Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом вказавши, що наказом № 49 К від 20.07.2016 року [PERSON] було прийнято на роботу водієм у TOB «Агромаш-Калина». 07.02.2019 року між TOB «Технооптторг-Трейд» та TOB «Агромаш-Калина» укладено договір №853/19/42 про поставку автомобільного товару в асортименті. На виконання даного договору TOB «Агромаш-Калина» замовило і оплатило автомобільні шини у кількості 16 штук на загальну суму 27408,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням TOB «Агромаш-Калина» №3628 від 27.12.2019 року та видатковою накладною від 16.10.2019 року №58816. Виконуючи обов`язки водія TOB «Агромаш-Калина» працівникові [PERSON] було видано Довіреність TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року на отримання від TOB «Технооптторг-Трейд» матеріальних цінностей - шин. Шини у кількості 16 штук на загальну суму 27408,00 грн. [PERSON] отримав згідно видаткової накладної від 16.10.2019 року №58816 на підставі довіреності TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року. Отримані згідно видаткової накладної від 16.10.2019 року №58816 на підставі довіреності TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року матеріальні цінності водій TOB «Агромаш-Калина» [PERSON] не передав у розпорядження TOB «Агромаш-Калина». 27.11.2019 р. [PERSON] написав заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом TOB «Агромаш-Калина» № 287К від 27.11.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи водія TOB «Агромаш-Калина» за угодою сторін з 27.11.2019 року. На момент звільнення [PERSON] не передав у розпорядження TOB «Агромаш-Калина» отримані матеріальні цінності, що призвело до заподіяння позивачу шкоди у розмірі 27408,00 грн. Зазначену шкоду відповідач добровільно відшкодувати не погоджується, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача - адвокат Таганцов Б.А. надав заяву, у відповідності до якої просив суд розглянути справу у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявні в матеріалах справи. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, повно та всебічно з`ясувавши усі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної заяви, відтак, вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Наказом № 49 К від 20.07.2016 року [PERSON] було прийнято на роботу водієм у TOB «Агромаш-Калина» (а.с. 4). 07.02.2019 року між TOB «Технооптторг-Трейд» та TOB «Агромаш-Калина» укладено договір №853/19/42 про поставку автомобільного товару в асортименті. На виконання даного договору TOB «Агромаш-Калина» замовило і оплатило автомобільні шини у кількості 16 штук на загальну суму 27408,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням TOB «Агромаш-Калина» №3628 від 27.12.2019 року та видатковою накладною від 16.10.2019 року №58816 (а.с. 6, 8, 9-12). Виконуючи обов`язки водія TOB «Агромаш-Калина» працівникові [PERSON] було видано Довіреність TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року на отримання від TOB «Технооптторг-Трейд» матеріальних цінностей - шин (а.с. 5). Шини у кількості 16 штук на загальну суму 27408,00 грн. [PERSON] отримав згідно видаткової накладної від 16.10.2019 року №58816 на підставі довіреності TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року (а.с. 6). Отримані згідно видаткової накладної від 16.10.2019 року №58816 на підставі довіреності TOB «Агромаш-Калина» №384 від 16.10.2019 року матеріальні цінності водій TOB «Агромаш-Калина» [PERSON] не передав у розпорядження TOB «Агромаш-Калина». 27.11.2019 р. [PERSON] написав заяву про звільнення за угодою сторін. Наказом TOB «Агромаш-Калина» № 287К від 27.11.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи водія TOB «Агромаш-Калина» за угодою сторін з 27.11.2019 року (а.с. 7). На момент звільнення [PERSON] не передав у розпорядження TOB «Агромаш-Калина» отримані матеріальні цінності. Вартість шин складає 27408,00 грн. і визначається згідно платіжного доручення TOB «Агромаш-Калина» №3628 від 27.12.2019 року (а.с. 8). Листом від 30.01.2020 року вих. №39 TOB «Технооптторг-Трейд» підтвердило отримання товару - шин у кількості 16 штук водієм TOB «Агромаш-Калина» [PERSON] на підставі довіреності TOB «Агромаш-Калина» № 384 від 16.10.2019 року (а.с.13). Таким чином, відповідач [PERSON] повинен нести повну матеріальну відповідальнісі перед позивачем ТОВ "Агромаш-Калина" за нестачу шин, як працівник, якому було передано матеріальні цінності за довіреністю. Нестача матеріальних ціностей виникла у зв`язку з недбалим діями відповідача, який не забезпечив їх повернення позивачу у день звільнення. Частиною 3 статті 233 КзпП України передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Вказаний строк звернення до суду не пропущено, оскільки TOB «Агромаш-Калина» звернувся в суд з позовом в межах строку в один рік з дня виявлення заподіяної відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Підставою трудових правовідносин є трудовий договір. У ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст.4 КЗпП України). Частинами 1, 2 ст. 130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством, і за умови, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" № 14 від 29.12.1992 р. визначає, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. Так, повна матеріальна відповідальність настає лише у випадках, передбачених ст. 134 КЗпП України, у якій наведено вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству. Згідно ст.134 КЗпП передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли: майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. Згідно із частиною першої статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, організації, установі шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Отже, підставою повної матеріальної відповідальності в даному випадку є заподіяння шкоди невиконанням чи неналежним виконанням прийнятого працівником на себе обов`язку виконати окреме трудове завдання - одержати від третьої особи чи матеріально відповідального працівника трудового колективу за разовою довіреністю або іншим разовим документом під свою відповідальність визначене майно та інші цінності і передати його (повернути) в цілості і збереженості власнику або уповноваженому ним органу. Працівник, який одержав майно або інші цінності за довіреністю або іншим разовим документом, відповідає за їх втрату, за їх недостачу, ушкодження або псування. Статтею 136 КЗпП України визначено, що порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно п. 4 ст. 232 КзпП України безпосередньо в районних, районних в місті, міських, міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації. На підставіст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати. Зважаючи на викладене, беручи до уваги наявність вини відповідача у заподіянні шкоди суд вважає, що позов є обґрунтованим тому його слід задоволити та стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , жителя [ADDRESS] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромаш-Калина" (код ЄДРПОУ32320510, місцезнаходження: м. Калинівка, вул. Маяковського, 6/24), 27408,00 грн. матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Щодо інших судових витрат, то представник позивача подав до суду заяву про вирішення даного питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання пр судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 2 і ч. 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку із чим, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити позивачу п`ятиденний термін після ухвалення рішення по суті позовних вимог для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат і призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

Outcome: approved