Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

31.08.2015 року від\~ комунального підприємства "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 18.03.2011 року по 01.09.2015 року в розмірі 3124 грн. 88 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв'язку з прийняттям рішення ХХХІХ сесії VІ скликання Зміївської районної ради Харківської області № 589-VІ від 30 серпня 2013 року "Про реорганізацію Комунального підприємства "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до Комунального підприємства "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області" та на підставі рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області №150 від 04 жовтня 2013 року "Про визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Зміївської міської ради", комунальне підприємство "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області визначено виконавцем послуг по вивозу твердих побутових відходів. Згідно рішення виконавчого комітету №154 від 15 жовтня 2013 року "Про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасово застосувати тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, вивезення великогабаритних відходів", погоджено застосовування тарифів КП "Зміїв-сервіс". Відповідно до цих рішень підприємство має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу, спрямовану на погашення споживачами заборгованості за надані комунальні послуги, та стягувати заборгованість в судовому порядку, виступати позивачем, відповідачем та третьою особою в судах з питань, які виникають по договорам, укладеним зі споживачами комунальних послуг та у випадках необхідності захисту прав та інтересів підприємства. Відповідач мешкає за адресою: Харківська область, Зміївський район сел. Зідьки, вул. Шкільна, буд. 19 а, та є користувачем комунальних послуг з вивезення побутових відходів, що надаються КП "Зміїв-сервіс". Між КП Зміїв-сервіс та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно оборотної відомості даного рахунку за період з 18.03.2011 року по 01.09.2015 року, сума заборгованості складає 3124 грн. 88 коп. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Посилаючись на обовязок відповідача, відповідно до вимог Закону України "Про відходи", сплачувати послуги з вивезення твердих побутових відходів, просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Також пояснила, що відповідачу щомісячно направлялися квитанції для сплати, де зазначався розмір заборгованості, а також неодноразово пропонувалося укласти договір, однак відповідач не проводив оплату наданих послуг та не виявив бажання укладати договір. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував вказавши, що КП "Зміїв-Сервіс" посилається на те, що він одноособово "не оплачую за спожиті послуги з вивезення побутових відходів, в звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 3124 грн. 88 коп." При цьому, до позову додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за адресою його проживання "прописано" 8 осіб, хоча чомусь позов пред'являється тільки до нього і про інших осіб взагалі не йдеться. Як він довідався з розрахунку, його здійснено за період з 01.04.2011 року по 31.08.2015 року, тобто за 4 роки і 4 місяці, хоча у позові про це не йдеться. А саме: що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мешкають у будинку, а [PERSON] та [PERSON] не користуються послугами КП "Зміїв-Сервіс" з вивезення побутових відходів та не укладали з цим підприємством будь-якого договору по вивезенню побутових відходів і на підтвердження факту не проживання вказаних 3-х осіб у будинку було надано довідку-підтверження, яка була залучена до матеріалів справи. Таку ж довідку-підтвердження було надано і КП "Зміїв-Сервіс", однак жодних перерахунків так і не було виконано. Натомість, КП "Зміїв-Сервіс" звернулося до суду з позовом і знову посилається на ті ж обставини, що були викладені у заяві про видачу судового наказу, хоча їм достеменно відомо, що ці обставини не відповідають дійсності. Таким чином, вважав позовну заяву незаконною, оскільки за вказаною вище адресою фактично мешкають 3 повнолітні особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (з травня 2015 року). Інші зареєстровані особи у будинку не мешкають, що підтверджується довідкою-підтвердженням від 30.09.2015 року. Вказана довідка-підтвердження свідчить про те, що [PERSON], [PERSON] ніякими послугами з вивезення побутових відходів не користуються і не могли користуватися, оскільки, по-перше, біля будинку відсутній контейнер та тому, що вказані особи в будинку не проживають. До січня 2013 року найближчий контейнер для сміття був розташований на відстані близько 1 км від будинку, а тому, звичайно, йому як пенсіонеру, та його дружині-пенсіонерці - [PERSON] - такі "послуги" не потрібні були взагалі. До позовної заяви не додано акти виконаних робіт по вивезенню побутових відходів за місцем його реєстрації. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Право позивача надавати мешканцям м. Зміїв послуги з вивезення твердих побутових відходів підтверджується: Рішенням Зміївської районної ради Харківської області №589-VІ від 30.08.2013 року про реорганізацію КП "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до КП "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області (а. с. 10); даними Статуту, затвердженого рішенням Зміївської районної ради Харківської області №990-VІ від 05.06.2015 року, з якого вбачається, що КП "Зміїв-сервіс" має право вести облік заборгованості по платежам споживачів, проводити роботу направлену на погашення споживачами заборгованості за надані КП "Зміїв-сервіс" комунальні послуги та стягувати заборгованість в судовому порядку (а. с. 7-8); Рішенням виконавчого комітету Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області №548 від 25.09.2013 року, згідно з яким виконавцем послуг з вивезення твердих і рідких побутових відходів на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області визначено КП "Зміїв-сервіс" (а. с. 13); Рішенням Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області №94 від 29.03.2011 року про затвердження норм утворення відходів: твердих побутових - 1,4 куб.м на рік; негабаритних - 0,14 куб.м на рік. (а. с. 12); Рішенням Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області №548 від 25.09.2013 року про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасового застосування тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів (а. с. 13). Також, зі змісту Рішення Зміївської районної ради Харківської області №589-VІ від 30.08.2013 року про реорганізацію КП "Зміїв-благоустрій" Зміївської районної ради Харківської області шляхом приєднання до КП "Зміїв-сервіс" Зміївської районної ради Харківської області та Рішення Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області №94 від 29.03.2013 року про погодження КП "Зміїв-сервіс" тимчасового застосування тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів вбачається, що з 14 березня 2011 року тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів, з вивезення рідких побутових відходів, з вивезення великогабаритних відходів були затверджені для КП "Зміїв-благоустрій", яке було виконавцем зазначених послуг. КП "Зміїв-сервіс" є правонаступником КП "Зміїв-благоустрій" в частині права вимагати від споживачів погашення заборгованості за послуги, що надавалися з 14.03.2011 року. Факт надання відповідачам послуг з вивезення твердих побутових відходів підтверджується: даними наданого представником позивача графіку вивезення твердих побутових відходів, з якого вбачається, що плановий вивіз ТПВ по вул. Шкільній сел. Зідьки Зміївського району Харківської області здійснюється що вівторка та щосуботи (а. с. 14). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що автомобіль-сміттєвоз позивача здійснює вивіз побутових відходів по вул. Шкільній та прилеглих вулицях. Однак стверджував, що автомобіль охоплює лише незначну частину вулиці і до їхнього будинку не доїжджає. Таким чином, слід дійти висновку, що відповідачем фактично не оспорюється факт надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів, а зазначається, що ці послуги надаються у незручній для відповідачів формі, що не впливає на обов'язок щодо їх оплати. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за комунальні послуги з вивозу твердих побутових відходів за адресою сел. Зідьки Зміївського району Харківської області вул. Шкільна, б. 19 "а" вбачається, що розмір заборгованості за період з березня 2011 року по вересень 2015 року складає 3124 грн. 88 коп. Виходячи з визначеного тарифу щомісячного платежу на 1 особу - 7,37 грн., за період з березня 2011 року по серпень 2011 року нарахування здійснювалося на 4 осіб з вересня 2011 року по вересень 2015 року нарахування здійснювалося на 8 осіб. (а. с. 5-6). Відповідачем не заперечувалося, що по вул. Шкільній, б. 19 "а" сел. Зідьки Зміївського району Харківської області зареєстровані вісім осіб, тому, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ця обставин доказуванню не підлягає. Заперечуючи свій обов'язок щодо оплати послуг за вивезення твердих побутових відходів, відповідач не оспорював правильність здійсненого позивачем розрахунку. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальна послуга з вивезення побутових відходів належить до централізованих комунальних послуг. За домовленістю з селищною радою послуга надається щоденно по мірі наповнення баків. Відповідно до статті 1 Закону України Про відходи виробником відходів є фізична або юридична особа, діяльність якої призводить до утворення відходів. Згідно із Законом України Про житлово-комунальні послуги споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах. У відповідністю з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 15 Закону України Про відходи громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані: а) дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами; б) вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; в) виконувати інші обов'язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами. Відповідно до ст. 35-1 Закону України "Про відходи" власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку встановленому КМУ, спеціально обладнаним для цього транспортним засобом. Відповідно до Постанови КМУ від 10 грудня 2008 року №1070 "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. (п. 6). Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.7). Відповідно до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 30 липня 2010 р. №259, норма - це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., один квадратний метр торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу. Відтак, зазначені норми зобов'язують громадян дотримуватись законодавства у сфері поводження з відходами, в тому числі вносити плату за користування послугами з їх вивезення, та укладати відповідні договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем даних послуг. У той же час, відсутність договору про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів між відповідачами та організацією, яка визначена органом місцевого самоврядування для виконання цих робіт не є підставою для звільнення від оплати за фактично надані послуги, в силу вимог ст. 11 ЦК України, яка передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. З цього приводу є правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі за позовом ТзОВ "Ковальське - Житлосервіс" до Особи-1 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території, яка в силу ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. Зокрема Верховний Суд України сформулював наступну правову позицію: Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій". З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій" убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. У Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-170 цс12 зазначено, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання. Аналогічна правова позиція є в постанові Верховного Суду України №6-6 цс 13 від 27 березня 2013 року. Зокрема вказано, що згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з наданням КП "Зміїв-Сервіс" послуг з вивезення твердих побутових відходів та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань щодо оплати наданих послуг в розмірі 3124 грн. 88 коп. Доводи відповідача про те, що між сторонами не був укладений договір, тому немає підстав для нарахування заборгованості за послуги з вивезення відходів є безпідставними. Пред'явлення позову лише до одного власника житлового будинку, за умови зареєстрованого місця проживання в будинку восьми осіб, в тому числі неповнолітніх, та нарахування заборгованості за послуги на вісім осіб, не суперечить вимогам ч. 1 ст. 543 ЦК України, якою передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Зі змісту письмового заперечення вбачається, що відповідач вважає безпідставним нарахування заборгованості за 4 роки і 4 місяці. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З позовної заяви та наданого розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів здійснено починаючи з 01.04.2011 року. Зі змісту ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 23.05.2013 року вбачається, що судом була задоволена заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування судового наказу від 23.04.2013 року, що виданий за заявою КП "Зміїв сервіс" про стягнення з них заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів. Отже, з поданням позивачем заяви про видачу судового наказу, відповідно до ст. 264 ЦК України, був перерваний перебіг строку позовної давності, що розпочався з 01.04.2011 року, та знову перебіг строку позовної давності розпочався з дня постановлення ухвали про скасування судового наказу - 23.05.2013 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. За таких обставин, позовну заяву належить задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені під час подання позову витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved