кв.м. з усіма господарськими та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] - в судовому порядку. Представник позивачки в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, долученої до справи (а.с.10), 03 листопада 1957 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON]. У відповідності до копії свідоцтва про смерть, що міститься в справі (а.с.9), [PERSON] помер [INFO]. Згідно з копією акту прийому індивідуального домоволодіння (а.с.4-5), будинок [ADDRESS] передано у володіння [PERSON]. Відповідно до копії домової книги (а.с.11), в будинку [ADDRESS] прописано [PERSON] , позивачку, їх дітей. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, долученої до справи (а.с.14). У відповідності до відповіді та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданих Дугою Єнакіївською державною нотаріальною конторою, що долучені до справи (а.с.36-37), спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON]. Згідно з п. 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, в даному випадку правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України 1963 року. Відповідно до ч.1ст.529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. У відповідності до ч.1 ст.549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.560 ЦК України (1963 року), спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийнявши до уваги, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги на спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка - [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. На підставі ст.ст. 392, 1218 ЦК України, ст.ст. 529, 519,560 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved