Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" (далі позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 03.03.2006 року між Акціонерним пошто-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль" і відповідачем було укладено кредитний договір № 014/035-22/40166, за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 7 000 доларів США строком до 02.02.2026 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12 % річних. В березні 2016 року сторони уклали договір про часткове прощення боргу, відповідно до якого вони визнали розмір непогашеної позичальником заборгованості на дату укладання правочину, а саме: 4\~489,11 доларів США сума основного боргу, 2\~428,65 доларів США проценти за користування кредитом, 242\~542,87 грн. пеня. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 13.11.2017 року в нього перед банком утворилася заборгованість - 4\~489,11 доларів США сума основного боргу (еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 119 036,52 грн.), 1\~321,96 доларів США проценти за користування кредитом (еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 35 054,06 грн.), 130\~094,52 грн. пеня, яку позивач просить стягнути на його користь із позичальника. Відповідач відзив до суду не подав. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 03.03.2006 року між Акціонерним пошто-пенсійним банком "Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль" і відповідачем було укладено кредитний договір № 014/035-22/40166, за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 7\~000 доларів США строком до 02.02.2026 року року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12 % річних. 29.03.2016 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено договір про часткове прощення боргу за кредитним договором, відповідно до якого вони визнали розмір непогашеної позичальником заборгованості на дату укладання правочину, а саме: 4\~489,11 доларів США сума основного боргу, 2\~428,65 доларів США проценти за користування кредитом, 242\~542,87 грн. пеня. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим станом на 13.11.2017 року в нього перед банком утворилася заборгованість - 4\~489,11 доларів США сума основного боргу (еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 119 036,52 грн.), 1\~321,96 доларів США проценти за користування кредитом (еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 35 054,06 грн.), 130\~094,52 грн. пеня. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості, ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved