Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

30.07.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить: визнати [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , громадянина України, батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 46 від 15.01.2013 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області; виключити з актового запису № 46 від 15.01.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , громадянина України, як батька дитини; внести відомості до актового запису № 46 від 15.01.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , громадянина України; стягувати з [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , громадянина України, на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ), аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] . Позов мотивує тим, що вела з відповідачем сімейне життя без реєстрації шлюбу з 2007 року до 2013 року, від якого у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , однак [PERSON] свого батьківства не визнає, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду. За клопотанням позивача, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2019 року по справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження по справі зупинено. Експертом неодноразово направлялись клопотання про виклик [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] разом із дитиною, [PERSON] , [INFO] , для відбору зразків крові, однак [PERSON] , [INFO] , на відбір зразків крові жодного разу не з`явилвся. У зв`язку із наведеним ухвала суду повернута без виконання. 27.01.2020 року провадження по справі відновлено. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 2007 року до 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у стосунках, від яких у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] , однак [PERSON] свого батьківства не визнавав, тому згідно норм ч. 1 ст. 135 СК України, запис про батька дитини був проведений за прізвищем та громадянством позивача, а ім`я та по-батькові батька дитини були записані зі слів [PERSON] . Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з 2007 року до 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували у стосунках, від яких у них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач вели спільне господарство та проживали весь час разом. Згідно актового запису № 46 від 15.01.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьками дитини зазначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Відповідно до ст. 121 СК України, - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, - походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 136 СК України, - особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктами 2.13, 2.13.1 "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5", встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу [PERSON] , який є повнолітньою дієздатною особою із достатнім життєвим досвідом. Разом із тим відповідач ухилявся від участі у призначеній судом експертизі, шляхом неявки на виклики до медичної установи для надання своїх біологічних зразків. Таким чином, внаслідок поведінки відповідача та відсутності біологічних зразків, проведення призначеної судом генетичної експертизи фактично стало неможливим. Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у [PERSON] . Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі. Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України, - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість [PERSON] взяти участь у проведенні судової генетичної експертизи, суду не надано. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням викладених обставин, а саме: - умисне ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі [PERSON] провести неможливо, - доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі [PERSON] у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі; відсутність аргументованих заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог - суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого була призначена генетична експертиза, а саме що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із визнанням судом вказаного факту, позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню також підлягають задоволенню вимоги про виключення з актового запису № 46 від 15.01.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , громадянина України, як батька дитини та внесення відомостей до актового запису № 46 від 15.01.2013 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , громадянина України. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст.183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Суд визнає загальновідомими обставини потреби дітей у придбанні речей першої необхідності, продуктів харчування, шкільного приладдя та форми, про що зазначає позивач у позовній заяві, як на підстави своїх вимог, а тому в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України ці обставини визнаються судом такими, що не потребують доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яким розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліменти на утримання їх дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] . Частиною 1 ст.430 ЦПК України передбачено, що рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 гривні 40 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved