Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

18.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 28.05.2016 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 66, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім'я розпалася в листопаді 2017 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON], була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі. (а.с. 23) Відповідач [PERSON], був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. (а.с. 24) Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що між сторонами 28.05.2016 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 66 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сім'я розпалася в листопаді 2017 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. За таких обставин позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Майнового спору та спору щодо виховання дитини сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем "[PERSON]", її клопотання слід задовольнити, бо відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved