Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. Вона є бабусею неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають повністю на її утриманні. Відповідачі [PERSON] (син) та [PERSON] (невістка) з 14 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. З моменту народження внук [PERSON] проживав зі своїми батьками. У березні 2017 року відповідачі припинили спільне проживання, з цього часу син та внук стали проживати з нею та її чоловіком в с.Любомирівка Снігурівського району Миколаївської області. У вересні 2018 року їм стало відомо про те, що відповідачка [PERSON] в с.Весняне Миколаївського району Миколаївської області покинула внучку [PERSON] в чужих людей. З того часу і ця дитина проживає з ними. У березні 2019 року син переїхав з внучкою [PERSON] до співмешканки в с.Правдино Білозерського району Херсонської області, але у серпні 2019 року зателефонував та попросив забрати його з дитиною та потім залишив дітей в неї, а сам знову поїхав. Батько дітей не працює, у разі якщо щось і заробить, кошти витрачає на алкогольні напої, жодної підтримки дітям не надає. Проживає за рахунок того що вона з чоловіком утримує господарство, чоловік працює. Місце фактичного перебування матері дітей їм не відоме. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей, не приймають участі в їх житті, не придбавають для них їжу, необхідні речі, одяг, приладдя для школи, іграшки або інші подарунки, не відвідують їх ані вдома, ані в дитячих закладах, не спілкуються з ними, не цікавляться дітьми, їх розвитком, станом здоров"я, успіхами та проблемами, не проявляють жодного інтересу до них, що негативно впливає на дітей, оскільки вони позбавлені можливості спілкуватися з батьком, матір"ю та придбавати життєвий досвід від такого спілкування. Враховуючи наведене, позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно дітей. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав просила про їх задоволення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] на ім`я суду надав заяву про те, що він не заперечує про позбавлення його батьківських прав. Від відповідачки відзив на позов не надійшов. Представник третьої особи в судовому засіданні, враховуючи інтереси дітей вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідачів батьківських прав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має в т.ч. й особа, в сім"ї якої проживає дитина. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень (ст.258 СК України). Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 14 квітня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 31 жовтня 2018 року на підставі актового запису №2 від 14 квітня 2015 року (а.с.8). Також, відповідачі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтвах про народження, відповідно серії [NUMBER] виданого 14.04.2015 року за актовим записом №4 від 14.04.2015 року, та серії [NUMBER] виданого 21.07.2016 року на підставі актового запису №1074 від 21.07.2016 року (а.с.5-6), актовими записами про народження дітей та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.42-46). Позивачка, бабуся дітей, зареєстрована та проживає в с-щі Любомирівка та разом з нею за вказазаною адресою зареєстровані чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , відповідач [PERSON] , та онуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про склад сім"ї позивача №291 від 16.09.2019 року, видана виконавчим комітетом Любомирівської сільської ради (а.с.10). Як слідує з акту обстеження від 21 січня 2020 року, посвідченого членами комісії Любомирівської сільської ради, умови для проживання внуків позивач створила. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, як спокійна, ввічлива, незвичних нахилів не має. У конфліктних ситуаціях веде себе здержано і врівноважено. Виховує двох неповнолітніх онуків [PERSON] , 2015 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н., не працює. Стосунки між членами сім"ї дружні та довірливі. Скарг та заяв від жителів села до сільської ради на неї не надходило (а.с.14). Доходами позивачки слугують тримання підсобного господарства, про що свідчить довідка Любомирівської сільської ради №292 від 16.09.2019 року (а.с.11) та доходи чоловіка [PERSON] , який працює сторожем у Любомирівському навчально-виховному комплексі "загальноосвітньому навчальному закладі І-ІІІ ступенів - дошкільному навчальному закладі" Снігурівської районної ради Миколаївської області (а.с.15-16). Діти відповідачів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вихованці дошкільного підрозділу Любомирівського НВК. Директор [PERSON] та вихователь [PERSON] Любомирівського НВК надали характеристики на дітей, з яких вбачається що діти виховуються в неповній сім"ї. Мати не приймає участі у розвитку і вихованні дітей. Батько частково приймав участь у розвитку і вихованні дітей. Основну увагу у їх розвитку і вихованні беруть бабуся та дідусь, які завжди їх приводять до дитячого садка. Також, діти завжди чисті, причесані та мають охайний зовнішній вигляд (а.с.12-13). Згідно довідки голови Любомирівської сільської ради Чепік Н.Г. від 17 листопада 2019 року, відповідач [PERSON] знятий з реєстраційного обліку в [ADDRESS] . В даний час на території сільської ради не проживає, місце проживання не відомо. В зв"язку з цим акт обстеження умов проживання [PERSON] не можуть надати (а.с.71). За наданими характеристиками станом на 01 квітня 2019 року та 22 січня 2020 року, [PERSON] проживав в с-щі Любомирівка разом з батьками, виховував двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Зарекомендував себе як працьовитий (працює періодично на сезонних роботах без укладання трудового договору), характер врівноважений, ввічливий, товариський, до людей старших за віком ставиться з повагою. Станом на 01.04.2019 року скарг та заяв на нього до сільської ради не надходило. З серпня 2019 року на території села не проживає. З квітня 2019 року участі у вихованні дітей не приймає. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.27). Згідно листа начальника служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради Покітко А. №1302-02 від 08 жовтня 2019 року щодо характеризуючих відомостей на відповідачку, надано інформацію про те що [PERSON] дійсно зареєстрована за вище вказаною адресою, але за інформацією Заводського Відділу поліції ГУНП в Миколаївській області від 07.11.2018 року №15709/52-18 тривалий час за місцем реєстрації не поживає. Реальне місце проживання (перебування) їм не відоме, тому акту обстеження умов проживання останньої не надано. Крім того, надали інформацію про те що у вересні 2018 року [PERSON] проживала в с.Весняне Миколаївського району без реєстрації, залишила своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що був складений відповідний акт органу внутрішніх справ від 05 вересня 2018 року про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку про те, що 05 вересня 2018 року о 16:55 за адресою [ADDRESS] була виявлена дитина зовнішньо здорова, тілесних ушкоджень не виявлено, як потім було встановлено [PERSON] , [INFO] , залишена матір"ю [PERSON] з 03 вересня 2018 року та доставлена в дитяче відділення МЦРЛ (а.с.9). Малолітню [PERSON] забрав на постійне місце проживання батько [PERSON] , який проживає в с.Любомирівка Снігурівського району. Малолітній [PERSON] був направлений до санаторію "Дубки", а згодом до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації" Миколаївської обласної ради. За час перебування дитини в закладі, мати не цікавилась ним, не відвідувала. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.06.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.39). Свідок [PERSON] показала, що є знайомою позивачки, відповідачі участі у житті дітей, їх матеріальному забезпеченні, не приймають, взагалі не цікавляться ними, бабуся створила необхідні умови для проживання дітей, вони називають її матір`ю. За повідомленням директора Снігурівського РЦСССДМ Бурбели К. від 15.10.2019 року №301, сім"я [PERSON] та особи [PERSON] під соціальним супроводом не перебували (а.с.57). Згідно інформації директора Миколаївського МЦСССДМ Гончарук В. від 01.11.2019 року №1716, фахівцями Центру 16.10.2019, 31.10.2019 року здійснені неодноразові відвідування сім"ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] , але вдома нікого не було. На залишені інформаційні повідомлення з проханням зв"язатися з фахівцем ММЦСССДМ ніхто не відреагував та до теперішнього часу до Центру не звернувся. Сім"я [PERSON] не перебувала під соціальним супроводом ММЦСССДМ (а.с.58). У висновку ООП Снігурівської районної державної адміністрації №1 від 24 січня 2019 року, враховуючи інтереси дітей, визнано за доцільне позбавлення обох відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов"язків, оскільки вони самоусунулися від виховання та утримання дітей, не піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, виявили байдужість до долі дітей, виконувати батьківські обов"язки бажання не виявили, до суду жодного разу не з"явилися. Під час розгляду справи у суді відповідач [PERSON] зазначені обставини не заперечив, подав заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідачка [PERSON] покинула дітей, тривалий час їх долею не цікавиться. Така поведінка матері та батька є винною по відношенню до дітей. Суд визнає їх поведінку ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, як крайнього заходу, оскільки повернення дітей батькам, які свідомо не бажають виконувати свої батьківські обов"язки, є небезпечним для їх здоров"я і морального виховання, тому позов підлягає до задоволення. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дітей. Оскільки малолітні діти відповідачів не отримують від них грошової та іншої допомоги, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та враховує, що з відповідачки вже присуджено аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей. Крім того, враховуючи, що законними представниками дітей є батьки, які позбавлені батьківських прав, присуджені з них аліменти мають стягуватися у спосіб, визначений ч.3 ст.166 СК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved