Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування вимог в заяві та в судовому засіданні зазначили, що відповідач є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України. Рішенням Миколаївської міської ради від 15.02.2016 року за №70 малолітню [PERSON] було поміщено до Миколаївського обласного будинку дитини за заявою мами. Відповідач зареєстрована в селі Марївка Баштанського району Миколаївської області, однак по місцю реєстрації не проживає та місце її перебування невідоме, власного житла не має. За місцем реєстрації відповідач характеризується негативно. Відповідач долею дитини не цікавиться, не працює, повністю самоусунулася від забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, взуттям, речами першої необхідності, медичним лікуванням, що на думку позивача свідчить про ухилення останньою від виконання батьківських обов'язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини. За час перебування доньки в Миколаївському обласному будинку дитини відповідач жодного разу не відвідала останню. На підставі викладеного, в зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки, позивач просив ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на користь закладу, де буде утримуватись дитина, аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. Представник Органу опіки і піклування Баштанської районної державної адміністрації в Миколаївській області до суду не з'явився, надавши заяви про розгляд справи у відсутність їх представника та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові докази (копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], копію Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №00016389233, копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 15.10.2015 року, копію повідомлення Служби у справах дітей Миколаївської міської ради від 20.10.2016 року №04.07-01-16/2532, копії повідомлень Миколаївського обласного будинку дитини від 14.09.16 №03-914-04, 22.11.16 №03-1145-04 та 01.12.16 №03-1180-04, копію повідомлення Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області від 13.12.2016 року, копію повідомлення Миколаївського обласного протитуберкульознього диспансеру від 14.12.2016 року, копію рішення Миколаївської міської ради від 15.02.2016 року за №70, висновок органу опіки і піклування Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області від 26.12.2016 року, копію паспорту на ім"я [PERSON], [INFO]), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" №-2402-111, сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. При розгляді справи також встановлено, що відповідач є матір"ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], але свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та матеріальному забезпеченню. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проводить підготовку до самостійного життя, в тому числі: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього світу. Мати не підтримує родинних стосунків з дитиною взагалі та не приймає участь в її матеріальному забезпеченні уже тривалий час та умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В судовому засіданні не встановлено поважності причин невиконання матір"ю обов'язків щодо виховання її доньки. Зазначені фактори, враховуючи винну поведінку матері [PERSON] суд розцінює як ухилення від виховання її малолітньої дитини. На думку суду, діями відповідача тривалий час порушуються права її дитини на отримання належного виховання та матеріального забезпечення. Зокрема, мати дітей може бути позбавлений батьківських прав, якщо вона навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам її дитини. Зазначені обставини є підставою для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача [PERSON] без поважних причин від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Інших доказів, які б спростовували вищенаведене суду не надано.

Outcome: approved