Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У серпні 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідача - ПАТ "МСЗ "Океан", в якому просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі на загальну суму - 873 569,07 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що починаючи з 21.08.2014 р. і по даний час він працює на посаді головного інженера ПАТ "МСЗ "Океан", і станом на 01.03.2016 року відповідач не виплатив йому нараховану заробітну плату у розмірі 724 726,40 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі - 99 999,98 грн., та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у сумі - 48 842,69 грн., а всього на загальну суму - 873 569,07 грн. Крім цього позивач вказав, що постановою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р. відповідач був визнаний банкрутом, а його ліквідатором призначено [PERSON], яка не виконує належним чином свої обов'язки та відмовляється здійснити його звільнення з роботи і виплатити належні йому грошові кошти. Внаслідок цього він не має можливості отримати зароблені у відповідача грошові кошти та працевлаштуватись на іншу роботу. Через вищевикладене позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. У судове засідання по справі позивач не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти позову з тих підстав, що позивач не перебував у трудових відносинах із ПАТ «МСЗ «Океан», тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно\~ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р. було визнано банкрутом ПАТ «МСЗ «Океан», відкрито ліквідаційну процедуру, і призначено його ліквідатором арбітражного керуючого [PERSON] Оголошення про визнання відповідача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було опубліковано на веб-сайті Вищого господарського суду України 26.11.2015 р. за № 25500. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута. Частиною першою статті 38 названого Закону визначено, що вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Із матеріалів справи вбачається, що в межах процедури банкрутства, у квітні 2016 року до Господарського суду Миколаївської області надійшла заява [PERSON] про визнання грошових вимог до банкрута ПАТ «МСЗ «Океан» у сумі 724\~726,4 грн., яку в подальшому кредитор збільшив до 873\~569,07 грн. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2016 року грошові вимоги [PERSON] до ПАТ «МСЗ «Океан» були відхилені в повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю. Заявляючи свої позовні вимоги по даній справі позивач [PERSON] посилався на те, що згідно наказу № 08/12 від 12.08.2014 р., підписаного президентом ПАТ «МСЗ «Океан» [PERSON], він був прийнятий на посаду головного інженера цього підприємства з 12.08.2014 р., з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що у зв'язку із корпоративним спором та складною ситуацією на підприємстві, позивача разом із іншими особами не допускали на територію підприємства, тому він разом із іншими особами орендував офісне приміщення, площею 10 кв.м. по вул. Радянській 13/3 у м. Миколаєві, де виконував свої посадові обов'язки. Також представник позивача пояснив, що трудова книжка позивача зберігається за цією ж адресою. Однак судовим розглядом встановлено, що [PERSON], який підписував наказ про прийняття позивача на роботу, був призначений на посаду президента ПАТ «МСЗ «Океан» рішенням Наглядової ради, яке було визнано недійсним постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2015 р. у справі № 915/1508/14. Вказане підтверджується копією довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого [PERSON] від 22.08.2016 р. за № 35 та копією ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2016 р. у справі № 5016/1284/2012(5/45). Таким чином, суд приходить до висновку, що призначення позивача на посаду головного інженера ПАТ «МСЗ «Океан» було проведено не уповноваженою на те особою, тому не може вважатись законним. Крім цього, у матеріалах справи містяться копії з трудової книжки позивача, у яких за № 33 зроблений запис про прийняття позивача на посаду головного інженера ПАТ «МСЗ «Океан», за № 34 міститься запис про прийняття помічником виконавчого директора ТОВ «Океан-Судоремонт», і за № 35 запис про переведення на посаду інженера відділу стандартизації та комунікацій цього ж підприємства. На думку суду такі записи суперечать доводам позивача та його представника про те, що позивач досі не звільнений з ПАТ «МСЗ «Океан» і через це не може працевлаштуватися на іншому місці роботи. При цьому на вимогу суду представник позивача не надав суду для огляду оригінал трудової книжки позивача, хоча й визнав, що вона знаходиться у позивача. Із наявної у матеріалах справи довідки від 31.05.2016 р., виданої директором аудиторської фірми «Закон-аудит», вбачається, що в бухгалтерському обліку ПАТ «МСЗ «Океан» відсутня будь-яка інформація щодо бухгалтерського обліку розрахунків щодо [PERSON] Судовим розглядом також не здобуто доказів того, що із заробітної плати позивача проводились відрахування на передбачені законодавством обов"язкові платежі та збори. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач та його представник не довели належними та допустимими доказами факт перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, а відтак і його право на стягнення з відповідача заробітної плати у розмірі 724 726,40 грн., середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у сумі - 99 999,98 грн., та компенсації за невикористану щорічну відпустку у сумі - 48 842,69 грн. До того ж, позивач не надав суду жодних розрахунків зазначених сум, на що суд неодноразово звертав увагу його представника під час розгляду даної справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач не довів свій позов, чим не виконав свого обов'язку щодо доказування, передбаченого ч. 3 ст. 10 ЦПК України, тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed