Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

\~ \~ \~12.05.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер 24 травня 1991 року, а також визнати\~за ним, позивачем, право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по вул.Поштова, 60а, в м.Болград Одеської області,\~ - як за спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON], який помер 24 травня 1991 року. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він у встановленому законом порядку прийняв цю нерухомість у спадщину, але оформити спадщину у нотаріуса і одержати свідоцтво про право на цю спадщину за законом не може у зв`язку з тим, що спадкодавець своєчасно, за життя, не оформив свідоцтва про право власності на свою частку домоволодіння, хоча мав на це право, та не має жодного документу, що підтверджує останнє місце реєстрації проживання [PERSON], який помер 24.05.1991 року, тому він, позивач, змушений звернутися за захистом свого права власності на спадкове майно до суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач представник Болградської міської ради\~ Одеської області надіслав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, не заперечуючи проти задоволення вимог позивача. \~ У судовому засіданні позивач підтримав доводи свого позову, просив задовольнити вимоги, надавши суду відповідні докази та запросивши та допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], які повідомили, і їхні пояснення суду були ідентичні, що давно й добре знають своїх сусідів - родину [PERSON], та підтвердили, що спадкодавець [PERSON], після того, як побудував з дозволу міської ради свій будинок №60а по вул.Поштова ( що в подальшому була перейменована на вул.Г.Трайкова і потім - знову на "Поштова") в м.Болград - приблизно у 60-ті роки минулого століття, - з того часу жив в ньому, нікуди не виїжджаючи, - однією сім'єю зі своєю дружиною - матір'ю позивача [PERSON], та сином - позивачем, періодично знаходився на лікуванні в лікарні, оскільки переніс інсульт, позивач та його мати - син та дружина спадкодавця [PERSON] за ним доглядали по день його смерті, після смерті [PERSON] у будинку родини залишилися проживати дружина померлого і син, які користувалися та управляли майном померлого; про те, що між батьками позивача [PERSON] шлюб було розірвано, хоч і фіктивно, нікому про це не було відомо, і ніхто про це не здогадувався, оскільки стосунки в сім'ї були нормальні, родинні, з сусідами родина підтримувала добрі стосунки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Вислухавши у судовому засіданні заявника, свідків, розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - 24.05.1991 року\~ помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть серії ІІІ-ЖД №427505, видане 27.05.1991 року Болградським районним РАЦС Одеської області, УРСР, актовий запис №105 (а.с.7); - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] (ЯЛ№180340 від 04.10.1957р., а/з №90), його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8); - згідно довідки секретаря Болградської міської ради [PERSON] від 23.09.2015 року за №2356, - позивач [PERSON], [INFO], дійсно до 07.10.1994 року був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] (а.с.12); - згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеської області від 10.10.2016 року, [PERSON], [INFO], зареєстрованим або знятим з реєстрації по м.Одесі та області не значиться (а.с.13); - згідно домової книги, представленої суду позивачем, що була документом за радянських часів, спадкодавець [PERSON] був зареєстрований у своєму будинку №60а по вул.Поштова в м.Болград - з 01.02.1972 року по 27.12.1084 року, потім є печатки з датами, надписи на яких читаються не всі; - згідно листа приватного нотаріуса [PERSON] від 18.04.2017 року за №857/01.16, [PERSON] відмовлено у\~ прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його батька - [PERSON], оскільки заява подана з пропуском строку і не підтверджено нічим місця проживання спадкодавця на момент його смерті (а.с.14,15); - згідно рішення Болградського районного суду від 02.09.2016 року (справа 497/1088/16-ц), - за [PERSON] визнано право власності на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область м.Болград, вул.Поштова ([PERSON]), 60-а, - як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері - спадкодавця [PERSON], що померла 05.10.2012 року (а.с.16-17,19); - згідно архівного витягу Архівного відділу Болградської районної державної адміністрації від 21.05.2010 року, за № 03-15-79, - рішенням №279 від 20.10.1993 року виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області за наслідками розгляду матеріалів про завершення будівництва та введення в експлуатацію індивідуальних житлових будинків затверджено акти про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку громадян: [PERSON], [PERSON] - за адресою: вул.Поштова,60, м.Болград, Одеська область (а.с.20,21); \~ \~- згідно відповіді нотаріальних контор на запит суду за № 1061/01.16, від 29.05.2017 р.,\~- спадкова справа щодо майна [PERSON], який помер 24.05.1991р., - не заводилася; - відповідно до заяви представника Болградської міської ради Одеської області - міська рада вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У листі ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~ № 24-753/0/4-13 Головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування » йдеться про те, що 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. В узагальненні досліджувалося питання про те, що п ри розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦКУкраїни), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦКУкраїни), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦКУкраїни) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦКУкраїни). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та обєктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, встановивши, що заявник та його батько фактично проживали постійно за адресою: вул.Поштова ([PERSON]),60а в м.Болград Одеської області до моменту смерті [PERSON], який помер 24 травня 1991 року, а позивач - [PERSON] продовжував проживати за цією адресою до 1994 року - і після смерті спадкодавця, - позивач набув право власності за нормами ЦК УРСР на спадкове майно батька як спадкоємець першої черги за законом шляхом вступу у володіння та управління цим спадковим майном (фактичне прийняття спадщини), оскільки мати заявника - [PERSON] не була на той момент спадкоємцем через розірвання шлюбу зі спадкодавцем. і не встановила після його смерті факту проживання однією родиною, хоча, на твердження позивача, почала оформлювати про це документи. Спадщина, що залишилася після смерті [PERSON], складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по вул.Поштова ([PERSON]), 60а, в м.Болград Одеської області (друга половина будинку, на яку позивач, на підставі вищевказаного рішення Болградського районного суду Одеської області від 02.09.2016 року, вже набув право власності, - належала матері позивача - [PERSON], шлюб якої зі спадкодавцем - батьком позивача, був офіційно розірваний). Тому, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що заявник [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги, що прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, опікується ним, фактично володіє ним, - дійсно набув право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані по вул.Поштова ([PERSON]), 60а, в м.Болград Одеської області, - та яка належала його батькові [PERSON] до моменту його смерті, незважаючи на те, що спадкодавець \~за життя не встиг одержати на своє імя свідоцтва про право власності на\~ свою частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, проте фактично зазначене майно йому належало і він мав право на одержання свідоцтва про право власності на нього. Таким чином, підлягає задоволенню вимога позову щодо визнання права власності за позивачем на вищевказане спадкове майно після смерті його батька, оскільки ніхто з зацікавлених осіб не заперечує проти цього і суду не надано відомостей, що цим будуть порушені права третіх осіб.

Outcome: approved