Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість по договору №б/н від 04.01.2008 року, відповідно до умов якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує зобов'язання, що виникли з договору, внаслідок чого утворилась заборгованість перед банком станом на 30.11.2014 у розмірі 60775 грн. 35 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по договору кредиту та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача Нестерук В.Ю. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, та зазначив, що заперечує стосовно позиції відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повність заперечувала проти позовних вимог, підтримала повністю подані письмові заперечення свого довірителя на підставах викладених у них та просила суд відмовити у позові у зв'язку із закінченням позовної давності. Суд, заслухавши позицію представників сторін, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Встановлено, що 04.01.2008 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON] було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 3 роки (а.с.11,12-17). Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач своє зобов'язання по кредитному договору виконав та надав позивачу кредит в обговореній сумі. У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Встановлено, що відповідачем у порушення умови кредитного договору, не повертається кредит у строки/терміни передбачені договором, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені кредитним договором та не повертається щомісячна комісія. Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановлено, що станом на 30.11.2014 року відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 60775 грн. 35 коп., яка складається з наступного: 14628 грн. 55 коп. - заборгованість за кредитом, 38977 грн. 52 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3799 грн. 03 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2870 грн. 25 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.7-8). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із заочного рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 19.12.2011 року, вбачається, що з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було стягнуто заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.01.2008 року за період з 04.01.2008 року по 31.08.2011 року у розмірі 38871 грн. 36 коп. (а.с.42). Ухвалою суду від 17.03.2014 року провадження у справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 04.01.2014 року за період з 04.01.2008 року по 31.08.2011 року в сумі 38871 грн. 36 коп. - закрито (а.с.51). Враховуючи вище вказане рішення, суд вважає за необхідне зменшити суму заборгованості зазначену в розрахунку позивачем, яка підлягає до стягнення з відповідача станом на 30.11.2014 року, та вважати, що вона становить 21904 грн. 99 коп., яка включає в себе заборгованість по процентам в сумі 18236 грн. 92 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2624 грн. 03 коп. та штраф (процентна складова) відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 1043 грн. 04 коп. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доводи представника відповідача та відповідача, зазначені у письмових запереченнях, щодо відсутності між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] кредитних договірних відносин на підставі договору від 04.01.2008 року, суд визнає безпідставними, оскільки даний факт встановлений заочним рішенням Костопільського районного суду від 19.12.2011 року, яке відповідачем не оскаржувалось та набрало законної сили. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідач [PERSON] 25.02.2015 року подав в справі відповідну заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с.39). Згідно ч.1 та ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Визначаючи початок перебігу строку позовної давності, суд виходить з розрахунку заборгованості позичальника наданого банком (а.с.8 зворот) та дійшов обґрунтованого висновку, що банку ще 30.08.2010 року стало достовірно відомо про порушення його права і з цієї дати у позивача було право протягом трьох років по серпень 2013 року звернутись до суду про стягнення наявної вже тоді заборгованості, чим він скористався, звернувшись в 2011 році з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який Костопільським районним судом був задоволений та 19 грудня 2011 року винесено заочне рішення. Згідно ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Отже, право кредитора на стягнення грошових коштів з боржника реалізоване у позовному провадженні перериває перебіг строку позовної давності. Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до умов договору надання банківських послуг та змісту зазначених норм права, при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). З наданого представником позивача реєстру згрупованих поштових відправлень позовів №20341 від 18.12.2014 року (а.с.48-49) та конверта із штампом відправлення 18.12.2014 року наявним в матеріалах справи (а.с.24), вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду за захистом своїх прав порушених діями відповідача саме 18.12.2014 року. Отже, банк звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості 18 грудня 2014 року, не пропустив трьохрічний строк позовної давності, від дати винесення судового рішення, а тому суд вважає, що застосування позовної давності у даному випадку є безпідставним. Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 04.01.2008 року за період з 01.09.2011 року по 30.11.2014 року в сумі 21904 грн. 99 коп., є законною та обґрунтованою й підлягає задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved