Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

11 січня 2020 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до ФГ "Горизонт" про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745977 від 12.10.2005 року [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 4,87 га ріллі, кадастровий номер 4821755000:05:000:0495, що розташована в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. 01.11. 2007 року між [PERSON] та відповідачем, було укладено Договір оренди строком на 10 років, який зареєстровано 30.11.2007 року у Державному реєстрі земель за № 040701003334. 29.12. 2014 року між [PERSON] та відповідачем було укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 01.11. 2007 року, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.06.2015 року № 22449850 та згідно якої у вказаному Договорі в п. 8 розділу "Строк дії договору" цифри та слова 10 (десять) замінено цифрами та словами 20 (двадцять) . [INFO] [PERSON] померла. На підставі заповіту від 19.06.2008 року посвідченого секретарем Миколаївської сільської ради Веселинівського району Булденко А.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 17, [PERSON] (позивач) набула право власності на земельну ділянку площею 4, 8744 га , яка розташована в межах Миколаївської сільської ради. Після чого, остання повідомила відповідача про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідачем було сплачено орендну плату за 2016-2017 року. Однак при зверненні до відповідача про сплату орендної плати за 2018 -2019 роки, їй було безпідставно відмовлено. Просить суд розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати. Ухвалою Веселинівського районного суду від 20.01.2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. На виконання ухвали, відповідач 11.02.2020 року подав до суду відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позову. Позивач 18.02.2020 року подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог, а відзив на позов вважає необґрунтованим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позов, просив його задовольнити. Представник відповідача Гусаров С.Д. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що позивачка не зверталася до ФГ "Горизонт" з питанням про виплату їй орендної плати та платіжні реквізити для перерахування орендної плати у безготівковій формі не надала. Крім того відповідачем добровільно сплачено заборгованість по орендній платі. За таких обставин просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між [PERSON] та ФГ "Горизонт", було укладено Договір оренди, який зареєстровано 30.11.2007 року у Державному реєстрі земель за № 040701003334, що підтверджується копією вказаного договору. Наведені обставини сторонами не оспорюються. 29.12.2014 року між [PERSON] та ФГ "Горизонт" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 01.11.2007 року, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.06.2015 року № 22449850, що підтверджується копією Додаткової угоди та витягу з Державного реєстру). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НВО 006649, що виданий 09.03.2017 року Приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №93, спадкова справа №33/2016, [PERSON] , отримала у спадщину право на земельну частку (пай), яка знаходиться в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, розміром 4,8744 в умовних кадастрових гектарах, та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745977 від 12.10.2005 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2017 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,8744 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, кадастровий номер 4821755000:01:000:0495. Пунктом 9 договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 731,60 грн. у грошовій формі , або в натуральній - за її собівартістю, але не вище державних закупівельних цін рослинницькою продукцією, як вирощується орендарем. Номенклатура, кількість та вартість продукції, що поставляється орендарем орендодавцю у рахунок орендної плати, зазначаются в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між орендодавцем та орендарем і є додатком до цього договору. Пунктом 10 Договору передбачено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахування індексу інфляції. Відповідно до п. 11 Договору, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою щорічно сплачувати орендну плату у розмірі 3% від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки згідно п. 5 Договору, один раз на рік до 20 числа останнього у звітному році місяця. Пунктом 12 договору визначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Судом встановлено, що до звернення позивачки до суду з наданим позовом відповідач не виплачував їй орендну плату за 2018- 2019 роки. З наданих відповідачем довідок та квитанцій вбачається, що орендна плата позивачці за 2018 рік в сумі - 4 025, 00 грн., за 2019 рік в сумі 4 106, 00 грн., була відправлена позивачу поштовим грошовим переказом лише 04.02.2020 року, тобто під час розгляду даної справи, яку вона відмовилась отримувати. На підставі наведених доказів судом встановлено, що відповідач систематично, не сплачував позивачці орендну плату за землю, тобто порушував свої зобов`язання, визначені пунктом 9 Договору. При цьому суд вважає таким, що не заслуговує на увагу твердження відповідача про те, що позивач в 2018-2019 роках не зверталася до відповідача для отримання орендної плати та не надала платіжних реквізитів для перерахування їй орендної плати у безготівковій формі, оскільки це не звільняє відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати безспірного розміру орендної плати. 09.07.2020 року на адресу позивача поштовим переказом було відправлено орендну плату за 2020 рік в сумі 4 106, 00 грн., яку позивач [PERSON] погодилась отримати лише після проведення оплати заборгованості по орендній платі за 2018-2019 роки та за час користуванняїї земельною ділянкою в 2020 році після винесення судового рішення. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі №527/570/17-ц та від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18. Вказана позиція підтримана Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 27 січня 2020 року в рамках справи №469/908/15-ц, провадження №61-34891св18 (ЄДРСРУ №87211408). Згідно ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Отже, відповідач зобов`язаний повернути [PERSON] вищезазначену земельну ділянку. Відповідно до п. 5 Договору «нормативно-грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації 3,2 та 1,756, на 01.01.2014 р. становить 80.576 (вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят шість) гривень 06 коп.» Згідно п. 10 Договору «обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції» та переглядається один раз на рік внаслідок інфляції (п. 13 Договору). Згідно даних Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель з 2014 р. становлять: 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, 2017 рік - 1,0, 2018 рік - 1,0. Отже, з урахуванням коефіцієнта індексації в 2014 р. - 1,249 та в 2015 р. - 1,2, нормативна грошова оцінка зазначених земельних ділянок в 2018-2019 р. р. становила 120.767,39 грн. (сто двадцять тисяч сімсот шістдесят сім грн. 39 коп.), з розрахунку: 80.576,06 грн. х 1,249 х 1,2 = 120.767,39 грн. Таким чином, розмір орендної плати за умовами договору оренди землі в 2018 р. та 2019 р. склав по 2.404,30 грн. (дві тисячі чотириста чотири грн. 30 коп.), з розрахунку: 120.767,39 грн. х 3% = 3.623,02 грн., а загальна сума заборгованості по орендній платі за 2018-2019 р.р. складає 7.246,04 грн. (сім тисяч двісті сорок шість грн. 04 коп.), з розрахунку: 3.623,02 грн. х 2 = 7.246,04 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість з орендної плати за 2018 р. та 2019 р. в розмірі 7.246,04 грн. (сім тисяч двісті сорок шість грн. 04 коп.) При погодженні з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, орендодавець розраховував на отримання необхідних йому обігових грошових коштів. А отже, в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, позивач як орендодавець була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала як власник земельної ділянки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до Листа Верховного Суду України № 62-97 р. від 03.04.1997 р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції необхідно перемножити між собою щомісячні індекси, які складають відповідний період прострочки; помножити заборгованість за договором позики на індекс інфляції за період прострочки виконання зобов`язання та поділити на сто, враховуючи той факт, що індекс інфляції визначається у відсотках. Розмір інфляційних збитків буде дорівнювати різниці між сумою боргу з урахуванням індексів інфляції та сумою боргу без урахуванням такої. Таким чином, розмір інфляційних збитків, які зобов`язаний сплатити відповідач у зв`язку з простроченням виплати орендної плати за 2018 р., складає 375,03 грн. (триста сімдесят п`ять грн. 03 коп.), з розрахунку: (100,8 х 101,0 х 100,5 х 100,9 х 101,0 х 100,7 х 99,5 х 99,4 х 99,7 х 100,7 х 100,7 х 100,1) х 3.623,02 грн. : 100 - 3.623,02 грн. = 375,03 грн. Крім того, 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, Відповідач зобов`язаний сплатити [PERSON] : - за період з 20.12.2018 р. по 20.12.2019 р. (365 днів) 3% річних від простроченої суми - 3.623.02 грн., що складає 108,69 грн. (сто вісім грн. 69 коп.) з розрахунку: 3.623,02 грн. х 3% річних : 365 днів х 365 днів (прострочка) = 108,69 грн. - за період з 20.12.2019 р. по 10.01.2020 р. (22 дні) 3% річних від простроченої суми - 7.246,04 грн., що складає 13,10 грн. (тринадцять грн. 10 коп.) з розрахунку: 7.246,04 грн. х 3% річних : 365 днів х 22 дні (прострочка) = 13,10 грн. Всього, за період з 20.12.2018 р. по 10.01.2020 р. Відповідач зобов`язаний сплатити [PERSON] 3% річних від простроченої суми в сумі 121,79 грн. (сто двадцять одна грн. 79 коп.), з розрахунку: 108,69 грн. + 13,10 грн. = 121,79 грн. Оскільки судом встановлено факт систематичної несплати відповідачем орендної плати, що на думку суду є істотним порушенням ФГ "Горизонт" договору, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди. Слід вказати, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість і навіть факт, що орендар сплачує всю суму заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди При цьому, на думку суду, виплата відповідачем орендної плати після пред`явлення позову про розірвання договору оренди, не спростовує встановленого судом факту систематичної несплати відповідачем орендної плати за землю. За наведених обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved