Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON] (далі-відповідач). В позовній заяві позивач вказав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 10.12.2011, згідно якої отримала кредит у розмірі 21700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконав договірні зобов`язання. Відповідач станом на 31.10.2019 має заборгованість на суму - 1489256,90 грн., яка складається з наступного: 36676,49 грн. - заборгованість за кредитом, 1452580,41 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 127706,93 грн., яка складається з наступного: 36676,49 грн. - заборгованість за кредитом, 91030,44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 10.12.2011 по 30.10.2016. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, крім того, надав заяву, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судові засідання по суті 10.02.2020, 03.03.2020, 01.04.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 10.12.2011, згідно якої приєднався до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Крім того, позивачем надано до суду «витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», витяг з «Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256. Також судом за власною ініціативою витребувано від позивача виписку детального руху коштів по рахунку (рахункам) відповідача, який був відкритий (відкриті) для обслуговування договору б/н від 10.12.2011. Вивчивши надані позивачем письмові докази, оцінивши такі докази у сукупності та взаємозв`язку, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності кожному, а їх сукупності з точки зору достатності, суд приходить до наступного висновку. Так, позивач дійсно звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 10.12.2011, згідно якої приєднався до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже з аналізу зазначених положень випливає, що сторони є рівними в поданні суду доказів, доведенні обставин, які мають значення для справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Зокрема позивач повинен довести обставини, викладені ним в позові, має подати докази на підтвердження цих обставин. Як зазначалося вище, позивач подав на підтвердження підстав позову: 1)Заяву № б/н від 10.12.2011;2) «витяг з тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна»; 3) витяг з «Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256. В обґрунтування позову банк зазначив, що відповідач підписавши заяву при приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10.12.2010 тим самим фактично уклав кредитний договір. Зі змісту заяви від 10.12.2010 випливає, що відповідач погодився приєднатися до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Також погодився з тим, що ця заява разом з разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Тобто позивач приєднався до договору надання саме банківських послуг, без конкретизації таких послуг. Види банківських послуг визначено в Законі України «Про банки і банківську діяльність». Так, згідно ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. В позові зазначено, що позивач відкрив для відповідача «картковий рахунок» на який останній отримав кредит в формі кредитного ліміту в сумі 21700 грн Так, згідно ст.509 ЦК України ( в редакції чинній станом на 10.12.2011) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч..1,2 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції станом на 10.12.2011) банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Згідно ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів. Отже перелік видів рахунків, які може відкрити банк є вичерпним. Серед видів рахунків, які можуть відкриватися фізичним особам відсутнє таке поняття як «картковий рахунок». Зі змісту позовної заяви вбачається, що рахунок, який фактично був відкритий банком позивачу є «поточним». Порядок відкриття рахунків усіх видів станом на 10.12.2011 був врегульований Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній і іноземних валютах, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492. Згідно п.1.5 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Відповідно до п.1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Згідно п.1.9 Інструкції Договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис. При розгляді справ про стягнення заборгованості за кредитом в предмет доказування обов`язково входить обставина надання кредитором коштів в якості кредиту, їх отримання позичальником, у тому числі дата (дати) та сума (суми) таких коштів. Позивачем не надано суду жодного доказу тій обставині, що позивач отримала кредит, дату отримання кредитних коштів, їх суми. Розрахунок заборгованості доданий позивачем до позовної заяви є лише викладенням підстав позову із зазначенням сум, які, на думку позивача, має повернути йому відповідач. Такий розрахунок має бути підтверджений відповідними доказами. Анкета-заява від 10.12.2011 свідчить лише про те, що особа висловила згоду приєднатися до умов та правил надання банківських послуг у банку. Однак ту обставину, що особа отримала кошти в якості кредиту не доводить. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 також не доводять факт отримання коштів відповідачем, дату, розмір таких коштів. Більше того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, суд забезпечив позивачу можливість надати додаткові докази на підтвердження обставин отримання кредитних коштів, дати отримання, їх розміру, витребувавши у позивачу детальний рух коштів по рахунку (рахунках), які були відкриті на підставі договору б/н від 10.12.2011. Однак позивач на виконання ухвали суду від 03.03.2020 на електронну адресу суду надіслав виписку за картою [NUMBER] за період з 09.07.2013 по 31.10.2019, яка не засвідчена підписом уповноваженої посадової особи банку. Більше того, не містить даних про рахунок, який був відкритий відповідачу для зарахування кредитних коштів, натомість зазначені різні номери карток, зі змісту наданої виписки неможливо зробити висновок, що ця виписка стосується саме рахунку, який був відкритий на підставі анкети-заяви від 10.12.2011. Отже така виписка не може бути доказом, оскільки не відповідає вимогам ст.95, 79 ЦПК України. Таким чином, позивачем не доведені факти відкриття поточного рахунку відповідачу на підставі анкети-заяви від 10.12.2011, надання коштів в якості кредиту, у тому числі й дати і суми такого кредиту, отримання і використання їх відповідачем на підставі анкети-заяви від 10.12.2011. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed