Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

25 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй на праві власності житловим будинком №14 по вул.Жуковського в м.Снігурівка Миколаївської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідачка з 20 лютого 2016 року відсутня за місцем реєстрації без поважних причин. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що будинок по вул.Жуковського,14 в м.Снігурівка Миколаївської області має у приватній власності. У 2004 році за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання дружини її сина [PERSON] - [PERSON] У лютому 2016 року після розірвання шлюбу відповідачка виїхала на інше місце проживання, однак посвідчити зняття з реєстраційного обліку не бажає. Відповідачка, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом друку газетного оголошення за місцем останнього відомого проживання у періодичному виданні по Миколаївській області газеті "Рідне Прибужжя" 18 травня 2017 року, у судове засідання не з"явилася. Про причини неявки суд не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. Судом, за згоди позивачки, на підставі ст.224 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12 грудня 2003 року, [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок №14 по вул.Жуковського в м.Снігурівка Миколаївської області. Копія договору та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно №2565624 долучені до матеріалів справи (а.с.6,7). 05 лютого 2004 року за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання [PERSON], що підтверджується записами дослідженої судом будинкової книги та даними Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області (а.с.9-10,16). Як вбачається з акту депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області, датованого 13 березня 2017 року, [PERSON] не проживає за місцем реєстрації по вул.Жуковського, 14 в м.Снігурівка Миколаївської області з 20 лютого 2016 року (а.с.12). Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] також ствердили, що відповідачка за місцем своєї реєстрації не проживає більше одного року. Вона виїхала з будинку, забравши свої речі після розлучення з сином позивачки у 2015 році. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно постанови ВСУ від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. \~ \~ В силу ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У ході судового розгляду підтверджено обставину відсутності відповідачки у житловому приміщенні з лютого 2016 року, тобто понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідачки понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження за нею права на проживання у будинку. Крім того, як вбачається з рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] (сином позивачки) та [PERSON] розірвано (а.с.11). Таким чином, відповідачка з часу набрання рішенням суду законної сили 13 жовтня 2015 року перестала бути членом сім"ї власника житла і за нею, на підставі ст.405 ЦК України, не підлягає збереженню право користування житлом. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивачки понесені нею при подачі позовної заяви судові витрати у розмірі 640грн. \~ \~ \~

Outcome: approved