Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

В березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ДП «Дзержинськвугілля» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист № 2/225/778/2013 про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на його користь недораховану суму одноразової допомоги в розмірі 18875 гривень. Зазначений виконавчий лист 12.11.2013 року ним було направлено до відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції. За зазначеним виконавчим листом ДВС м. Дзержинська було відкрито виконавче провадження за номером № 40729870. 31.10.2013 року Дзержинським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2/225/778/2013 про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги в розмірі 15289,24 гривень. На протязі 2013-2015 року він звертався до відповідача з проханням погасити заборгованість за судовими рішеннями, посилаючись на важке матеріальне становище підприємства. Відділом державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції були виконані всі дії відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» задля своєчасного виконання рішення суду, але рішення суду були виконанні тільки після його звернення до комітету Верховної ради України з протидії корупції і йому було виплачено 31.12.2015 належні суми. Бездіяльністю відповідача йому було спричинено моральну шкоду яку він оцінює в 30000 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію у зв'язку з ростом індексу споживчих цін, 30000 гривень моральної шкоди. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь індексацію сум одноразової допомоги та компенсації, присуджених рішенням Дзержинського міського суду та апеляційного суду Донецької області суму у зв'язку з несвоєчасною виплатою цих сум, посилаючись на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». 26.05.2016 року позивач знов подав уточнення до позовної заяви, просив стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачені суми з урахування росту споживчих цін 76,9%, за період з 14 жовтня 2013 року і по день ухвалення судом рішення в розмірі 26195,41грн., моральну шкоду завдану внаслідок неправомірних дій з боку відповідача в сумі 30 000грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав заперечення по справі в яких зазначив, що індексації підлягають грошові доходи громадян визначені ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» і п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, вимоги позивача [PERSON] в цій частині є безпідставними, оскільки індексацію такого виду доходів, як одноразова допомога, не тільки не передбачено, а й прямо заборонено. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 гривень вважає повністю необґрунтованими, оскільки ним у своєму позові не наведено жодних фактів та доказів, чим саме йому така шкода спричинена. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оголосивши матеріали по справі, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06 серпня 2013 року було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та з ДП «Дзержинськвугілля» було стягнуто недораховану суму одноразової допомоги у розмірі 18875 гривень та у відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію сумі 1000 гривень, в задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації та індексації за несвоєчасну виплату одноразової допомоги відмолено в повному обсязі (а.с.8-9). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 14 жовтня 2013 року, рішення Дзержинського міського суду Донецької області позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, з ДП «Дзержинськвугілля» стягнуто на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги в розмірі 15289 грн. 24 коп. за період з 01.01.1998 року по 31 грудня 2000 року. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено в повному обсязі. На підставі вищезазначених рішень Дзержинським міським судом Донецької області видано виконавчі листи, які позивачем 12.11.2013 року були пред'явлені для примусового виконання до Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області. Постановами начальника відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції від 14.11.2013 року було відкрито виконавчі провадження по виконавчим листам № 2/225/778/2013 виданих Дзержинським міським судом Донецької області від 31.10.2013 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь [PERSON] недораховану суму одноразової допомоги у розмірі 18875 гривень та компенсацію за несвоєчасну виплату одноразової допомоги в розмірі 15289,24 грн., провадження № ВП 40729870 та ВП «40727827 відповідно (а.с.6-7). Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 06.08.2013 року та рішення Апеляційного суду від 14.10.2013 року були виконані 30.12.2015 року шляхом виплати грошових коштів позивачу. У зв'язку з затримкою виплати одноразової допомоги, позивач вважає, що ці суми підлягають індексації за весь період затримки їх виплати, а саме з 14 жовтня 2013 року і по день виплати. У зв'язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до п.43 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року (надалі - Правил), яка втратила чинність 11.07.2001 року було передбачено, що якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника своєчасно не визначено або не виплачено суми відшкодування шкоди, то ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого терміну і підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці" та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням їх виплати (Постанова КМУ від 20.12.1997 року № 1427). Даним Положенням було передбачено порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням їх виплати за період з 1 січня 1998 року до 31 грудня 2000 року. З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати". Згідно ч.2 ст. 2 цього Закону під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру. З метою реалізації цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21лютого 2001 року №159 затверджено новий Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з указаним Порядком у разі затримки виплати компенсації підлягають щомісячні суми відшкодування шкоди, нараховані за період, починаючи з 1 січня 2001 року. При цьому, пунктом 3 даного Порядку також передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно ч.1 ст.2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», прийнятою з метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема одноразова допомога у разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворюваннята компенсації. Таким чином, компенсація втрати частини грошових доходів у вигляді одноразової допомоги та компенсації у зв'язку з порушенням термінів їх виплати за період з 14.10.2013 року по день виплати 31.12.2015 року не передбачена законодавством. Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Чинним законодавством не встановлено вичерпного переліку обставин, які свідчать про заподіяння особі моральної шкоди, однак враховуючи зазначені вище положення закону, роз'яснення судової практики в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та обставини даної справи, особа, яка порушує питання про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади може підтверджувати завдання відповідної моральної шкоди належними і допустимими доказами, які повно та об'єктивно оцінюються судом з відображенням оцінки таких доказів у судовому рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України). Аналізуючи надані позивачем на доведеність своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди виписки з історії хвороби, протоколи ультразвукового обстеження, виписку із медичної картки хворого, суд приходить до висновку, що погіршення стану здоров'я позивача в 2012 та 2013, 2015 роках не пов'язано з невиплатою йому сум одноразової допомоги та компенсації. Інших доказів спричинення йому моральної шкоди, крім власних пояснень, позивач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed