Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 16 листопада 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про стягнення [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором, яку відповідач наразі не сплатив. У зв`язку з наведеним, з урахуванням здійсненого позивачем розрахунку (а.с. 4-5), позивач просить суд стягнути з відповідача за прострочення виплати тіла кредиту в сумі 45695,78 грн інфляційні втрати в сумі 18651,57 та 3 % річних в сумі 5861,79 грн за період з 05 травня 2016 року по 13 серпня 2020 року. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач подав заяву про проведення засідання за відсутності його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 2). Відповідач причину неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином (а.с. 32-39) (поштові повідомлення повернулися без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання). З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін на підставі наявних доказів, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] 14.12.2007 року уклали договір № ZRZ0AN02000197, згідно з яким ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов`язався надати кредитні кошти з 14.12.2007 року по 13.12.2014 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 74683 грн 80 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с. 7-9). 16 листопада 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № ZRZ0AN02000197 від 14.12.2007 року у розмірі 102022 грн 05 коп., яка складається з такого: 45695 грн 78 коп. заборгованість за кредитом; 47249 грн 47 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 4076,80 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5000 грн 00 коп. пеня (а.с. 3). Згідно зі здійсненим позивачем розрахунком за період з 05 травня 2016 року по 13 серпня 2020 року за прострочення сплати тіла кредиту в сумі 45695,78 грн інфляційні втрати становлять 18651,57 грн, три проценти річних - 5861,79 грн (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з виплати тіла кредиту, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Згідно зі здійсненим судом розрахунком, за прострочення сплати тіла кредиту в сумі 45695,78 грн інфляційні втрати за період з 05 травня 2016 року по 13 серпня 2020 року становлять 17071,65 грн (45695,78 [сума боргу] * 137,36 [сукупний індекс інфляції] / 100 - 45695,78 [сума боргу]), а три проценти річних за період з 05 травня 2016 року по 13 серпня 2020 року - 5861,69 грн (45695,78 [сума боргу] * 3 [Процентна ставка] / 100 / 365 [днів] * 1562 [кількість днів прострочення]. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися до суду не скористався, відзив не надав, суд вважає за потрібне частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 17071,65 грн та три проценти річних в сумі 5861,69 грн. Також суд на підставі ст. 141 ЦПК України вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача 1966,42 грн судового збору (93,55 % [розмір задоволених вимог] від сплаченого судового збору).

Outcome: partial