Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У березні 2021 року позивач в особі свого представника звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7663, вчинений 28.01.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в сумі 12 653,27 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 28.01.2020 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис №7663, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-4/1 від 20.01.2020 , якому в свою чергу АТ «Комерційний індустріальний Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20171128 від 28.1.2017, якому в свою чергу АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору відступлення прав вимоги відступлено право вимоги за кредитним договором №010/0462/82/0030139 від 11.10.2011, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] заборгованості за період з 26.11.2017 до 23.01.2020 в сумі 12 493,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10,27 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн -плата за вчинення виконавчого напису, загалом -12 653,27 грн. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та він не випливає з безспірної вимоги. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка не була дотримана нотаріусом у даному випадку. Так у виконавчому написі нотаріуса зазначено підставою його вчинення постанова КМУ від 29.06.1999 №1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Провнесення зміндо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Проте приватним нотаріусом не враховано, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів вже не чинні. Також позивач зазначає, що на підтвердження безспірності документу боржник повинен бути повідомлений не менше, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Позивач не отримував зазначене повідомлення про наявність заборгованості. 02.04.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 14.04.2021 ухвалою судді задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 7663 від 28.01.2020, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35017877, місцезнаходження: Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха, 9А, оф.203) заборгованості в розмірі 12 653,27 грн. Ухвалою суду від 30.06.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що заборгованість за виконавчим написом нотаріуса стягується більш ніж за три роки. На сьогодні нотаріус не працює та отримати будь-які документи від нього не надається можливим. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв та клопотань до суду не надавав. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було отримано ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками 19.04.2021 (а.с.34). Третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав. Третя особа Московський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду повідомлялася належним чином. До суду через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без участі представника, у вирішенні справи поклалися на розсуд суду. Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності належним чином повідомленого відповідача за відсутності, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи. Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 28.01.2020 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис №7663, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами», якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №20/01/20-4/1 від 20.01.2020 , якому в свою чергу АТ «Комерційний індустріальний Банк» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №20171128 від 28.1.2017, якому в свою чергу АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі договору відступлення прав вимоги відступлено право вимоги за кредитним договором №010/0462/82/0030139 від 11.10.2011, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] заборгованості за період з 26.11.2017 до 23.01.2020 в сумі 12 493,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10,27 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн -плата за вчинення виконавчого напису, загалом -12 653,27 грн (а.с.9). Директор ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про примусове виконання рішення (вих.№102 065 від 20.01.2021), в якій просив розпочати примусове виконання рішення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.8). З листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №16718/6-21 від 07.04.2021 вбачається, що згідно з наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 20.01.2020 №140/6 діяльність приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гуревічова О.М. припинена з 31.01.2020. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Гуревічова О.М. передано до Київського державного нотаріального архіву (а.с.53). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Також відповідачем не спростовано дотримання умови трирічного строку з дня виникнення права вимоги за зобов`язанням. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вбачається, що підставою для вчинення напису є ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення зміндо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та доказів того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідачем не подано суду відзиву на позов, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності боргових правовідносин з [PERSON] , щодо безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Outcome: approved