Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів наповнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 1991 року по 2008 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який було розірвано. В шлюбі у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем, відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.08.2008 року відповідач виплачував аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що з моменту досягнення сином повноліття 21.08.2008 року виплата аліментів одразу ж припинилася. Позивач зазначає, що з 01.09.2016 року син розпочав навчання на 1-му курсі Львівського автомобільно-дорожнього коледжу НУ "Львівська політехніка" (І рівня акредитації) за рахунок коштів державного бюджету. Програма навчання триватиме до червня 2020 року, що стверджується довідкою, виданою навчальним закладом № 02-30/157 від 09.06.2017 року. Також звертає увагу, що син проживає з нею. А тому просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років в наступному розмірі: щомісячно стягувати з відповідача на утримання сина, забезпечення його щоденних потреб та потреб у навчанні в розмірі 50% від усіх щомісячних видів заробітку та доходів. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить такі задоволити. А тому судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Свідоцтвом про народження серії І-СГ №164035 від 15.09.1999 року, виданим Жовківським відділом РАГС Львівської області, підтверджується факт того, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Львівського автомобільно-дорожнього коледжу НУ "Львівська політехніка" № 02-30/157 від 09.06.2017 року [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення ВСП Львівського автомобільно-дорожнього коледжу НУ "Львівська політехніка" (І рівня акредитації), навчається за рахунок коштів державного бюджету. Закінчує навчання в червні 2020 року. Виходячи з наведеного, позов ґрунтується на вимогах\~ст. 199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав розяснення щодо підстав виникнення обовязку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року\~обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обовязком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. Крім того, суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги. Як вбачається із поданої ним заяви він є пенсіонером, а тому має можливість надавати допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. А тому суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина- Коцай [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі Львівського автомобільно-дорожнього коледжу Національного університету "Львівська політехніка" в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу (заробітку) [PERSON] щомісяця, починаючи з 22.08.2017 року і до закінчення [PERSON] навчання, а саме до червня 2020 року, однак не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. При цьому суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Тому у частці від доходу, а не у відсотковому відношенні слід стягувати аліменти. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач зверталася в суд із позовом 22.08.2017 року, коли судовий збір розраховувався виходячи із прожиткового мінімуму у розмірі 1600,00 грн., тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved