Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок № 23, що розташований по 2-му провулку Толстого у м. Коростені Житомирської області. З моменту купівлі житлового будинку (25 січня 2008 року) по даний час у ньому зареєстрована дочка, відповідачка по справі - [PERSON] З лютого місяця 2008 року по даний час у будинку не проживає та не з'являється, особистих речей в будинку не має. В даний час позивач не може розпорядитися будинком на свій розсуд, вимушена сплачувати надмірні кошти за комунальні послуги, так як не може оформити субсидію, бо в ньому зареєстрована [PERSON], яка там не проживає, добровільно знятись із реєстрації не бажає. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] втратившою право на користування житловим будинком № 23, що розташований по 2-му провулку Толстого у м. Коростені Житомирської області. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи: відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області до суду не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали заяву в якій просили справу провести без їх участі, при постановленні рішення покладаються на розсуд суду. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок № 23, що розташований по 2-му провулку Толстого у м. Коростені Житомирської області. З моменту купівлі житлового будинку (25 січня 2008 року) по даний час у ньому зареєстрована дочка, відповідачка по справі - [PERSON] З лютого місяця 2008 року по даний час у будинку не проживає та не з'являється, особистих речей в будинку не має. В даний час позивач не може розпорядитися будинком на свій розсуд, вимушена сплачувати надмірні кошти за комунальні послуги, так як не може оформити субсидію, бо в ньому зареєстрована [PERSON], яка там не проживає, добровільно знятись із реєстрації не бажає. У зв'язку з цим порушується право позивача, як власника, на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння." Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою. [PERSON] в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Отже, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] вибула на постійне місце проживання в інше житлове приміщення (а.с.8), тому позов [PERSON] підлягає задоволенню і [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у будинку № 23, що знаходиться по 2-му провулку Толстого у м. Коростені Житомирської області. У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачкою, згідно платіжного доручення, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 640,00 грн, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved