Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON],в якій просила зобов"язати відповідачку, проживаючої в [ADDRESS],усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS],шляхом перенесення всіх вуликів з відповідною кількістю бджолосімей на відстані 300 метрів від цього житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що мешкає в будинку [ADDRESS],Рівненської області,який належить їй на праві приватної власності. По сусідству з її будинковолодінням в будинку [ADDRESS] [PERSON] займається бджільництвом,утримує пасіку,що нараховує понад десяток з відповідною кількістю бджолиних сімей. Наявність такої кількості бджіл в безпосередній кількості на відстані 6 метрів від її будинку,особливо у весняно-літній період створює незручності в проживанні та користуванні земельною ділянкою та іншим майном та завдає шкоди здоров»ю членам сім»ї, особливо дітям. Бджоли залітають на її земельну ділянку,роблять неможливим обробляти ділянку. Після укусів бджіл вони змушені звертатись за медичною допомогою, вживати ліки. З приводу загрози безпеки життю її членам сім»ї вона неодноразово зверталась в сільську раду та просили відповідачку прийняти міри безпеки. Оскільки до позитивного результату звернення не призвели, звернулась в суд. В подальшому ухвалами суду належними відповідачами у справі залучено [PERSON],[PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити, зобов»язати [PERSON], [PERSON], проживаючих в [ADDRESS],усунути перешкоди в користуванні [PERSON] житловим будинком та земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS], Дубенського району,Рівненської області,шляхом перенесення всіх вуликів з відповідною кількістю бджолосімей на відстані 300 метрів від цього житлового будинку. Вказували, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] Дубенського району, Рівненської області. Земельна ділянка площею 0,25 га оформлена нею для виготовлення державного акта, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 березня 2014 року. Позивачка проживає з чоловіком [PERSON], дочкою [PERSON] з чоловіком і двома дітьми сином [PERSON] 4 років і дочкою [PERSON] 2 років. З її земельною ділянкою межує земельна ділянка відповідача [PERSON], але фактично в будинку, який знаходиться на цій земельні ділянці, [ADDRESS], Дубенського району, проживає і господарює його мати [PERSON] вже понад 25 років. У пасіці знаходиться понад 15 вуликів з бджолиними сім»ями. Відстань від межі земельної ділянки [PERSON] до пасіки становить 2,5 м, а від їхнього житлового будинку - 6 м. На вимоги сім»ї позивачки голова Варковицької сільської ради примусив [PERSON] перенести пасіку, але вона перенесла вулики від межі позивачки лише на відстані 3,8 м та на 6,3 м до житлового будинку. Висотою 60 см від землі вздовж межі, а влітку 2014 року над даною сіткою були прикріплені листи шиферу висотою до 1,70 см - загальна висота огорожі - 2,30 м., але бджола перелітає на її земельну ділянку набагато вище огорожі. Особливо у весняно - осінній період бджоли літають постійно по всій земельній ділянці позивачки, вилітали бджоли великим роєм, сідали на деревах в саду, неодноразово змушені були зрізали гілки дерев. Бджоли постійно кусали всіх членів її сім»ї, особливо в 2014 році покусали внука, від чого вони змушені неодноразово викликати лікаря, швидку медичну допомогу. В результаті постійних переміщень бджол на території їхнього володіння, огороду, подвір»я її сім»я не могла працювати в огороді, окрім ранку і пізнього вечора, вільно і спокійно не могли гуляти діти на подвір»ї і самі дорослі не могли відпочивати. Вулики постійно кожен день відкривались, але відповідача позивачка жодного разу не бачила. Часто майже два - три рази на тиждень приїжджав зять [PERSON], він обслуговував пасіку і не заходячи на подвір»я переодягався у автомобілі в спецодязі, з сіткою на голові, як тільки з»їжджав з асфальту, тобто на відстані 30 м до пасіки. Це означало, що він захищався від укусу бджіл, а сім»я позивачки не могла захиститися від постійного льоту бджіл на їхню територію під час проведення ним роботи з вуликами провітрюючи бджолині сім»ї. Протягом 2012-2014 року позивачка і її дочка неодноразово звертались за допомогою, щоб захистити сім»ю від укусів бджіл, перенести вулики [PERSON] на належну відстань пасіки, до Варковицької сільської ради, МЧС, міліції, в лікарню, санітарному лікарю району, однак, крім проведення бесіди з [PERSON], жодних мір прийнято не було. Ні [PERSON], ні її зять, який займається бджільництвом, жодного разу не попереджували нас про те, що вони будуть відкривати вулики , щоб яким - то чином захистити нас. Пасіка,яка знаходиться на земельній ділянці відповідачів, знаходиться в декількох метрах від будинку позивачки,на подвір»ї якого граються діти,знаходиться колонка з водою,на яку залітає рій бджіл в пошуках води,в зв»язку з чим родина позивачки змушена захищатись від укусів бджіл. Наказом МОЗ України №173 від 19 червня 1996 року встановлено розмір санітарно-захисних зон пасіки до житлової забудови 300 метрів,однак дані вимоги відповідачами не виконуються. Розміщення бджолиної пасіки з вуликами бджолиних сімей на земельній ділянці відповідачів на відстані 6,3 м від житлового будинку [PERSON] перешкоджає їй та членам її сім»ї користуватися будинком,присадибною ділянкою, загрожує життю та здоров»ю,особливо малолітнім дітям. З посиланням на викладене, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність,позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнала. Вказала, що вимоги [PERSON] є безпідставними, створення перешкод у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], належної [PERSON], остання не довела. Вимоги щодо дотримання вимог санітарно-захисної зони 300 метрів стосується лише щодо сільськогосподарських підприємств і на індивідуальну ділянку не розповсюжується. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS],Рівненської області та земельної ділянки за цією адресою,що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВХ №730815 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5600854262014 від 19 березня 2014 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] в с.Зелений Гай, Дубенського району, Рівненської області,що підтверджено Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна АКР 089531, на якій останні розмістили пасіку. З виписки із погосподарської книги від 22 серпня 2014 року вбачається,що по [ADDRESS] в с.Зелений Гай,Дубенського району Рівненської області значиться господарство [PERSON] (1/2) та [PERSON] (1/2). В будинку без реєстрації проживає [PERSON] З рапорту ДІМ Дубенського УМВС України в Рівненській області від 04 липня 2013 року,відповідно до листа сільського голови Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 26 червня 2013 року вбачається,що із [PERSON] по [ADDRESS] в с.зелений Гай було проведено профілактичну бесіду з приводу неналежного розміщення пасіки з бджолами вздовж заїзду в господарство гр.[PERSON] Відповідно до ч.1 ст.103, ст.104 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров"я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Згідно зі ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов"язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Відповідно до ст.1 Закону України «Про бджільництво» бджільництво - галузь сільськогосподарського виробництва, основою функціонування якої є розведення, утримання та використання бджіл для запилення ентомофільних рослин сільськогосподарського призначення і підвищення їх урожайності, виробництво харчових продуктів і сировини для промисловості. Згідно статтей 3, 4 згаданого Закону об»єктами бджільництва є робочі бджоли, бджолині матки, трутні, бджолині сім»ї, яких розводять на племінних і товарних пасіках; суб'єкти бджільництва, зайняті виробництвом і переробкою продуктів бджільництва є виробниками сіьльскогосподарської продукції. Відповідно до ст.15 Закону України "Про бджільництво" фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил, згідно з якими при розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір"ї) огорожа повинна бути не менше 2,5 м заввишки для підвищення рівня льоту бджіл. Аналогічна вимога про висоту огорожі міститься у Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів № 173 від 19 червня 1996 року та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл № 9 від 30 січня 2001, які є обов"язковими для дотримання всіма державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями незалежно від відомчої підпорядкованості і форм власності, посадовими особами та громадянами. Зокрема, відповідно до п.1.3 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл при розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір»ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м. для льоту бджіл. Як вбачаться з матеріалів справи та не заперечується сторонами, зокрема, з листа сільського голови Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 26 травня 2014 року №02-12/238, після звернення зі скаргою гр.[PERSON] із гр.[PERSON] проведено розмову з приводу пасіки. Після чого вулики віднесено на відстань 3,8 м від межі земельної ділянки [PERSON],житловий будинок якої знаходиться на відстані 6,3 м від межі суміжної земельної ділянки,а також вздовж межі поставлено огорожу із шиферу висотою 2,2 м. А відтак земельна ділянка позивачки межує із земельною ділянкою відповідачів, на якій розміщена пасіка в порушення ветеринарно-санітарних правил та Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл не відгороджена парканом висотою не менше 2,5 метрів. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Отже наявність пасіки поруч з домоволодінням позивачки порушує права останньої як власника домоволодіння, а також здійснюються їй та членам її сім»ї перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою. З Облікової картки об»єкта по господарського обліку на 2011-2015 роки відповідача вбачається, що [PERSON],[PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0,1908 га,цільове призначення для обслуговування будинку,господарських споруд 0,1247 га, для ведення особистого селянського господарства 0,0661 га. Наявність вуликів на земельній ділянці по [ADDRESS] в с.Зелений Гай відповідачами не заперечується, підтверджується дослідженими матеріалами справи. Посилання представника відповідача [PERSON] про те, що вимоги про те, що санітарно-технічна зона повинна становити не менше 300 м, судом не береться до уваги у зв»язку з наступним. Додатком №5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених Наказом МОЗ України № 173 від 19.06.1996 року, встановлено розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівнених до неї об'єктів, зокрема, санітарно-захисна зона від пасіки до житлової забудови повинна становити 300м. З наведеного слідує, що такі вимоги стосуються не тільки сільськогосподарських підприємств та прирівнених до них об"єктів, а на індивідуальну пасіку відповідача. Позивачка як в позовній заяві,так і в суді покликалась на те,що розміщення пасіки на сусудній земельній ділянці чинить їй та членам її сім»ї перешкоди в користуванні присадибною земельною ділянкою,оскільки вони перебувають під постійною загрозою укусів бджіл,страждають від укусів. Членами сім"ї позивачки є дочка [PERSON].,зять [PERSON], онуки [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається із довідки №836 від 04 липня 2014 року,виданої виконкомом Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається,що вона є членом сім»ї позивачки. На сусідній земельній ділянці [PERSON] тримає пасіку,через яку вона з дітьми не може вийти гуляти на ділянку. На їхні неодноразові звернення до позитивного результату це не призвело. Бджоли неодноразово кусали членів їхньої сім»ї,проживання із пасікою,яка межує поряд, загрожує їхньому життю та здоров»ю. Свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою сторін по справі. На території земельної ділянки гр.[PERSON] знаходиться більше 10 вуликів. Огорожі між земельними ділянками не має,в зв»язку з чим бджоли роєм вилітають. Як вбачається з карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22 квітня 2014 року,малолітньому [PERSON], [INFO],викликалась медична допомога з приводу укусу бджоли. Згідно із ст. 1163 ЦК України фізична особа,життю,здоров»ю або майну якої загрожує небезпека,а також юридична особа,майну якої загрожує небезпека,мають право вимагати її усунення від того,хто її створює. Згідно ст.33 Закону зазначено,що якщо бджолині сім»ї заважають життєдіяльності людини,їх,по можливості переселяють. Суд вважає доведеним факт того, що розміщення відповідачами вуликів з бджолиними сім'ями хоча і на своїй присадибній ділянці, але поблизості від будинку позивачки, не відповідає вимогам санітарно-захисних зон, оскільки бджолина пасіка знаходиться у безпосередній близькості від житлового будинку позивача, тобто без дотримання певних відстаней. Задовольняючи позовні вимоги суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що позивачем не доведено заподіяння укусів бджолами відповідачів,оскільки такі спростовані належними об»єктивними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розміщена відповідачами пасіка на земельній ділянці, прилеглій до будинковолодіння позивачки, не відповідає вимогам до облаштування пасіки, у зв»язку з чим створює перешкоди [PERSON] в користуванні своїм житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, які підлягають усуненню. На підставі викладеного, Закону України "Про бджільництво",

Outcome: approved