Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточненої заяви, просить: 1. Встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], [INFO], померлою [INFO], які є двоюрідними сестрами; 2) Встановити факт того, що Актовий запис про смерть №17574 від 17 жовтня 2014 року внесений до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 17.10.2014 року за номером 00121642293 Відділом реєстрації смерті у м. Києві Головного управління юстиції у місті Києві внесено відносно [PERSON], [INFO], померлої [INFO]; 3) Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], зазначивши, що [INFO]померла її двоюрідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], за життя [PERSON], заповіт не складала, вона є спадкоємицею померлої, як двоюрідна сестра, та племінник [PERSON], який відкликав свою заяву про прийняття спадкового майна після померлої [PERSON], поданої до П'ятнадцятої державної нотаріальної контори м. Києва 08.11.2014 року, але після спливу шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, звернувшись до нотаріуса, вона отримала відмову у вчинені нотаріальної дії. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року [PERSON] відмовлено у відкритті провадження по справі за заявою [PERSON], заінтересовані особи: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ реєстрації смерті у м. Києві про виправлення помилки в актовому записі про смерть. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року заяву [PERSON], заінтересовані особи: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ реєстрації смерті у м.Києві, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту родинних відносин задоволено, встановлено юридичний факт про те, що [PERSON], [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON]([INFO]), яка померла [INFO]. Ухвалою Апеляційного Суду м. Києва від 16 березня 2016 року апеляційну скаргу Київської міської ради задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року скасовано, у задоволенні заяви [PERSON], заінтересовані особи: П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ реєстрації смерті у м.Києві, [PERSON], [PERSON], про встановлення факту родинних відносин, відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказуванню обставини, установлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Київської міської Ради проти задоволення заяви заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позовної заяви відмовити, оскільки, з наданих позивачем документів не вбачається родинних відносин з померлою [PERSON], також є розбіжності в прізвищі та даті народження померлої, тому відсутні підстави вважати, що актовий запис про смерть від 17.10.2014 року №17574 вчинено відносно [PERSON] [INFO]. У судове засідання представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, надавши письмові пояснення в яких зазначив, що враховуючи те, що правовстановлюючі документи на спадкове майно, спадкоємцем за законом до нотаріальної контори не подані, оформити спадщину в нотаріальному порядку неможливо, тому питання про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом може бути вирішено тільки у судовому порядку. У судове засідання представник третьої особи Відділ реєстрації смерті у м. Києві не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника. У судове засідання треті особи [PERSON], [PERSON] не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судами встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 17 жовтня 2014 року, виданим повторно (а.с. 103). У провадженні державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №1439/2014 та спадкова справа №09/2014, заведена приватним нотаріусом Київської міської нотаріального округу Онопченко О.В., щодо майна померлої [INFO] [PERSON], які пізніше були об'єднані в одне провадження що підтверджується Актом прийому-передачі спадкової справи №09/2014, копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та копією спадкової справи (а.с. 8, 28-119). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS], яка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної держадміністрації 07.02.1994 року та зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 15.02.1994 року в книзі д.77-2-2 за реєстровим №3848 (а.с. 7, 80). [PERSON] дійсно з 27.12.1973 р. була прописана та проживала за адресою: [ADDRESS], відомостей про смерть до ЖЕК - 301 не надходило, що підтверджується довідками № 1244 від 05.02.2015 та № 1250 від 07.02.2015 року Житлово-експлуатаційної дільниці № 301 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" (а.с. 57, 105). 03 листопада 2014 року [PERSON] подала до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Петрук Т.І. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 33). Судом встановлено, що [PERSON] відкликав свою заяву про прийняття спадкового майна після померлої [PERSON], поданої до П'ятнадцятої державної нотаріальної контори м. Києва 08.11.2014 року, без встановлення умов - на користь якого саме спадкоємця (а.с. 38). Згідно спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON], який вказав, що спадкодавець є його матір'ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 113). У заяві зазначено, що 17 листопада [PERSON], зав. Консульським відділом Посольства України в Греції, засвідчив справжність підпису [PERSON] (а.с. 112). Відповідно відповіді Міністерства закордонних справ України №71.ВАВ-17-570/1-1407-15 від 14.04.2015 року за результатами перевірки реєстрів нотаріальних дій встановлено, що в Посольстві України Грецькій Республіці підпис громадянина [PERSON] на заяві про прийняття спадщини 17 листопада 2014 року за реєстровим №713/814 не посвідчувався. У 2014 році [PERSON] не мав повноважень на вчинення будь-яких консульських дій у Посольстві України в Грецькій Республіці, оскільки у зазначений період він не працював у цій закордонній дипломатичній установі (а.с. 102). Також із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON], в якій вказала, що померла була її двоюрідною сестрою, проте жодних документів на підтвердження родинних відносин не було надано нотаріусу (а.с. 106). Таким чином, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того чи є спадкоємцями [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] є родичами - двоюрідними сестрами, оскільки її мати [PERSON] (померла [INFO]) та батько померлої [PERSON] (помер у 1977 році) були рідними сестрою і братом - їх батьками і відповідно її та [PERSON] дідом та бабою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копіями свідоцтв про укладення шлюбу, копіями витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян, записами актів про народження, копіями паспортів (а.с. 64-79). 29.11.2014 року [PERSON] звернулася до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. 15 квітня 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину по закону на спадкове майно [PERSON], проте державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. винесла постанову про відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки в справі наявні заяви від спадкоємців, жодним з яких не підтверджені родинні стосунки з померлою, що унеможливлює встановити черговість закликання до кола спадкування та коло спадкоємців, також відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, окрім того в Актовому записі про смерть прізвище померлої зазначено як «[PERSON]» (а.с. 8). З урахуванням наведеного просила суд встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], є двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]; виправити помилку в актовому записі про смерть № 17574 від 17.10.2014 року Відділу реєстрації смерті у м. Києві шляхом заміни в прізвищі померлої [PERSON]першої голосної літери з «о» на «а». Як стверджує позивач, вона не правильно вказала дату смерті сестри [INFO], оскільки про точну дату смерті їй стало відомо після ознайомлення з копією актового запису про смерть №17574 від 17.10.2014 року Відділу реєстрації смертей м. Києва у спадковій справі №1439/2014, яку завела П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора. Окрім того, при ознайомленні з матеріалами справи їй стало відомо, що Відділ реєстрації смерті у м. Києві в прізвищі спадкодавця «[PERSON]» допустив помилку і записано прізвище як «[PERSON]». Через розбіжності в актових записах, що надійшли до нотаріуса, у неї виникла необхідність встановити як родинні відносини з [PERSON], так і виправити помилку в актовому записі про її смерть, для отримання свідоцтва про право на спадщину після її смерті [INFO], оскільки інших родичів і спадкоємців після її смерті не залишилося, а зазначені в цій заяві заінтересовані особи вказані на вимогу суду (особисто вважає, що ці особи не є родичами [PERSON], тому що будь-яких достовірних документів родинних відносин нотаріусу не надали). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Судом встановлено, що документом, який підтверджує право спадкодавця на квартиру за адресою: [ADDRESS], є свідоцтво про право власності на житло від 07 лютого 1994 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У ст. 1261 ЦК України, зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ст. 1262 ЦК України, зазначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У ст. 1263 ЦК України, зазначено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У ст. 1264 ЦК України, зазначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У ст. 1265 ЦК України, зазначено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. 2. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Відповідно ст. 1266 ЦК України спадкування за правом представлення: 1. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 2. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 3. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 4. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. 5. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. 6. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Стаття 1270 ЦК України, передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved