Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], ГУДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області. В цьому будинку, окрім нього [PERSON] та його дружини [PERSON] є зареєстрованою відповідачка: [PERSON], [INFO], що стверджено записами будинкової книги. [PERSON] починаючи 01.05.2014 року не проживає за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області натомість відповідачка в дійсності проживає у будинку співмешканця за адресою: [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області, що стверджується довідкою №355 виданою 05.05.2015 року виконавчим комітетом Водицької сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов. Зняти з реєстрації місця проживання відповідачку, [PERSON] у добровільному порядку для нього являється неможливим, оскільки відповідачка від цього відмовляється, що змушує його звернутися до суду за вирішенням даного спору шляхом прийняття відповідного судового рішення. У звязку із реєстрацією в даний час відповідачки [PERSON]. у належному йому на праві приватної власності житловому будинку, порушується його право приватної власності на саме житло, як на власність, так і на право його вільного та безперешкодного використання, володіння та розпорядження за цільовим призначенням. Відповідачка [PERSON] членом його сім'ї не являється. Остання розірвала шлюб з його внуком [PERSON], [INFO] року, що стверджується рішенням Рахівського районного суду по справі №305/2056/14-ц. Спільне господарство між ними не ведеться, витрати по утриманню житла відповідачка не несе. Договору найму житла між ним та відповідачкою не укладалося. Відповідачка були прописана до його будинку, як дружина його внука [PERSON] У зв"язку з цим просив винести рішення за яким визнати [PERSON], [INFO], зареєстровану за адресою: [ADDRESS], такою, що втратила право користування житловими приміщеннями будинку [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву, якою просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася. Причини її неявки суду невідомі. Представник відповідача - ГУДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського районного відділу ГУДМС України в Закарпатській області, в судове засідання не з'явився. Начальник відділу направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника. Проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши обставини та матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Момент виникнення права на захист у власників житла пов'язаний з моментом виникнення права власності, оскільки тільки власник повною мірою може використати належні йому права на захист. Правочини про відчуження чи набуття у власність будинку підлягають обов'язковій державній реєстрації, і, відповідно, право власності на будинок виникає саме з моменту державної реєстрації документів, що встановлюють це право. З матеріалів справи слідує, що відповідно до свідоцтва на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах №7 від 12 червня 1972 року позивач, [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] Згідно ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з останніми змінами від 25.05.1998 року) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Так, наразі у житловому будинку [ADDRESS] с. Водиця Рахівського району Закарпатської області зареєстрована відповідачка [PERSON], при цьому остання фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. Вказана обставина стверджена актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 355 від 5 травня 2015 року. Встановлено, що відповідачка була зареєстрована в будинок позивача в період перебування у зареєстрованому шлюбі з внуком останнього [PERSON], з яким 20 жовтня 2014 року розірвала шлюб, що стверджено рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області. Разом з цим не являлася і не являється членом сім"ї позивача. Таким чином з досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у відповідачки відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному будинку, та доказів набуття права користування ним суду не представлено. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. До порушень права користування відносяться, наприклад, випадки самоуправного заняття приміщення в будинку власника, що належить йому на праві приватної власності. За таких обставин, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що реєстрацією відповідачки в житловому приміщенні чиняться перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] право власності, розпорядження нерухомим майном, то суд приходить до висновку, що позов з наведених підстав слід задовольнити. Питання про стягнення судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, позивачем не ставилося.

Outcome: approved