Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «УМК» про захист прав споживача, визнання права власності та стягнення пені і неустойки за прострочене зобов"язання . Свої вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами по справі 22.03.2011 року було укладено Договір № 28/ПП-1, відповідно до умов якого відповідач зобов"язався здійснити будівництво жилого комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгом на земельній ділянці по [ADDRESS] , а саме нежитлове приміщення ( машиномісце [NUMBER] ) в підземному паркінгу і передати його позивачу, [PERSON] зобов"язалася забезпечити оплату вартості будівництва Об"Єкту та прийняти його у свою власність відповідно до умов Договору . Відповідно до п.4.17.Договору "УМК" зобов"язалося після здачі будинку в експлуатацію на підставі Акту передання-приймання Об"єкту передати Об"єкт у власність Пайовика у строк не пізніше одного місяця з моменту здачі будинку в експлуатацію. Незважаючи на те, що 22.11.2012 року відповідач отримав Сертифікат Інспекції архітектурно-будівельного контролю у м. Києві ,який засвідчував відповідність закінченгого будівництвом Об"єкта і прийняття його в експлуатацію, останній не вчинив жодних дій щодо передачі відповідно до умов Договору у власність позивача машиномісця [NUMBER], будівництво якого було оплачено в розмірі 100%. На підставі положень Договору відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 0,1% від суми, сплаченої Пайовиком за кожень день прострочення у разі продовження строку введення будинку в експлуатацію бульше ніж на три місяці. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просила суд постановити рішення,яким визнати за позивачем право власності на об»єкт нежилого фонду нежитлове приміщення (машиномісце [NUMBER]) жилого комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та пракінгом на земельні ділянці по [ADDRESS], стягнути з відповідача пені на підставі умов договору за прострочення виконання зобов»язання в розмірі 71175 гривень.( як пені в розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов"язань за період з 01.11.2013 року по 01.11.2014 року , за 365 днів , передбаченої вимогами Закону України "Про захист прав споживачів ). Однак, беручи до уваги, що дана сума пені значно перевищує суму зобов"язання за договором , представник позивача просила стягнути пеню відповідно до п.4.1.8 Договору - 0,1% від суми загальної вартості будівництва за вищевказаний період у сумі 71 175,00 грн. Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явилися. Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином у встановлений законом порядок. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2011 р. між [PERSON] та ТОВ «УМК» був укладений Договір № 28/ПП-1 про пайову участь у будівництві об»єкту нежитлового фонду , відповідно до якого Забудовник та Пайовик відповідно до розподілу обов»язків, визначених Договором, здійснюють пайову участь у будівництві об»єкту нежитлового фонду - нежитлового приміщення у житловому комплексі з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами на земельній ділянці по [ADDRESS]. Відповідно до положень п.1.2 Договору Забудовник своїми силами і засобами, за рахунок коштів Пайовика, зобов»язався здійснити будівництво житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами на земельні ділянці на [ADDRESS] і передати Пайовику об»єкт нежитлового фонду, який визначений та зарезервований за Пайовиком на період будівництва будинку на підставі цього Договору та буде збудований Забудовником, згідно з Проектом будівництва Будинку з урахуванням комплексу робіт, передбачених технічними характеристиками нежитлових приміщень, а Пайовик забезпечує оплату вартості будівництва Об»єкту та приймає його у свою власність відповідно до умов Договору. За позивачем згідно з умовами Договору був зарезервований наступний Об»єкт - нежитлове приміщення (машиномісце [NUMBER]) в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] (Будинок1). Сторони погодили, що строк здачі Будинку в експлуатацію визначається у відповідності до Проекту будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами. Запланований строк здачі Будинку в експлуатацію - другий квартал 2011 року, але він може бути продовжений згідно з п.4.1.8 на 3 місяці. Загальна вартість Об»єкту відповідно до п.2 становить 195000 гривень. В силу положень п.2.2 Договору Пайовик може отримати Об»єкт у власність лише за умови оплати 100% вартості будівництва Об»єкту відповідно до умов Договору. Пунктом 4.1.7 Договору передбачено, що після здачі Будинку в експлуатацію на підставі Акту передання-приймання Об»єкту, Забудовник зобов»язаний передати Об»єкт у власність Пайовика у строк не пізніше одного місяця з моменту здачі Будинку в експлуатацію. У разі продовження строку введення Будинку в експлуатацію більш ніж на 3 місяці сплатити Пайовикові пеню в розмірі 0,1% від суми, сплаченої Пайовиком загальної вартості будівництва Об»єкту за кожний день прострочення, починаючи з 01.10.2011 р. (п.4.1.8 Договору). Згідно з п.5.2 Договору сторони зобов»язані здійснити передання-приймання Об»єкту у власність у строк, що не перевищує 1 місяць з моменту здачі Будинку в експлуатацію, але у будь-якому разі не раніше строку здачі Будинку в експлуатацію шляхом оформлення Акту передання-приймання Об»єкту. Договір є обов»язковим для виконання сторонами (ст..629 ЦК України). Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи позивач сплатила вартість об»єкту будівництва відповідно до умов Договору в повному обсязі в розмірі 195000 гривень і зазначені обставини сторонами не оспорювались. Судом встановлено, що відповідно до Проекту будівництва житлового комплексу з об»єктами обслуговування населення по [ADDRESS], житловий комплекс, який розташований на ділянці має два житлових будинки, які складаються з секцій, зблокованих між собою. Також на зазначеній ділянці запроектовано дитячий садок та 4 відокремлених блоки підземних автостоянок на 446 машиномісць. До першої черги будівництва відносилось будівництво 4-секційного 23-х поверхового житлового будинку з комплексом робіт по влаштуванню внутрішньо-майданчикових інженерних комунікацій, трансформаторної підстанції та двох відокремлених блоків підземних паркінгів на 136 машиномісць та повного благоустрою території. Як зазначалось судом вище сторони погодили, що строком здачі Об»єкту в експлуатацію є 2 квартал 2011 року, однак він може бути продовжений відповідно до положень п.4.1.8 Договору на 3 місяці. Тобто, житловий комплекс з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгами на земельній ділянці по [ADDRESS] з врахуванням положень п.4.1.8 Договору повинен був бути зданий в експлуатацію не пізніше 30.09.2011 року. 04.12.2012 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м.Києві ТОВ «УМК» був виданий Сертифікат, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об»єкта, а саме житлового будинку № 1 та трансформаторної підстанції та підтверджено його готовність до експлуатації. Сертифікат виданий на підставі Акта готовності об»єкта до експлуатації від 22.11.2012 р. Будь-яких доказів про те, що приміщення паркінгів були здані в експлуатацію матеріали справи не містять. Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на те, що приміщення паркінгу є частиною будинку, який здано в експлуатацію, оскільки відповідно до проект підземні паркінги є відокремленими блоками житлового комплексу, хоча і є частиною даного комплексу . Крім того, представник позивача підтвердила, що на момент розгляду справи приміщення паркінгу не функціонує. Оскільки на момент постановлення рішення з боку відповідача суду не надано доказів про виконання свого обов»язку щодо дотримання строків ведення Об»єкту (машиномісця в підземному паркінгу) в експлуатацію, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення неустойки за неналежне виконання зобов»язань відповідно до п.4.1.8 Договору в межах встановленого ст.258 ЦК України річного строку позовної давності є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року стягнуто з відповідачів на користь позивачки пені в розмірі 0,1% в межах строку позовної давності за період з 16.11.2012 року по час здачі будинку в експлуаацію по 04.12.2012 року ,що становить 3510,00 грн. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею право власності на об»єкт нежилого фонду нежитлового приміщення (машиномісце [NUMBER]) жилого комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгом на земельні ділянці по [ADDRESS], зобов»язати ТОВ «УМК» виконати умови договору № 28-ПП-1 від 22.03.2011 р. в натурі та передати у власність [PERSON] об»єкт нежилого фонду нежитлове приміщення (машиномісце [NUMBER]) жилого комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та паркінгом на земельній ділянці по [ADDRESS], виходячи з наступного. Відповідно до положень ст..331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації,право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації,право власності виникає з моменту державної реєстрації. Порядок реєстрації речових прав передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як зазначалось судом вище, матеріали справи не містять доказів, що приміщення відокремлених блоків паркінгів були здані у визначений законом спосіб в експлуатацію, а крім того, позивачем в порушення вимог ст..ст.10,60 ЦК України не надано суду доказів про те. що на момент звернення до суду її право на оформлення у визначений спосіб права власності було порушено. Питання щодо виконання обов»язку відповідачем в частині передання Об»єкту інвестування у власність позивача також не може бути вирішено до надання доказів про здачу зазначеного об»єкту в експлуатацію, як передбачено умовами Договору. Враховуючи викладене, беручи до уваги всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача неустойки за договором. На підставі положень ст..88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у справі в дохід держави.

Outcome: partial