Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до Кредитної Спілки "Рівненщина" про стягнення коштів за депозитним договором звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь позивача внесок за договором № 841 від 10 вересня 2012 року станом на 11 грудня 2013 року в розмірі 7000,00 грн.; проценти за договором № 841 від 10 вересня 2012 року станом на 11 грудня 2013 року в сумі 556,93 грн. та судові витрати по справі в прибуток держави. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачем не виконуються умови договору від 10 вересня 2012 року про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, оскільки позивачем умови вказаного договору виконані, а відповідачем порушені, а саме по закінченню терміну дії договору відповідач не повернув позивачу внесок та проценти, тому з цих підстав представник позивача просить суд позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився . Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. З поданих до суду письмових заперечень на позов вбачається, що заявлені позовні вимоги позивача представник відповідача не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що між КС «Рівненщина» та [PERSON] було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 841 від 10 вересня 2012 року. Згідно п.1.2. договір укладено строком на 15 місяців, датою закінчення строку дії договору є 10 грудня 2013 року. Згідно п.3.4.5. договору, вкладник зобов'язався після закінчення строку внеску або у випадку дострокового розірвання цього договору, або у разі звернення з письмовою вимогою про повернення внеску, впродовж 39 (тридцяти) робочих днів отримати належні до виплати грошові кошти, згідно умов цього договору, отже кінцевою датою повернення внеску є 27 січня 2014 року. Згідно умов договору, повернення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до кінцевої дати повернення внеску можливе при достроковому розірванні зазначеного договору з ініціативи спілки або вкладника. Згідно п.6.2.2. дострокове розірвання договору можливе в судовому порядку за позовом вкладника та/або спілки з підстав та за процедурою передбаченою законодавством. Враховуючи вищезазначене, позовна заява [PERSON] до КС «Рівненщина» про стягнення коштів за депозитним договором, яка подана до кінцевої дати повернення внеску є заявою про дострокове розірвання договору. Тому, враховуючи вище викладене, пункти 6.2.3.1., 2.2.2. договору, представник відповідача просить суд в задоволенні позовної заяви позивача відмовити в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року між Кредитною спілкою «Рівненщина» в особі голови правління Котнюка М.А. та [PERSON] було укладено договір № 814 про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі - договір). Відповідно до п.1.1. договору за цим договором вкладник вносить строковий внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі внесок) до спілки, а спілка приймає внесок і зобов'язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п.1.2. договору договір укладено строком на 15 місяців. Днем початку строку дії договору є 10 вересня 2012 року, днем закінчення строку дії договору є 10 грудня 2013 року. Відповідно до п.п.1 п.2.1.1. договору, вкладник зобов'язується внести грошові кошти (внесок) до слідки у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до п.п.2 п.2.1.1. договору, договір укладено без можливості капіталізації процентів. Сума внеску не збільшується на суму нарахованих процентів. Відповідно до п.2.2.1 договору, процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 24 (двадцять чотири) проценти річних. Відповідно до п.2.2.2. договору сторони погодили, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника (в тому числі повернення внеску на вимогу вкладника), спілка здійснює перерахунок суми нарахованих процентів на внесок вкладника виходячи з фактичного строку користування внеском та розміру облікової ставки НБУ станом на дату повернення внеску, перерахунок не проводиться у випадку, якщо облікова ставка НБУ станом на дату повернення внеску буде рівна або більша за проценту ставку вказану у п.2.2.1. цього договору. Відповідно до п.п.1 п.2.3.1. договору, нарахування процентів на внесок починається з наступного дня після отримання спілкою внеску та припиняється в день, визначений п.1.2. цього договору в якості закінчення строку дії договору, або в день повернення внеску у випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи вкладника або в день що передує плановій даті розірвання договору вказаній спілкою в повідомленні про дострокове розірвання цього договору. Відповідно до п.п.2 п.2.3.1. договору нарахування спілкою процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році. Відповідно до п.2.3.4. договору, договір укладено без можливості продовження строку його дії. Якщо вкладник не вимагає повернення суми внеску у зв'язку з закінченням строку, встановленого п.1.2. договору, то договір вважається припиненим з дати, вказаної у п.1.2. договору. Внесок знаходиться у спілці до звернення вкладника за отриманням внеску, при цьому спілка не здійснює нарахування процентів за такий період. Відповідно до п.2.6. договору повернення суми внеску та процентів по закінченню дії договору здійснюється спілкою на підставі письмової вимоги позивача. Відповідно до п.3.2.4. договору спілка зобов'язано повернути вкладнику внесок, та нараховані проценти у строки та в розмірах, передбачені умовами цього договору. З дослідженої в судовому засіданні квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 10 вересня 2012 року КС "Рівненщина" прийнято від [PERSON] основну суму по договору № 841 від 10 вересня 2012 року в розмірі сім тисяч гривень 00 копійок. Як було встановлено в судовому засіданні, з серпня по грудень 2013 року проценти за договором № 841 від 10 вересня 2012 року позивачу не сплачувались і їх загальний розмір за вказаний період становить 556,93 грн. Сума депозитного вкладу позивача згідно договору № 841 від 10 вересня 2012 року становить 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок). При звернення позивача до кредитної спілки "Рівненщина" з проханням повернути йому вклад та проценти згідно договору, відповідачем йому було відмовлено. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як слідує зі ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому є фізична особа, є публічним договором. Частина 2 статті 1060 ЦК України передбачає, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч.3 ст.1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до положень ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішення суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, відмова від повернення належних позивачу коштів є порушенням умов договору і прав позивача, як власника. Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Верховний суд України в "Узагальненні практики вирішення судами спорів, що виникають із договорів про надання громадянам фінансово-кредитних послуг недержавними структурами підприємницької діяльності" від 01 грудня 1997 року також звертає увагу на те, що правовідносини в справах за позовами громадян до комерційних банків про стягнення внесених сум та нарахованих дивідендів регулюються загальними нормами зобов'язального права, відповідними актами, що регулюють діяльність кожної з цих структур, укладеними договорами про надання послуг і при вирішення таких справ слід враховувати положення вищевказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів". Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який при подачі позовну до суду звільнений від сплати судових витрат, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved