Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 09 жовтня 2011 року близько 10.30 годин в м. Херсоні на вул. Кіндійське шосе в районі магазина "автозапчастини", відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в порушення вимог п.п.2.3.,2.10. та 10.1 ПДР при перестроюванні з правої смуги руху в ліву, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок зіткнення позивачу були причинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 УК України, вирок суду вступив в законну силу, тому відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вина особи не підлягає доказуванню в цивільному судочинстві. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 19.02.2013 року в частині вирішення цивільного позову справа направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. У цивільному позові, з урахуванням уточнення до позову, позивач просила стягнути зі страхової компанії, з якою [PERSON] укладено поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності - ПрАТ "Українська страхова компанія КНЯЖА Вієна Іншуранс Груп", на її користь витрати на лікування в сумі 33020,04 грн., та моральну шкоду в сумі 5000,00грн. З [PERSON] позивач просила стягнути моральну шкоду в сумі 95000,00грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2013 року позов задоволено частково, вирішено стягнути на позивача користь з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" 7733,25 грн. страхового відшкодування, та 850,00грн моральної шкоди; з [PERSON] 2483,00грн. моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 18 березня 2014 року Апеляційним судом Херсонської області винесено рішення яким, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2013 року змінено в частині стягнення шкоди з [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] на її користь 15489,73 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування та 7450,00 грн. моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014 року в частині стягнення з [PERSON] 15489,73 грн. витрат на лікування скасовано, посилаючись на те, що позивач позовних вимог до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням не заявляла, рішення суду першої інстанції з цих позовних вимог не ухвалювалося. При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ констатував, що витрати на лікування позивача підтверджуються у розмірі 23229,98грн., з яких 7733,25 грн. покладаються на ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" в порядку часткової відповідальності. Таким чином, понесені позивачем витрати на лікування в сумі 15489,73 грн. є доведеними, що встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачів на свою користь 15489,73грн., витрат на лікування. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість. В судовому засіданні представник [PERSON], підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник ПАТ "Українська страхова компанія "КНЯЖА Вієна Іншуранс Груп" в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі та просив суд відмовити в їх задоволенні. Представники ПАТ"ПРОСТО-страхування", ВАТ"Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлено належним чином, причину неявки суду не повідомлено. Від представника [PERSON], на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Вислухавши сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, що 09 жовтня 2011 року близько 10.30 годин в м. Херсоні на вул. Кіндійське шосе в районі магазина "автозапчастини", відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в порушення вимог п.п.2.3.,2.10. та 10.1 ПДР при перестроюванні з правої смуги руху в ліву, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок зіткнення позивачу були причинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 УК України.(а.с.3-8). Відповідно до Ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 19.02.2013 року №11/791/220/2013 року в частині вирішення цивільного позову справа направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2013 року позов задоволено частково, вирішено стягнути на позивача користь з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" 7733,25 грн. страхового відшкодування, та 850,00грн моральної шкоди; з [PERSON] 2483 грн. моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 18 березня 2014 року Апеляційним судом Херсонської області винесено рішення яким, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.12.2013 року змінено в частині стягнення шкоди з [PERSON], вирішено стягнути з [PERSON] на користь позивачки 15489,73 грн., в рахунок відшкодування витрат на лікування та 7450,00 грн., моральної шкоди.(а.с.9-17). Згідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.2014 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 18.03.2014 року в частині стягнення з [PERSON] 15489,73 грн. витрат на лікування скасовано, посилаючись на те, що позивач позовних вимог до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням не заявляла, рішення суду першої інстанції з цих позовних вимог не ухвалювалося. При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ констатував, що витрати на лікування позивача підтверджуються у розмірі 23229,98грн., з яких 7733,25грн. покладаються на ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншурас Груп" в порядку часткової відповідальності. (а.с.18-20). Таким чином на думку суду понесені позивачем витрати на лікування в сумі 15489,73грн., є доведеними, що встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та матеріалами кримінальної справи №2110/14/12 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України (Том 2 а.с. 73-94, 202-222). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала. Згідно до пункту 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. З даних підстав судом під час розгляду цивільної справи, представнику позивачу неодноразово роз'яснювалося його право на уточнення позовних вимог, шляхом залучення до справи у якості співвідповідачів ПАТ "Українська страхова компанія "КНЯЖА Вієна Іншуранс Груп", ПАТ "ПРОСТО-страхування", ВАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", [PERSON], [PERSON], проте він цим правом не скористався. До посилання представника відповідача на застосування строку позовної давності з моменту вчинення ДТП тобто з 10.10.2011 року суд відноситься критично оскільки винним [PERSON] в заподіяні шкоди позивачу був визнаний лише 05.12.2012 року, а від так строк позовної давності не був порушений. Таким чином, оскільки [PERSON], є винним у спричиненні шкоди позивачу, зважаючи на те, що позивач має право вимоги до особи відповідальної за заподіяну шкоду у даному випадку витрат на лікування, та зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не відшкодував їх, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 15489,73грн. в рахунок витрат на лікування. Згідно зі ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved