Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Баранівського держлісгоспу 02.12.1996 року №290. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реалізації свої спадкових прав. В судове засідання заявник не з`явилася, однак від останньої надійшла заява про слухання справи без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява, якою останній просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти задоволення заяви. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Свідоцтвом про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Баранівського держлісгоспу 02.12.1996 року №290 посвідчено право приватної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). У вказаному свідоцтві ім`я заявниці помилково зазначено як " [PERSON] ". В той же час, відповідно до паспортних даних, картки платників податків, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вірним іменем заявника є " [PERSON] " (а.с.4-7). Заявник звернулася до директора державного підприємства "Баранівське лісомисливське господарство" з метою видати нове свідоцтво про право власності на житло взамін того, в якому допущена помилка у написанні імені заявниці (а.с. 8). Відповіддю на таку заяву [PERSON] рекомендовано звернутися до суду в порядку ст. 315 ЦПК України (а.с. 9). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року за №5 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved