Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~29 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстровано між сторонами 11 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 82. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO]. Позивач [PERSON] мотивуючи свої позовні вимоги вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, через те, що мають різні погляди на сімейне життя та обов"язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного., через що в сім"ї постійно виникають сварки, свідком яких стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки , разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таке становище суперечить інтересам позивача та її дитини, тому вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, в якому прохає розірвати шлюб . Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Лазуренко ". Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на розірванні шлюбу, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача . У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 11 листопада 2011 року та зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №82, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ЖС № 104612 від 11 листопада 2011 року. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище на "[PERSON] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖС № 185427 від 29 грудня 2011 року (а.с.6) . Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач нехтує сімейними цінностями , через що в сім"ї часто виникають сварки, свідком яких стає динита, що негативно впливає на її психічний стан. Намагання зберегти сімю ні до чого не призвели та не дали позитивного результату. Сторони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство., разом не прожитвають. Подальше спільне життя подружжя стало суперечити інтересам позивача, та іхньої спільної дитини, намагання зберегти сім"ю ні до чого не призвели. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду справи немає. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити . Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач [PERSON], як особа яка змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу, в позовній заяві прохала надалі залишити їй це саме прізвище. Питання щодо розподілу судових витрат, також не підіймалося.

Outcome: approved