Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», в якому просив суд: - визнати незаконними дії ПрАТ «Київстар» щодо відмови надати [PERSON] інформацію про по хвилинний тариф надання послуг в мережі, інформацію про вартість роумінгу з ПАТ «Укртелеком», інформацію про вартість роумінгу з ПрАТ «Vodafone Україна», інформацію про вартість роумінгу з ТОВ Лайфселл за його зверненням від 21.05.2020; - зобов`язати ПрАТ " Київстар " негайно надати [PERSON] вищевказану інформацію за його зверненням від 21.05.2020. - стягнути з ПрАТ " Київстар " на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 25000,00 грн та кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1022 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «Київстар», абонентський номер [NUMBER] на його ім`я офіційно зареєстрований. Відповідно до ст. 34 Конституції, Закону України «Про захист прав споживачів» , ЗУ «Про доступ до публічної інформації» звернувся до ПрАТ " Київстар " із заявою від 21.05.2020 року, в якій просив надати: 1. Інформацію про по хвилинний тариф надання послуг в мережі. 2. Інформацію про вартість роумінгу з ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ». 3. Інформацію про вартість роумінгу з ПрАТ "Vodafone Україна".4. Інформацію про вартість роумінгу з ТОВ ЛАЙФСЕЛЛ. Звернення було підписане ЕЦП та направлене електронним відправленням. Письмової відповіді про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, підписаної керівником ПрАТ " Київстар " або особою, яка виконує його обов`язки, як визначено ч. 3,4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідач позивачу не надав. Ненаданням відповіді на звернення [PERSON] відповідачем порушено права позивача визначені ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 39 ЗУ «Про телекомунікації». Крім цього, відповідач у справі своїми діями щодо ненадання [PERSON] інформації щодо телекомунікаційних послуг, спричинив немайнову шкоду, яка полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема, необхідності неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані, 25000,00 грн. На підготовку матеріалів позовної заяви до суду був витрачений час, вартість якого складає 1022,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Київстар» до суду направив відзив, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Відповідно до відзиву представник позивача зазначає, що позивач систематично зловживає процесуальними правами на звернення до суду, оскільки до Коростишівського районного суду Житомирської області подано 8 позовних заяв і 4 позови подано до Шевченківського районного суду м. Києва. [PERSON] звернувся з інформаційним запитом в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не Закону України «Про звернення громадян». Інформація, яку позивач просив надати, не відноситься до публічної інформації, 29.05.2020 р. позивачу була надана відповідь на його інформаційний запит в частині надання інформації про тарифи на надання послуг. В частині інформації про вартість роумінгу з іншими операторами, то дана інформація не є публічною інформацією у інформаційному запиті від 21.05.2020, а ПрАТ «Київстар» не є розпорядником публічної інформації. Моральну шкоду вважає необгрунтованою та не підтвердженою доказами, а розмір судових витрат позивача не може бути відшкодований в порядку ст. 133 ЦПК України. Позивач [PERSON] направив до суду відповідь на відзив позивач , в якому зазначає, що представник відповідача не надав жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Розмір моральної шкоди та витрат, пов`язаних з розглядом справи, вважає обґрунтованим. У запереченні відповідач звертає увагу, що позивач не заперечує отримання ним відповіді. Третя особа - громадська організація «Проти примурків та ідіотів» своїм правом щодо надання пояснень не скористалась. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 03.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонами до суду не подано заперечень про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 21.05.2020 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ " Київстар " на підставі статті 34 Конституції України, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10, пп.1, пп. 4 частини 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" з заявою про надання інформації, в якій просив надати: 1. Інформацію про по хвилинний тариф надання послуг в мережі. 2. Інформацію про вартість роумінгу з ПАТ «УКРТЕЛЕКОМ». 3. Інформацію про вартість роумінгу з ПрАТ "Vodafone Україна". 4. Інформацію про вартість роумінгу з ТОВ ЛАЙФСЕЛЛ. (а.с. 6) Вказана заява була підписана ЕЦП та 21.05.2020 р. направлена на електронну адресу ПрАТ " Київстар " (info@kyivstar.net) (а.с. 7). Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (правові висновки, що викладені в постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17). Підставою звернення до суду [PERSON] на його думку є порушення Закону України «Про звернення громадян» щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 21.05.2020 р. Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ст. 3 вищевказаного закону - Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян » встановлено вимоги до звернення, а саме: звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення ( ст. 15 ч.3, 4 Закону України «Про звернення громадян»). [PERSON] звертаючись до ПрАТ " Київстар " з заявою про надання інформації від 21.05.2020 р., керується ст. 10, пп.1, пп. 4 частини 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" , а не нормами Закону України «Про звернення громадян». Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке гарантоване статтею 34 Конституції України, а саме, право кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено Законами України "Про звернення громадян". "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації" та іншими нормативно-правовими актами. Законодавство розмежовує поняття запит на отримання інформації та поняття і види звернень громадян України. Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк, і ще право гарантоване ст.40 Конституції України . З поданої заяви позивача від 21.05.2020 вбачається, що [PERSON] був направлений запит на отримання інформації. Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації, надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Звернення громадян та запит на інформацію відрізняються між собою своїм змістом: запит - прохання надати інформацію, звернення - прохання вчинити певні дії, викладені у пропозиціях, заявах чи скаргах. Запит на інформацію подається з метою реалізації конституційного права на отримання інформації, що передбачене статтею 34 Конституції України і детально врегульоване Законом України "Про доступ до публічної інформації", звернення - з метою реалізації низки конституційних прав, зокрема, прохання щодо реалізації своїх соціально- економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення або надання пропозицій (зауважень) щодо діяльності відповідного органу державної влади, установи, підприємства Відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Частиною першою статті першої Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено поняття публічної інформації, як відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Розпорядниками інформації для цілей цього Закону відповідно до ст. 13 визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. 29.05.2020 за № 6460529753/03/03/02 ПрАТ " Київстар " надав [PERSON] відповідь відповідно до якої, абонентський номер позивача [NUMBER] обслуговується на тарифному плані «Київстар Онлайн 3G 2018». Роз`яснено, що отримати інформацію по тарифному плану «Київстар Онлайн 3G 2018» можна на веб-сайті компанії Київстар. Абоненти Компанії мають можливість перевіряти нарахування по всім з`єднанням з абонентського номера у системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. У запиті позивача від 21.05.2020 не викладено суті жодного порушеного питання. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що надісланий позивачем запит не містить ознак звернення громадян та не є зверненням громадянина в розумінні Закону України «Про звернення громадян», тому підстав для визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання ПрАТ " Київстар " розглянути звернення [PERSON] від 21.05.2020 року в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян» суд не вбачає, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення її прав. На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм Цивільного кодексу шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивачем в порушення норми ст. 81, 83 ЦПК України не надано доказів на підтвердження фактів та обставин протиправних дій відповідача та завданням йому моральної шкоди. Крім того, оскільки суд дійшов до висновку про відсутність порушень прав позивача зі сторони відповідача то і не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування моральної шкоди , які є похідними вимогами. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в розмірі 1022 грн., які є судовими витратами і суд вирішує їх з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а в їх задоволенні слід відмовити. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed