Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

[PERSON] у червні 2013 року звернуся до суду з позовною заявою до СП 'Капустянський цукор" про заборону використання патенту на винахід. Зазначив, що в 2003 році ним, як винахідником - суб'єктом інтелектуальної власності на корисну модель, у відповідності до Закону України "Про охорону прав на винагороди і корисні моделі" було отримано патент на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року, який підтверджує про визнання на рівні держави його, як автора, виключних майнових прав інтелектуальної власності на вищевказаний винахід. В 2006 році під час переобладнання виробничих потужностей по проханню ЗАТ "Капустянський цукор", правонаступником якого є відповідач, був використаний Патент на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року. Тоді ж Державною приймальною комісією вищевказані переобладнані парові котли були прийняті як закінчені об'єкти та дозволені до експлуатації управлінням Держнаглядохоронпраці по Вінницькій області. В 2007 році він дізнався, що на виробничих потужностях закритого акціонерного товариства "Капустянський цукор" без достатніх правових підстав, а отже незаконно, використовується вищевказаний винахід, передбачений Патентом на винахід [NUMBER]. 30 вересня 2007 року він звернувся до ЗАТ "Капустянський цукор", юридичної особи яка у той час проводила свою діяльність на виробничих потужностях майнового комплексу цукрозаводу, в особі керівника Медвідя В. В., з пропозицією укласти ліцензійний договір за яким ЗАТ "Капустянський цукор" отримало б змогу використовувати його винахід на законних підставах. Однак керівництво ЗАТ відмовилося укладати договір. В подальшому керівництвом юридичних осіб, які в різний час здійснювали і здійснюють свою підприємницьку діяльність на виробничих потужностях колишнього ВАТ "Капустянський цукор", що розташовані за адресою: 24332, вул. Мурованого, с. Капустяни Тростянецький район Вінницької області, його звернення відверто ігнорували, проте використання вищевказаного винаходу на підприємстві триває по цей час. До цього часу експлуатація вищевказаних парових котлів з використанням Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року на виробничих потужностях відповідача продовжується. Технічна документація, яка підтверджує використання парових котлів використанням Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року знаходиться на Капустянському цукровому заводі. Враховує те, що ним було заявлено пропозицію укласти ліцензійний договір на використання Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року і відповідач відмовився від укладання такого ліцензійного договору, тому є очевидним факт використання відповідачем Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року на його виробничих потужностях без належних законних підстав. Просив суд встановити факт незаконного використання відповідачем Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року та заборонити використання відповідачем Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року , виданого [PERSON] В поданій до суду додатковій заяві, [PERSON], посилаючись на те, що Патент на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року "[INFO]", який використовується на виробничих потужностях відповідача з 2006 року забезпечив економічний ефект, з якого визначається авторська винагорода. Отримана економічна вигода привласнювалася відповідачем та його попередниками. Просив стягнути з відповідача авторську винагороду в розмірі 10 % від отриманої економічної вигоди від використання Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року "[INFO]" на Капустянському цукровому заводі та зобов'язати відповідача укласти ліцензійний договір на використання цього Патенту. Ухвалами суду від 02.08.2013 року і 07.10.2013 року до участі у справі залучені відповідно ТОВ "Подільські цукроварні" та ПП "Кряж". В судовому засіданні представник позивача змінив позовні вимоги. Посилаючись на факт незаконного використання відповідачами Патенту на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року "[INFO]", підтримав позовні вимоги про заборону використання відповідачами даного Патенту та просив зобов'язати відповідача укласти ліцензійний договір на його використання. Просив не вирішувати питання про стягнення авторської винагороди від отриманої економічної вигоди від використання Патенту. Також просив постановити заочне рішення. В судове засідання повторно не з'явилися представники відповідачів СП 'Капустянський цукор" ТОВ "Подільські цукроварні", ТОВ "Подільські цукроварні" та ПП "Кряж". Про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином шляхом вручення судових повісток. Заяв та клопотань суду не направляли. Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] є автором Патенту на винахід [NUMBER] від 31.12.2003 року "[INFO]". Про що свідчить Патент на винахід [NUMBER] від 31.12.2003 року, виданий відповідно до Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" головою Державного департамента інтелектуальної власності (а.с. 80). Згідно опису до даного Патенту спосіб може бути використаний до парових котлів типу Е (ДКВР) (а.с. 81). Відповідно ч. 1 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Згідно змісту ч. 4 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" пріоритет, авторство і право власності на винахід посвідчуються патентом (деклараційним патентом). Тобто, позивач має право інтелектуальної власності на винахід. Судом встановлено, що в 2006 році Вінницьким КВ "Укргіпроцукор" була виконана в повному об'ємі вся необхідна проектно-технічна документація і Вінницьким СКП-26 змонтовано на паровому котлі ДКВР 20/23-390 двоступеневий перегрів пари, виконаний згідно патенту на винахід від 31.12.2013 року [NUMBER]. Даний факт підтверджується довідкою Управління Держгірпромнагляду по Вінницькій області від 05.12.2014 року за №1305 (а.с. 6). В якій також зазначено, що указані дані підтверджуються Держпатентом України і випробовуванням наладочної організації "Сатер". На даний час котел використовується на ТЕЦ "Капустянський цукор" ТОВ "Подільські цукроварні". Відповідно договору №2 від 26.12.2009 року ЗАТ "Торговий дім "Соколівський цукор" продав ПП "Кряж" обладнання і устаткування, передавальні пристрої, комунікації, технологічне обладнання, інше обладнання та інше майно (а. с. 155-156). Згідно Додатку №4 до даного договору від 26.01.2009 року акту прийому-передачі обладнання, що розташоване за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, с. Капустяни, вул., Сергія Мурованого (вул. 50-річчя Жовтня), 1, за порядковим номером значиться котлоагрегат ДКВР 20/23 (а.с. 157-158). Згідно Додатку №3 до цього ж договору купівлі-продажу №2 у Переліку обладнання розташованого за тією ж адресою за порядковим номером значиться котлоагрегат ДКВР 20/23. Тобто, ПП "Кряж" набув права власності на даний котел. Згідно договору №39 оперативної оренди майна від 20.02.2012 року орендодавець ПП "Кряж" передав, а орендар ТОВ "Подільські цукроварні" прийняло в строкове користування виробничі потужності, які знаходяться за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, с. Капустяни, вул. Сергія Мурованого, 1. СП "Капустянський цукор" ТОВ "Подільські цукроварні" використовується запатентований винахід без дозволу власника патента - позивача [PERSON] Частиною 5 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" встановлено, що патент надає право його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені ст. 28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 464 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії). Позивач [PERSON] не видавав відповідачам, ні попередньому власнику котлоагрегата ДКВР 20/23 ЗАТ "Торговий дім "Соколівський цукор", ліцензії на використання винаходу. Тому суд приходить до висновку, що відповідачами по справі незаконно використовується Патент на винахід [NUMBER] від 31 грудня 2003 року, належний позивачу, який вправі заборонити таке використання. Тому слід задоволити позов про заборону незаконного використання патенту. Разом з тим, не підлягає задоволенню позов про зобов'язання відповідача укласти ліцензійний договір на використання Патенту. На даний час загальновідомий факт, що СП "Капустянський цукор" є структурним підрозділом ТОВ "Подільські цукроварні", що спеціалізується на виробництві цукру. ТОВ "Подільські цукроварні" є однією з основних компаній - виробників цукру в Україні в 2012/2013 роках. і отримує прибуток, використовуючи Патент, виданий позивачу [PERSON], який не має ніякої винагороди і тому бажає укласти ліцензійний договір. Суд вважає, що позовна вимога про укладення ліцензійного договору не може бути задоволена, оскільки суперечить принципам цивільного права, так як йдеться про примушування до укладення договору. Зокрема, згідно до положеннь ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того Законом України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" не передбачений примусовий порядок укладення ліцензійних договорів. Згідно змісту ч. 7 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" власник патенту має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) на підставі ліцензійного договору. Крім того, даним Законом України не передбачений примусовий порядок укладення ліцензійних договорів. Згідно змісту ч. 2 ст. 38 цього Закону суди відповідно до їх компетенції розглядають, зокрема, спори про укладання та виконання ліцензійних договорів. Ухвалою суд від 05.03.2014 року по справі була призначена судово-технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інститут судових експертиз. Відповідачі були попереджені судом, відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, що у разі ухилення від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто з осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (а.с. 166, 169, 175). В послідуючому суд просив відповідачів посприяти у надані документів необхідних для проведення експертизи (195, 196, 220). Однак прохання було залишено без реагування. Наведене підтверджує небажання відповідачів сприяти суду у проведенні названої експертизи, яка через ненадання документів не була проведена. Суд вважає, що лист від 21.05.2008 року за № 44, адресований начальнику УДСБЕЗ УМВС України у Вінницькій області, про безпідставність претензії [PERSON] на авторство двоступеневого перегріву пари на котлах ДКВР-20/23-390 не спростовує доводів позивача. Оскільки судом встановлено, що у 2006 році в с. Капустяни на ТЕЦ ЗАТ "Капустянський цукор" було змонтовано на паровому котлі ДКВР 20/23-390 двоступеневий перегрів пари, виконаний згідно патенту на винахід від 31.12.2013 року [NUMBER].

Outcome: approved