Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У грудні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON] про визнання припиненими іпотечного договору №998 від 09 грудня 2008 р. укладеного між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль» в забезпечення виконання грошових зобовязань за генеральним кредитним договором №010/01-02/07-104 від 21 грудня 2007 р. укладеного між Банком та фізичною особою підприємцем [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані тим що ухвалою господарського суду Миколаївської області ліквідовано субєкт господарювання - ФОП [PERSON] і вона виключена з ЄДРПОУ, тому генеральний кредитний договір є припиненим, а як наслідок іпотека припинена також. [PERSON] набув право власності на іпотечне майно на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2013 р. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник [PERSON] позовні вимоги визнала. Представник Банку проти задоволення позову заперечував. Третя особа в судове засідання не зявилася, представника або письмової заяви з викладенням позиції до суду не направила. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. 09 грудня 2010 р. між Банком та позивачем, який діяв як майновий поручитель за ФОП [PERSON] укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №998 (а.с.14-16). Згідно договору [PERSON] передав в іпотеку Банку нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12б в м. Миколаєві, що складається з адміністративної будівлі літ. А-2 загальною площею 141,4 кв.м., склад літ. В загальною площею 429,4 кв.м., склад літ. О загальною площею 214,7 кв.м., склад літ. Н загальною площею 63,4 кв.м., огорож 1,2,13,5, споруди I, склад літ. Г загальною площею 239,9 кв.м., прохідна літ. Д загальною площею 6,9 кв.м. у забезпечення виконання грошових зобовязань ФОП [PERSON] що випливають або виникнуть в майбутньому з генерального кредитного договору №010/01-02/07-104 від 21 грудня 2007 р. укладеного між ФОП [PERSON] та Банком. Ухвалою господарського суд Миколаївської області від 21 серпня 2014 р. у справі №915/2029/13 ліквідовано ФОП [PERSON] за наслідками провадження про її банкрутство, вимоги кредиторів визнані погашеними (а.с.19-22). Згідно копії витягу з ЄДРПОУ станом на 29 серпня 2014 р. до цього реєстру внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] на підставі зазначеного рішення господарського суду Миколаївської області (а.с.17). До цього, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №6/487/324/13 від 08 травня 2015 р. було затверджено мирову угоду у виконавчому провадженні між боржником [PERSON] і стягувачем [PERSON] і за останнім було визнано право власності на нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві (а.с.128). В ході розгляду справи судом було встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 18 жовтня 2014 р. було скасовано ухвалу господарського суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 р. у справі №915/2029/13 про припинення провадження у справі про банкрутство ФОП [PERSON], а ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 р. за результатами нового розгляду справи про банкрутство ФОП [PERSON] повторно вирішено припинити її підприємницьку діяльність. (а.с.109-119). Відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] внесені до ЄДРПОУ 13 травня 2015 р. (а.с.83-84). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2014 р. було задоволено позов Банку до [PERSON], [PERSON] та на підставі договору іпотеки від 09 грудня 2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитловий обєкт по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві який належав [PERSON] на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2015 р. шляхом проведення прилюдних торгів (а.с.130-133). Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2015 р. рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2014 р. було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області і цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення суду від 09 вересня 2014 р. за нововиявленими обставинами (а.с.134). Ухвала не набрала законної сили (а.с.а.с.120-121), втім нею встановлені обставини, які не заперечувалися сторонами в справі, а саме: що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2013 р. про затвердження мирової угоди та визнання за [PERSON] права власності на предмет іпотеки була скасована ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 р., а постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2014 р. скасована державна реєстрація нежитлового обєкту по вул. 6 Поздовжня, 12Б в м. Миколаєві за [PERSON] Крім того, як вбачається з пояснень представника позивача та Банку і копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на будівлі та споруди, що складають предмет іпотеки, досі є зареєстрованим за [PERSON] за іншою адресою вул. 6 Поздовжня, 12/2 (а.с.123,127). Спосіб захисту, який обрав позивач, не є належним, оскільки не відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному в постанові від 04 лютого 2015 по справі 6-243цс14., відповідно до якого договір іпотеки не може бути визнаний припиненим, а можливим є лише визнання іпотеки припиненою. Крім того, частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється. Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відтак у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність, скільки припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] не припинило зобовязань по договору іпотеки. Крім того, суд вважає що відповідачем у справі повинна була бути залучена сама [PERSON], оскільки підстави позову стосувалися оцінки її прав та обовязків, а позивач не скористався своїм виключним право залучити її до участі в справі в якості відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Outcome: dismissed