Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

26.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що 27.12.2013 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір №20075115395 про надання споживчого кредиту за умовами якого йому надаються в кредит грошові кошти в сумі 11581,44 грн. для придбання товарів та послуг (вікон та дверей) у продавця ФОП [PERSON], які були перераховані банком останній в рахунок оплати товару. Замовлений товар від продавця він не отримав з вини останнього, не виявив продавець і бажання повернути отримані від банка кредитні кошти, тому посилаючись на положення ст.1051 ЦК України та на норми Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просив розірвати договір про надання споживчого кредиту №20075115395, укладений 27 грудня 2013 року між ним та ПАТ «ОТП Банк». Згодом, своїми заявами від 20.05.2014 року та від 04.07.2014 року позивач [PERSON] змінив предмет позову та збільшив позовні вимоги і посилаючись на висновки Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року та на обов'язок відповідача [PERSON], яка перебуває в договірних відносинах з банком стосовно виконання договорів про надання споживчого кредиту, нести цивільну відповідальність у кредитному спорі перед споживачем, просив визнати договір про надання споживчого кредиту №20075115395, укладений між ним та ПАТ «ОТП Банк» 27.12.2013 року таким, що не відбувся, та стягнути на його користь з відповідачів в солідарному порядку кошти в розмірі 5043 грн. (загальна сума щомісячних платежів на день звернення до суду), сплачені ним банку за користування кредитом, а також судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені (остаточні) вимоги, просив їх задовольнити та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Відповідач ПАТ «ОТП Банк» свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд розглядає справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила, що згідно з договором про співробітництво №ПК-Т-15191-13 від 03.04.2013 року, укладеного нею, як фізичною особою-підприємцем, з ПАТ «ОТП Банк», вона здійснює реалізацію товару та послуг в рамках програми споживчого кредитування і коли в грудні 2013 року позивач [PERSON] виявив бажання придбати у неї п'ять пластикових вікон і одні металеві двері із залученням кредитних коштів банку вона прийняла замовлення і надала останньому відповідний рахунок-фактуру найменування та вартості товару, на підставі чого позивач уклав з банком договір про надання споживчого кредиту на придбання у неї вищевказаного товару. Після перерахування банком на її рахунок грошових коштів в рахунок оплати товару та послуг вона виконала замовлення і товар був готовий до передачі покупцеві, але останній відмовився його приймати, заявивши, що потреба в придбанні цього товару відпала. В реалізації згаданого товару наразі є труднощі, так як товар виготовлено за відповідними розмірами. Вона, як продавець товару, не була стороною договору про надання споживчого кредиту від 27.12.2013 року, укладеного між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», і не поручалася перед банком відповідати за порушення кредитного зобов'язання позичальником [PERSON], тому його вимоги про стягнення з неї на користь позивача грошових коштів, сплачених ним банку за користування споживчим кредитом, є безпідставними. Просила відмовити в задоволенні заявленого до неї позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу приписів ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1). У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2). Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1). Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2). Відповідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3). Відповідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2). Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Матеріалами справи встановлено, що договором про співробітництво №ПК-Т-15191-13 від 03.04.2013 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ФОП [PERSON], визначено порядок співробітництва сторін у сфері споживчого кредитування клієнтів-покупців, де, серед іншого, обумовлено, що банк видає покупцям споживчі кредити, якими оплачує магазину вартість товарів, які передаються покупцям. На вибраний покупцем [PERSON] товар (п'ять пластикових вікон і одні металеві двері), який він бажав придбати (із залученням кредитних коштів банку), продавцем ФОП [PERSON] було виписано відповідний рахунок, після чого [PERSON] звертається до ПАТ "ОТП Банк", з яким 27.12.2013 року укладає договір №20075115395 про надання споживчого кредиту на придбання у продавця вищезазначеного товару. На підставі цього договору ПАТ "ОТП Банк" надав покупцю [PERSON] споживчий кредит, відповідну частину якого за дорученням покупця перерахував продавцю в рахунок оплати обраного покупцем товару та послуг. Покупець повинен був отримати у магазині оплачений банком товар і на умовах, передбачених договором про надання споживчого кредиту, він зобов'язаний був повернути банку кредит та сплатити відповідні відсотки. Від отримання в продавця оплаченого банком товару покупець [PERSON] відмовився. Таким чином, в наявності існують три незалежні договори: між магазином та банком, банком та покупцем, магазином та покупцем. Тому за загальним правилом відносини між магазином та банком не стосуються покупця, між банком та покупцем - магазину, між магазином та покупцем - банку. Договір між магазином та покупцем укладається в усній, а не письмовій формі. Такий договір належить до публічних договорів, а його умови встановлюються ст.ст. 698-711 ЦК України. Аналізуючи зміст договору №20075115395 про надання споживчого кредиту, укладеного 27.12.2013 року між кредитодавцем ПАТ "ОТП Банк" та позичальником [PERSON], суд приходе висновку про те, що при його укладенні сторони досягли згоди про предмет кредитного договору та про особливість умов, що визначені ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" як істотні для договорів даного виду, тому посилання позивача на їх відсутність у вищезазначеному договорі, що тягне за собою неукладеність такого договору, є безпідставними. Такий спосіб захисту порушеного права, як визнання договору про надання споживчого кредиту таким, що не відбувся, законом не передбачено (ч.2 ст.16 ЦК України), тому вимоги позивача [PERSON] в цій частині позову не підлягають задоволенню. Оскільки договір №20075115395 про надання споживчого кредиту від 27.12.2013 року відповідає вимогам ст.638 ЦК України та Закону України "Про захист прав споживачів" то зобов'язання позичальника [PERSON] щодо повернення кредиту та сплати процентів має виконуватися належним чином, тому заявлені ним вимоги про стягнення на його користь з ПАТ "ОТП Банк" грошових коштів в розмірі 5043 грн., сплачених ним за користування кредитом, суд вважає необгрунтованими і відмовляє в їх задоволенні. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], як продавець товару, не є стороною спірного договору від 27 грудня 2013 року про надання позичальнику [PERSON] споживчого кредиту, то вона в силу ст.ст.526, 629, 1054 ЦК України не має юридичного відношення до виконання грошових зобов'язань останнього перед банком відповідно до умов кредитного договору, тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення з неї на його користь грошових коштів, сплачених ним банку за користування споживчим кредитом, є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed