Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, уточненою пізніше, в якій вказала, що є власником квартири [ADDRESS]. Споживачем згідно типових публічних договорів у відносинах із ПАТ «Рівнегаз» та ТзОВ « Рівнегаз збут» виступає саме вона, оскільки в її квартирі встановлена газова плита. До 01 листопада 2016 року для споживачів будинку [ADDRESS] нарахування за спожитий природний газ здійснювались згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, по формулі 4,4 мЗ х 6,879 грн. = 30 грн. 27 коп. на людину в місяць. На початку жовтня 2016 року на дверях будинку №46 з»явилося оголошення, що 06.10.2016 р. у зв'язку з технічними причинами постачання газу в будинку буде припинено певний час, прохання вимкнути газові прилади, жодні згадування про лічильники відсутні. 06.10.2016 року працівники ПАТ «Рівнегаз» прибули до будинку [ADDRESS] з метою, як вони заявили, встановити на будинку вузол обліку газу. Вказує, що перешкод у встановленні загальнобудинкового вузла обліку працівникам ПАТ «Рівнегаз» у вигляді активних дій щодо не допуску до об'єктів споживачів, ніхто не чинив. 06.10.2016 року працівниками ПАТ «Рівнегаз» майстром [PERSON] та за участю голови ОСББ «Орлова 46» [PERSON], було складено акт про порушення № 3, згідно якого останніми було зафіксовано порушення Кодексу газорозподільних систем: відмова від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу за рахунок ПАТ «Рівнегаз» у відповідності до вимог розділу IX глави 4 пункту 3 та глави 5 пункту 1 Кодексу газорозподільних систем. Зазначає, що ще перед виходом на будинок до бланку про порушення, друкованим способом внесли запис у графі 2 про таке порушення, як «відмова від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, яка проводиться за рахунок ПАТ «Рівнегаз» відповідно до п. 5 глави 1 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу». Також, перед виходом на будинок [ADDRESS] працівниками ПАТ « Рівнегаз» в бланку акту в графі під номером 3 друкованим способом поставлено прочерк, а в графі 5 друкованим способом зазначили, що споживачу необхідно: забезпечити доступ для встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу. Та в графі 6 друкованим способом внесено запис, що «відповідно до п.З глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у будинку і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу... буде проводитися за граничними нормами.» При цьому записи зроблені від руки в графах 1,2 та 8 даного акту вносилися на вулиці біля будинку 46, щодо участі споживача [PERSON]. 18.10.2016 року акт про порушення від 06.10.2016 року № 3 було розглянуто на комісії з розгляду актів про порушення та визначення перерахунку (донарахування) або зміну режиму нарахування природного газу побутовому споживачу (фізичній особі) та споживачу, що не є побутовим. На зазначеній комісії прийнято рішення про зміну, зокрема і їй режиму нарахування згідно граничних норм споживання з 01.11.2016 року. В листопаді 2016 року їй стало відомо, що кожному з них, в односторонньому порядку в жовтні 2016 року було змінено норму використання природного газу з 4,4 м.куб на 9,8 м.куб. Вказує, що вона не відмовлялась від встановлення газового лічильника, а лише просила, щоб їй встановили газовий лічильник у квартирі, а не загально будинковий. Стверджує, що представники ПАТ» Рівнегаз» прибули до будинку [ADDRESS] лише для формального складання акту про відмову від будинкового лічильника. Крім того, при складанні акту присутньою була голова правління ОСББ «Орлова 46» [PERSON], яка не була наділена правом виступати від імені кожного співвласника, як побутових споживачів. Зазначає, що представниками відповідача була порушена процедура складання акту про порушення. Таким чином, на підставі вищезазначеного маються підстави для визнання незаконним акту про порушення № 3 від 06.10.2016 року. Також, зазначає, що такими діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 25 000 грн. Просить суд: 1.Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Рівнегаз» відновити її права на споживання природного газу по нормі споживання визначеній Постановою КМУ від 23.03.2016 р в розмірі 4,4 м3 на одну особу в місяць з листопада 2016 р. шляхом скасування рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» про збільшення норм споживання Позивачу. 2.Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» відновити її права на оплату споживання природного газу по нормі споживання визначеній Постановою КМУ від 23.03.2016 р в розмірі 4,4 м3 на одну особу в місяць шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 р.. 3.Зобов'язати ПАТ «Рівнегаз», за власний кошт оснастити лічильником газу квартиру Позивача [ADDRESS]. 4.Зобов'язати ТОВ «Рівнегаз збут», прийняти на облік встановлений ПАТ «Рівнегаз» лічильник газу та проводити нарахування за його показниками. 5.Відшкодувати їй за рахунок ПАТ «Рівнегаз» та ТзОВ» Рівнегаз збут» солідарно моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. 6.Відшкодувати за рахунок ПАТ «Рівнегаз» та ТзОВ» Рівнегаз збут» солідарно витрати за надання правової допомоги в сумі 1200 грн. В судовому засіданні представник позивача Федорков В.І. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Представник відповідача ПАТ «Рівнегаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю і просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що ПАТ «Рівнегаз» для [PERSON] надаються послуги з розподілу природного газу за адресою [ADDRESS]. . Протокольним рішенням НКРЕКП № 405 від 24.03.16 р. затверджений План розвитку газорозподільної системи ПАТ "Рівнегаз" на 2016-2025 роки(інвестиційна програма) та перелік багатоквартирних житлових будинків, в яких товариство зобов'язане безкоштовно встановити загальнобудинкові прилади обліку газу. Багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], також включений в цей перелік. Встановлення квартирних лічильників газу для мешканців зазначеного будинку інвестиційною програмою для товариства не передбачено. 03 жовтня 2016 року ініціативна група мешканців зазначеного будинку, в тому числі і позивач, звернулась до товариства із заявою про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу та з вимогою про встановлення індивідуальних квартирних лічильників газу. 06 жовтня 2016 року працівниками товариства було заплановано встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS], проте мешканцями вказаного будинку було відмовлено у встановленні загальнобудинкового лічильника природного газу, що також підтверджується відеозйомкою. Представниками ПАТ "Рівнегаз" в присутності голови ОСББ «Орлова 46» [PERSON] складено акт про порушення №3, від 06.10.2016 р, а саме порушення пункту 5 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, яке полягає у відмові від встановлення лічильника за рахунок Оператора ГРМ (ПАТ "Рівнегаз"), із зазначенням, що комісія ПАТ "Рівнегаз" з розгляду цього акта буде проводити засідання 18.10.2016 року. Копію вказаного акту із супровідним листом від 10.10.2016 р № Rv01.9-СЛ-3295-1016 було направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення 18 жовтня 2016 року комісією ПАТ "Рівнегаз" за участю мешканців зазначеного житлового будинку та представника споживачів адвоката В.Федоркова, розглянула акт про порушення №3 від 06.10.2016 року по будинку за адресою [ADDRESS]. За результатами обговорення, у зв'язку із відмовою мешканців житлового будинку від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, комісією було задоволено акт про порушення від 06.10.2016 р № 3 та вирішено змінити режим нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. З 01 листопада 2016 року та на даний час позивачу проводиться нарахування фактичного об'єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об'ємами споживання для населення за наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання 9,8 м куб на одну людину в місяць, тобто за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу газорозподільних систем, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України, у зв'язку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок Оператора ГРМ. Про зміну режиму нарахування об'ємів споживання природного газу позивачу товариством було направлено лист від 25.10.2016 року № Rv01.9-ЛВ-3459-1016. Крім того, зазначає, що є безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити в повному обсязі Представник ТзОВ « Рівнегаз збут» в судовому засіданні не визнала позовних вимог і просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.Суду пояснила, що послуги з постачання природного газу ТОВ «Рівнегаз збут» за адресою [ADDRESS] для [PERSON] надаються на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831, а також Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2496 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. №1379/27827 (надалі - Правила). Зазаначає, що товариством не порушувались умови Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, вимоги Правил, як наслідок підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Рівнегаз» для [PERSON] надаються послуги з розподілу природного газу за адресою [ADDRESS], відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27829, а також Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. №1379/27824, в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин (надалі - Кодекс газорозподільних систем). Позивачем природний газ використовується тільки для приготування їжі. 06 жовтня року представником ПАТ « Рівнегаз» [PERSON] було складено акт про порушення №3 на об'єкті - житловому будинку, за адресою: [ADDRESS], а саме - відмова від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, яка проводиться за кошти ПАТ «Рівнегаз» відповідно до п.5 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, ст. 2 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та ст. 18 ЗУ «Про ринок природного газу» Вказаний акт складено у присутності голови ОСББ "Орлова, 46 " [PERSON], яка від підпису відмовилась.( а.с. 65) Вказаний акт про порушення було надіслано всім мешканцям будинку № [ADDRESS], зокрема і позивачу [PERSON], що стверджується реєстром на рекомендовані листи( п.46 реєстру) ( а.с. 66) Згідно протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем № 3 від 18.10.2016 року було прийнято рішення про зміну режимів нарахування об'ємів природного газу за граничними нормами по багатоповерховому будинку за адресою: [ADDRESS]. Про що, мешканці зазначеного будинку були повідомлені листом від 25.10.2016 року.( п.46 реєстру) ( а.с. 71-73) Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилалася на те, що нарахування відповідачем за газ по особовим рахункам позивача, квартира якої не обладнана індивідуальним приладоми обліку, за граничними об'ємами споживання, є неправомірним, оскільки [PERSON] не відмовлялася від встановлення індивідуального лічильника газу в її квартирі. Суд, не погоджується з такими доводовами позивача, виходячи з такого. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. При цьому обов'язок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти суб'єкта господарювання. Враховуючи вищезазначене, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01 січня 2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, коштів відповідного бюджету, інших джерел, не заборонених законодавством. Тому, аналогічний обов'язок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів та саме ж населення. На даний час залишається без обліку категорія споживачів (населення), які використовують природний газ тільки для приготування їжі. Такими споживачами є і позивач у даній справі. Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у зв'язку з високою загальною вартістю встановлення індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення індивідуального обліку, а Закон зобов'язує забезпечити стовідсотковий облік до 01 січня 2018 року. Тобто, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01 жовтня 2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів. При цьому НКРЕКП затверджена Інвестиційна програма газорозподільного підприємства ПАТ «Рівнегаз» на 2016 рік, яка передбачає встановлення в області загальнобудинкових лічильників газу. Протокольним рішенням НКРЕКП № 405 від 24.03.16 р. затверджений План розвитку газорозподільної системи ПАТ "Рівнегаз" на 2016-2025 роки(інвестиційна програма) та перелік багатоквартирних житлових будинків, в яких товариство зобов'язане безкоштовно встановити загальнобудинкові прилади обліку газу. Багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS], також включений в цей перелік. Встановлення квартирних лічильників газу для мешканців зазначеного будинку інвестиційною програмою для товариства не передбачено. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку, чинним законодавством України не передбачено. Отже, виходячи зі змісту Закону можна зробити висновок, що у ПАТ «Рівнегаз» виникає право виконувати роботи з оснащення лічильниками, а у споживача - обов'язок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування (в тому числі спільного фінансування). На сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. До 01.04.2015 року механізм формування роздрібної ціни на природний газ для потреб населення, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 передбачав диференціацію таких цін залежно від річного обсягу споживання природного газу населенням та наявності/відсутності лічильників природного газу, та збільшення на 10 відсотків такої ціни за умови відсутності лічильника газу. Акумулювання постачальником вказаних 10 відсотків для встановлення приладів обліку природного газу, як це вказує позивач, жодним нормативно-правовим актом не передбачено. Діючі протягом 2015 - 2016 років структури тарифів на послуги розподілу природного газу включали такі елементи: «Компенсація різниці в цінах на ВТВ за 2014 рік та І квартал 2015 року»; «Компенсація недоотриманої тарифної виручки у зв'язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу у 2014 році»; «Компенсація недоотриманої тарифної виручки у зв'язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу у 2015 році». При цьому, на відкритому засіданні НКРЕКП 29 грудня 2015 року було прийняте протокольне рішення № 12, відповідно до якого ліцензіатів з розподілу природного газу було зобов'язано отримані кошти, передбачені структурою тарифу як компенсація недоотриманої тарифної виручки за 2014 та 2015 роки, спрямовувати на погашення заборгованості перед НАК «Нафтогаз України», в разі її наявності. Як наслідок, твердження позивача, що ним з 2011 року надлишково сплачено 1280 грн саме на встановлення йому квартирного лічильника газу є необґрунтованим. Відмова позивача від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу підтверджується його підписом у заяві від 03.10.2016 року, яка направлена товариству ініціативною групою мешканців зазначеного будинку про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу та з вимогою про встановлення індивідуальних квартирних лічильників газу.( а.с. 57-62) У відповідності до Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року № 2494, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, Правил безпеки систем газопостачання, які затверджені наказом Міненерговугілля України № 285 від 15.05.2015 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 674/27119 від 08.06.2015 року (надалі Правила) 06.10.2016 року для забезпечення монтажних робіт щодо встановлення будинкового лічильника газу за адресою: [ADDRESS] тимчасово було припинено газопостачання, про що завчасно мешканці цього будинку були повідомлені шляхом розміщення відповідних оголошень на дошках об'яв (дверях під'їздів). Окрім того, 06 жовтня 2016 року під час запланованого встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS], мешканцями будинку було відмовлено у наданні доступу для встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу, що підтверджується дослідженою під час судового засідання відеозйомкою.( а.с.106) З оглянутої в судовому засіданні відезйомки безспірно вбачається, що мешканці будинку заперечують проти встановлення загальнобудинкового лічильника, а наполягають на встановлення індивідуальних газових лічильників. Доводи представника позивача в тій частині, що ПАТ « Рівнегаз» 06.10.2016 року жодних робіт із встановлення загальнобудинкового лічильника не мало наміру проводити і не проводило, спростовано в ході судового розгляду. Так, як визначено п.2 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, до складу комерційного вузла обліку природного газу (надалі - комерційного ВОГ) на базі лічильника газу в комплекті з вбудованим чи окремим коректором або обчислювачем об'єму газу входять: лічильник газу; коректор або обчислювач об'єму газу; датчик тиску та/або температури газу; фільтр газу; потоковипрямляч (за необхідності); вимірювальний трубопровід з прямими ділянками та місцевими опорами, розташованими безпосередньо до і після лічильника газу; обвідний газопровід (за необхідності); вимикаючі засувки на вході та на виході з комерційного ВОГ; автоматизовані пристрої передачі результатів вимірювання вузла обліку, лінії зв'язку між складовими комплексу та допоміжні пристрої до ліній зв'язку; захисні шафи комерційного ВОГ та/або його елементів. Судом встановлено, і дана обставина позивачем належними та допустимими доказами не спростована, що 06.10.2016 року працівники ПАТ « Рівнегаз» прибули до будинку [ADDRESS] з метою монтажу захисної шафи ВОГ, що входить до складу комерційного вузла обліку газу. Внаслідок не допуску мешканців житлового будинку для проведення робіт зі встановлення загальнобудинкового ВОГ, до складу яких також включаються роботи по монтажу захисної шафи комерційного ВОГ, слугувало підставою для складання представниками ПАТ "Рівнегаз" в присутності голови ОСББ «Орлова 46» [PERSON] акту про порушення №3, від 06.10.2016 р, а саме порушення пункту 5 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, яке полягає у відмові від встановлення лічильника за рахунок Оператора ГРМ (ПАТ "Рівнегаз"). 18 жовтня 2016 року комісією ПАТ "Рівнегаз" за участю мешканців зазначеного житлового будинку та представника споживачів адвоката В.Федоркова, розглянуто акт про порушення №3 від 06.10.2016 року по будинку за адресою [ADDRESS]. За результатами обговорення, у зв'язку із відмовою мешканців житлового будинку від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, комісією було задоволено акт про порушення від 06.10.2016 р № 3 та прийнято рішення про зміну режиму нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. З 01 листопада 2016 року та на даний час позивачу проводиться нарахування фактичного об'єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об'ємами споживання для населення за наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання 9,8 м куб на одну людину в місяць, тобто за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу газорозподільних систем, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України, у зв'язку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок Оператора ГРМ. фСуд не приймає до уваги покликання представника позивача на той факт, що акт №3 від 06.10.2016 року складений ПАТ « Рівнегаз» є таким, що складений з порушенням чинного законодавства, оскільки частково акт був надрукований, а на місці було лише заповнено дату та осіб, які були присутні при складанні акту, виходячи з такого. Як встановлено в судовому засіданні акт відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824, як по формі ( додаток № 11 до цього Кодексу) так і за змістом, порядком оформлення акту про порушення ( розділ Х1 цього Кодексу). Акт було складено на місці, а саме в [ADDRESS] в присутності представника ОСББ « Орлова, 46» [PERSON], чинним законодавством не передбачено, що суть порушення не може бути надрукована за допомогою комп»ютера. Так, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що дійсно є різні порушення, а тому на підприємстві є відповідні бланки, де зазначено саму суть порушення. Підтвердженням того, що акт було складено на місці, є відеозапис, який було оглянуто в судовому засіданні з участю учасників судового розгляду ( а.с. 106) . З дослідженого в судовому засіданні відеозапису також слідує, що мешканці будинку № [ADDRESS], вчиняли активні дії щодо не допуску працівників відповідача для встановлення лічильника, а покликання представника позивача на той факт, що лічильник і не мали встановлювати теж спростовано вказаним відеозаписом, оскільки з розмов зафіксованих на відеозаписі слідує, що мешканці будинку категорично заперечують проти встановлення загальнобудинкового лічильника, а наполягають на встановленні індивідуальних лічильників. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і покликання представника позивача на відсутність наряд- допусків на виконання газонебезпечних робіт. Так, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, що 06.10.2016 року їм було видано наряди - допуски на газонебезпечні роботи по будинку [ADDRESS] на перевірку щільності трубопроводів. Щодо позовних вимог, про зобов»язання ПАТ»Рівнегаз» за власний кошт оснастити лічильником газу квартиру [ADDRESS] та зобов»язати ТОВ « Рівнегаз збут» прийняти на облік встановлений ПАТ»Рівнегаз» лічильник газу та проводити нарахування за його показниками, то вказані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого. Особливості безоплатного встановлення лічильників газу визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», (далі-Закон), статтею 2 якого встановлені умови комерційного обліку, за яких здійснюється постачання природного газу та кінцеві строки забезпечення обліку газу газовими лічильниками ( комерційний облік). Згідно п.1 ч.1 ст. 2 Закону облік газу лічильниками повинен бути забезпечений споживачам, які газ використовують: для підігріву води та приготування їжі - з 01.01.2016; тільки для приготування їжі - з 01.01.2018; для інших споживачів - з 01.07.2011. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення,- до 01.01.2012 року; для підігріву води та приготування їжі- до 01.01.2016 року; тільки для приготування їжі - до 01.01.2018 року. Виходячи з положень вказаної норми закону, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01.01.2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних, так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому, Закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання та не передбачає обов'язку встановлювати індивідуальні лічильники в квартирі кожного споживача газу чи обов'язку встановлювати загальнобудинковий лічильник. Крім того, будь-яких пільг для визначення черговості встановлення газових лічильників чинне законодавство не передбачає. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Тобто, отримання згоди окремого мешканця на встановлення загальнобудинкового приладу обліку, чинним законодавством України не передбачено. Крім того,у разі незгоди споживача розраховуватися за спожитий природний газ за показаннями будинкового вузла обліку, він може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти, як це передбачено п.4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 620 від 16.05.2002 року. Таким чином, товариство правомірно встановлює загальнобудинковий лічильник газу і Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не покладає на Оператора ГРМ обов'язку безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача. Як вже зазначалось вище, станом на 2016 рік Регулятором в особі НКРЕКП на ПАТ « Рівнегаз» покладено обовязок встановити будинковий лічильник газу по [ADDRESS]. Статтею 3 Закону визначено перелік джерел фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення. Тому, аналогічний обов"язок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів та саме ж населення. Крім того, виходячи зі змісту Закону можна зробити висновок, що у ПАТ «Рівнегаз» виникає право виконувати роботи з оснащення лічильниками, а у споживача обовязок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування (в тому числі спільного фінансування). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов»язання ПАТ « Рівнегаз» за власний кошт встановити [PERSON] індивідуальний газовиий лічильник не ґрунтується на обставинах справи і суперечить положенням діючих нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини. Такий обов"язок не передбачений ні Законом, ні умовами Типового договору розподілу природного газу, укладеного позивачами шляхом надання підписаної ними заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498. А постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (із змінами та доповненнями внесеними постановою КМУ від 27.01.2016 року [ADDRESS]) «Про затвердження Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку» передбачено, що у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. Позовні вимоги позивача про скасування рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» про збільшення норм споживання не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають до задоволення, виходячи з такого. Як зазначалось вище, 03 жовтня 2016 року ініціативна група мешканців зазначеного будинку, в тому числі і позивач, звернулась до товариства із заявою про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника природного газу та з вимогою про встановлення індивідуальних квартирних лічильників газу. 06 жовтня 2016 року працівниками товариства було заплановано встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS], проте мешканцями вказаного будинку було відмовлено у встановленні загальнобудинкового лічильника природного газу, що також підтверджується відеозйомкою. Представниками ПАТ "Рівнегаз" в присутності голови ОСББ «Орлова 46» [PERSON] складено акт про порушення №3, від 06.10.2016 р, а саме порушення пункту 5 глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, яке полягає у відмові від встановлення лічильника за рахунок Оператора ГРМ (ПАТ "Рівнегаз"), із зазначенням, що комісія ПАТ "Рівнегаз" з розгляду цього акта буде проводити засідання 18.10.2016 року. Копію вказаного акту із супровідним листом від 10.10.2016 р № Rv01.9-СЛ-3295-1016 було направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення (копії додаються). 18 жовтня 2016 року комісією ПАТ "Рівнегаз" за участю мешканців зазначеного житлового будинку та представника споживачів адвоката В.Федоркова, розглянула акт про порушення №3 від 06.10.2016 року по будинку за адресою [ADDRESS]. За результатами обговорення, у зв'язку із відмовою мешканців житлового будинку від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, комісією було задоволено акт про порушення від 06.10.2016 р № 3 та вирішено змінити режим нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. Порядок зміни режими нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам встановлений абз.7 пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем: якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Додаток 10 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням за умови використання лише газової плити та за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,8 м куб. людино-місяць. З 01 листопада 2016 року та на даний час позивачу проводиться нарахування фактичного об'єму спожитого газу за відповідний календарний місяць за граничними об'ємами споживання для населення за наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання 9,8 м куб на одну людину в місяць, тобто за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу газорозподільних систем, відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України, у зв'язку з відмовою позивача від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок Оператора ГРМ. Про зміну режиму нарахування об'ємів споживання природного газу позивачу товариством було направлено лист від 25.10.2016 року № Rv01.9-ЛВ-3459-1016. Позивачем не доведено вчинення відповідачами неправомірних дій. Останній, вживаючи заходи щодо встановлення загальнобудинкового лічильника діяв в межах своїх прав і обовязків, що передбачені умовами Типового договору розподілу природного газу, з якими позивачі погодилися, підписавши заяву-приєднання до Типового договору і на виконання вимог Закону, Кодексу газорозподільних систем та Інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ «Рівнегаз». У разі незгоди з обліком газу через загальнобудинковий лічильник, позивачі не позбавлені права встановити індивідуальний лічильник газу. Відповідач не має жодного відношення до тарифів на розподіл газу. Останні визначаються Держрегулятором НКРЕКП. А відповідно до п. 5.1 Типового договору розподілу природного газу розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трудопроводами за 1000 куб. м, встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі ВОГ) інформації про об"єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб»єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Для визначення об"єму спожитого (розподіленого) природного газу по об"єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ. При цьому, відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по об"єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний об"єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу ГРМ, які становлять, - зокрема, 9,8 м куб. Враховуючи, що позивач відмовилася від встановлення лічильника газу за рахунок відповідача, про що складено акт відповідно до вимог глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ, відповідач обґрунтовано визначив фактичний об"єм спожитого природного газу позивачам за відповідний календарний місяць за граничними об»ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу ГРМ. Дійсність акту про відмову від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок ПАТ «Рівнегаз» позивачем не спростована. А відтак, суд приходить до висновку, що вирішення вимог про залишення позивачу попередніх норм споживання не ґрунтується на обставинах справи і вимогах діючих нормативних актах, які регулюють відносини в даній сфері послуг. Суд звертає увагу при винесенні рішення також на таке. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\\ -визнання права -визнання правочину недійсним -припинення дії, яка порушує право -відновлення становища, яке існувало до порушення -примусове виконання обов»язку в натурі -зміна прововідношення -припинення правовідношення; -відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; -відшкодування моральної (немайнової) шкоди; -визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановле\-ний договором або законом. 3 матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась в суд з позовом, в якому просить: 1. зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Рівнегаз» відновити її права на споживання природного газу по нормі споживання визначеній Постановою КМУ від 23.03.2016 р в розмірі 4,4 м3 на одну особу в місяць з листопада 2016 р. шляхом скасування рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» про збільшення норм споживання Позивачу. 2.Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» відновити її права на оплату споживання природного газу по нормі споживання визначеній Постановою КМУ від 23.03.2016 р в розмірі 4,4 м3 на одну особу в місяць шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 р.. 3.Зобов'язати ПАТ «Рівнегаз», за власний кошт оснастити лічильником газу квартиру Позивача [ADDRESS]. 4.Зобов'язати ТОВ «Рівнегаз збут», прийняти на облік встановлений ПАТ «Рівнегаз» лічильник газу та проводити нарахування за його показниками. Проте вимоги про зобов»язання відновити її права, оснастити лічильником та прийняти на облік лічильник не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Тому, з урахуванням викладеного, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову за заявленими вимогами . Що стосується позовних вимог про стягнення солідарно моральної шкоди, то суд в задоволенні вказаних вимог відмовляє, виходячи з такого. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Правовідносини товариства та позивача випливають з договірних відносин щодо надання послуг з розподілу природного газу Оператором ГРМ, які надається споживачу та включають в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об'єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об'єкта споживача. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як визначено пунктом 4 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг належать: 1.безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу; 2.розподіл природного газу споживачу, якісні показники та тиск якого не відповідають вимогам цього Кодексу; 3.несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; 4.шкода, завдана житловому приміщенню та майну споживача, а також його життю, здоров'ю та навколишнього середовищу внаслідок порушення оператором ГРМ вимог Правил безпеки систем газопостачання. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки у разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Отже правові підстави для стягнення з товариства моральної шкоди відсутні, оскільки положення Кодексу газорозподільних систем та умовами Типового договору розподілу природного газу не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з розподілу природного газу. Правова позиція Верховного суду України з питань стягнення моральної шкоди при порушенні прав споживачів викладена у справі №6-1575цс16, яка полягає у тому, що моральна шкода має деліктне походження, тобто виникає із цивільного правопорушення, а не з договору, тому якщо між сторонами спору існують договірні зобов'язання, стягнути моральну шкоду за їх порушення неможливо. За таких підстав, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягають. Не підлягають до задоволення і позовні вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат по справі, пов»язаних із наданням правової допомоги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, то судові витрати судом не присуджуються.

Outcome: dismissed