Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованність по заробітній платі в розмірі 5527,48 гривень, середній заробіток за час затримки заробітної плати, моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 05.02.2007 року вона була прийнята на роботу на підприємство ЗАО СМФ «Азовстальбуд» будівельне управління № 7 на посаду інженера-будівельника по строковому трудовому договору. 05.05.2007 року вона переведена постійно на посаду інженера-будівельника. 22.04.2011 року ЗАО «Будівельно-монтажна фірма» «Азовстальбуд» реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «Будівельно-монтажна фірма» «Азовстальбуд». 04.08.2015 року вона звільнена за особистим бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Після звільнення трудова книжка була видана їй у встановлений законом строк, але адміністрація підприємства не розрахувалась з нею по заробітній платі на час звільнення . За час її роботи підприємство заборгувало їй заробітну плату . Вона неодноразово зверталась з вимогою розрахуватися з нею, а надалі, розуміючи, що це не відбудеться, надати їй довідку про заборгованість, але адміністрація підприємства не реагувала на її вимоги. На протязі серпня - листопада 2015 року відповідач періодично виплачував їй частину заборгованості по заробітній платні. З грудня 2015 року по березень 2016 року підприємство не проводила з нею ніяких розрахунків по заборгованій заробітній платні. Борг за грудень 2015 року по її заробітній платні на грудень 2015 року складає 5527,48 грн. Вона є інвалідом третьої групи по зору безстроково. Їй необхідне лікування, в тому числі і оперативне втручання. Завдяки неможливості отримати грошові кошти, які вона заробила своєю працею, вона не може пройти необхідне їй лікування. Крім її заробітку та її пенсії у неї немає інших засобів до існування. Їй треба докладати додаткові зусилля для організації свого життя, а саме вона вимушена укладати договори позики, що її морально пригнічує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася , надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити у повному обсязі.(а.с.31) Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 158, п. 2 ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. 01 червня 2016 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню : в частині стягнення заборгованості в розмірі 55 грн. 27 коп., середнього заробітку за час затримки в сумі 11 855 грн. 18 коп., моральної шкоди - 2000 грн. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 05.07.2007 року була прийнята на роботу на підприємство ЗАО СМФ «Азовстальбуд» будівельне управління № 7 на посаду інженера-будівельника (наказ № 4-к 05.02.2007 року) по строковому трудовому договору, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 7). 04.08.2015 року позивачка [PERSON] звільнена за особистим бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України / наказ № 27-к від 04.08.2015 року/, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.7). Відповідно розрахунковому листу підприємства за грудень 2015 року борг по заробітній платні [PERSON] на грудень 2015 року складає 5527,48 грн. (а.с.8). Відповідно розрахунковому листу підприємства ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" з серпня 2015 року по листопад 2015 року позивачці [PERSON] було виплачено заборгованість по заробітній платі в розмірі 2692,37 гривень. (а.с.9). Згідно виписки із акта огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом третьої групи по зору безстроково. (а.с.10). Відповідно до проведених розрахунків загальна сума заборгованість по заробітній платі складає 5427,48 грн., середній заробіток за час затримки заробітної плати складає 11855,34 грн. (а.с.30). Позивачка надала розрахунок від 01.06.2016 року, відповідно до якого вказала, що на час розгляду цивільної справи з боку відповідача їй відшкодовано заборгованість по заробітній платі в розмірі 5472 грн. 21 коп., тобто заборгованість складає 55 грн.27 коп. Відповідно до ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про розмір підприємство , установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України - відшкодування власником або уповноваженим ним органом морально ї шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд задовольняє вимоги позивачки [PERSON] частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, а саме в сумі 55 грн. 27 коп., оскільки згідно заяви самої позивачки [PERSON] на час розгляду цивільної справи відповідачем виплачено заборгованість по заробітній платі 5472 грн. 21 коп. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 11 855 грн.18 коп., то в цій частині суд задовольняє вимоги повністю та погоджується з її розрахунками , а саме. Розрахунковий період- червень-липень 2015 року (нараховано 6774 грн. 38 коп.) , кількість робочих днів в розрахунковому періоді за графіком роботи підприємства за червень, липень 2015 року - 36 робочих днів ; середньоденний заробіток- 6774 грн. 38 коп. : 36 робочих днів = 188 грн.18 коп. ; відповідно , за 63 робочих дні ( грудень 2015 року -23 дні, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день) повинні виплатити: 188 грн.18 коп.х 63 робочі дні = 11 855 грн. 34 коп. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження. На підставі ст.237-1 КЗпП позивач має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати він ніс моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи. Таким чином, суд з огляду на ступінь, характер моральних переживань позивача, їхню тривалість дійшов висновку про те, що її позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 2000 грн. , оскільки позивач є інвалідом 3 групи та потребує лікування, про що вказано у довідки МСЕК серії 10ААА № 068794 (а.с.10) На підставі викладеного,

Outcome: partial