Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач вона є власником земельної ділянки, яка знаходиться в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району. Протягом тривалого часу належна [PERSON] земельна ділянка перебувала у користуванні СФГ "Вікторія". У 2013 році позивач знову мав намір передати земельну ділянку СФГ "Вікторія", про що з її керівництвом проводив попередні переговори. Однак після того, як позивачу принесли договір оренди № 229 від 05.04.2013 уже зареєстрований у Реєстраційній службі Тальнівського районного управління юстиції за № 5105630 позивач виявив, що орендарем земельної ділянки і стороною у договорі виступає ТОВ "МП "Імпульс Плюс". Об'єктом оренди є : земельна ділянка площею 1,79 га, яка належить [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2013. Земельна ділянка розташована на адмінтериторії Зеленьківської сільської ради, Тальнівського району. Вивчивши уважно зміст договору, позивач дійшла висновку про невідповідність його змісту вимогам чинного законодавства, в зв'язку з чим позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача підтримав заявлені вимоги з наведених підстав. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, вказуючи, що відповідачем не порушувались права позивача, укладення договору спрямовувалось на реальне настання правових наслідків, всі умови договору відповідачем виконані. Оскільки договір оренди землі був зареєстрований, він набрав чинності з моменту державної реєстрації. Представник третьої особи з самостійними вимогами на стороні позивача - ПСП «Зеленьківське» - просив визнати недійсним договір оренди землі №229 від 05.04.2013 укладений між [PERSON] та ТОВ «ВП «Імпульс Плюс», мотивуючи тим, що 10.10.2012 між ПП «Зеленьків» та [PERSON] був уже укладений договір земельної ділянки площею 1,79 га, що знаходиться в адмінмежах Зеленьківської сільської ради, даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області та дійсний до 20.11.2012. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.10.2012 між [PERSON] та ПП «Зеленьків» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,79 га, що знаходиться в адмінмежах Зеленьківської сільської ради, Тальнівського району Черкаської області. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області, про що виконано запис у реєстрі земель від 30.11.2012. Договір укладений з ПП «Зеленьків» Тальнівського району Черкаської області дійсний до 20.11.2022, так як він не розірваний у встановленому чинним законодавством порядку, не визнаний в судовому порядку недійсним та сторонами здійснюється повне виконання його умов. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 14 Закону України „Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1ст.15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. № 161-ХІУ (в редакції на момент укладання договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст.15 Закону України «Про оренду землі» є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Згідно із ч. 1 ст.210 ЦК України та ч. 1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» набирає чинності. Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державного факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Таким чином, відсутній об'єкт оренди оскільки земельна ділянка площею 1,79 га, яка призначена для сільськогосподарського виробництва, була передана позивачем [PERSON] в користування ПСП « Зеленьківське» на виконання умов договору оренди земельної ділянки № 327 від 01.10.2012. Під час розгляду справи встановлено, що зазначена земельна ділянка дійсно фактично використовується ПСП «Зеленьківське» з 01.10.2012 по теперішній час. Згідно ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, втім, об'єктивна неможливість настання правових наслідків в зв'язку з тим, що земельна ділянка не могла бути передана позивачем до ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» свідчить про недійсність спірного договору № 229 від 05.04.2013 зареєстрованого у Реєстраційній службі Тальнівського районного управління юстиції за №5105630, укладеного між [PERSON]. тра ТОВ «ВП «Імпульс Плюс». Як визначено частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За наведених та встановлених судом обставин заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Outcome: approved