Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

09.06.2020 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національного агентства з питань запобігання корупції, в якій просить суд визнати дії ДП «АМПУ» щодо не укладання трудового договору з ним - [PERSON] на виконання роботи на посадах з переліку посад, зазначених у новій редакції штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ» (Додаток 2 «Штатний розпис апарату управління ДП «АМПУ» до наказу ДП «АМПУ» від 11.03.2019 року № 87-к), а саме: на посадах начальника Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» або директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» незаконними та такими, що порушили його [PERSON] право на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, передбаченому ст. 42, 421 КЗпП України; визнати дії ДП «АМПУ» щодо не укладання трудового договору з ним - [PERSON] на виконання роботи на посаді начальника Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» порушенням права його - [PERSON] на зайняття вакансії, визначеного у пункті 2.2.3 розділу II Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. Колективного договору ДП «АМПУ»; зобов`язати ДП «АМПУ» укласти з ним - [PERSON] трудовий договір на виконання роботи на посаді начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» або на посаді директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ»; визнати, що ДП «АМПУ» піддавало [PERSON] негативним заходам впливу (порушення права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, порушення права на заповнення вакансій відповідно до колективного договору підприємства, порушення права на повну виплату заробітної плати за відпрацьований час у липні та серпні 2019 року, порушення права на отримання одноразової допомоги за 2018 рік та отримання її вчасно, дискримінаційні дії ДП «АМПУ», направлені на позбавлення позивача сертифіката провідного інженера технічного нагляду серія АТ №006722, порушення права на ознайомлення з колективним договором підприємства, де [PERSON] працює, дискримінаційні дії з відправлення [PERSON] у відрядження з порушенням вимог статей 21, 31 КЗпП України) у зв`язку з його повідомленнями у 2018-2020 р.р. про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами ДП «АМПУ», чим порушило приписи ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12.2019 та ст. 534, Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діє 01.01.2020 року, ст. 21 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] неправомірно не нараховану та не виплачену йому суму заробітної плати за липень та серпень 2019 року у розмірі 14 551,38 грн.; стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він є працівником Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 09.08.2013 року, працює на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 27.11.2015 року і до теперішнього часу. [PERSON] зазначає, що він є працівником з тривалим безперервним стажем роботи у ДП «АМПУ» з 19.06.1996 (23,5 роки), оскільки він був прийнятий на роботу у ДП «АМПУ» шляхом переведення. Позивач вказує, що наказом в.о. Голови ДП «АМПУ» №478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», його начальника служби підводних гідротехнічних споруд, було незаконно звільнено із займаної посади 30 листопада 2018 року, за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату, Однак, 21.06.2019 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у цивільній справі № 520/21140/18 за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», яким звільнено [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, із займаної посади 30 листопада 2018 року, за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». 17.07.2019 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено додаткове рішення, яким допущено негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року справа №520/21140/18 провадження №22-ц/813/3336/20 апеляційна скарга ДП «АМПУ» була залишена без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019 року було залишено без змін. Як зазначає позивач, він - [PERSON] 18.07.2019 року був поновлений ДП «АМПУ» наказом від 18.07.2019 №622»к на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд з 01.12.2018 року на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17,07.2019, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року. Наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 №622-к також було скасовано наказ ДП «АМПУ» від 30.11.18 №478-к«Про звільнення». Отже, позивач вказує, що у 2018 році наказом в.о. Голови ДП «АМПУ» від 30.11.2018 року № 478-к «Про звільнення» він - [PERSON] , начальник служби підводних гідротехнічних споруд, був звільнений із займаної посади 30 листопада 2018 року, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку зі скороченням штату. На думку позивача, у зв`язку з тим, що з ним розірвано 30.11.2018 року з підстави, передбаченої п. 1 ст. 40 КЗпП України, він мав право протягом року (з 01.12.2018 року - 30.11.2019 року) на укладення трудового договору з ДП «АМПУ» у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації, але його право було порушено ДП «АМПУ». Позивач вказує, що у період квітень-вересень 2018 року та у 2019-2020 р.р. йому стали відомі обставини та факти, які містять знаки корупційних ризиків, корупційних правопорушень або пов`язаних з корупцією правопорушень посадових осіб ДП «АМПУ», у тому числі, містять порушення приписів Закону України «Про запобігання корупції» щодо викривачів корупції по відношенню до позивача, які здійснювалися посадовими особами ДП «АМПУ» у зв`язку з повідомленнями позивача про порушення вимог закону України «Про запобігання корупції». Свої повідомлення про корупцію позивач подавав письмово та засобами електронної пошти до ДП «АМПУ» (від 11.06.2018 року №1138-р., від 12.09.2018 року №1656-р., від 12.09.2018 року №126, від 05.11.2019 року № 072-10/ЗГ-С, від 04.12.2019 року (отримано ДП «АМПУ» 05.12.2019), від 17.01.2020 року №10 (дата реєстрації 20.01.2020 року), від 03.04.2020 року №31/10/ЗГ-С), та до інших установ (Міністерство інфраструктури України, Національне агентство з запобігання корупції України, Одеське територіальне Управління Національного антикорупційного бюро України), за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, інформація про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України. «Про запобігання корупції», вчинених посадовими особами ДП «АМПУ», стала відома позивачу у зв`язку з його трудовою діяльністю. Позивач зазначає, що він є викривачем в значенні термінів, визначених ст.1 Закону України «Про запобігання корупції». Позивач стверджує, що у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону посадовими особами ДП «АМПУ» до нього постійно протягом 2018-2020 р.р. застосовувались негативні заходи впливу. Такими негативними заходами впливу, у тому числі були порушення трудових прав Позивача, визначених ст. 421 КЗпП України щодо поворотного прийняття на роботу та права на заповнення вакансій, визначене п.2.2.3 Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р., прав, які діють окремо один від одного та на реалізацію кожного з них має право позивач. У пункті 2.2.3 розділу ІІ Колективного договору ДП «АМПУ» зазначено, що адміністрація зобов`язується «Вжити заходів із збереження існуючих та створення нових робочих місць, заповнення вакансій працівниками підприємства, які мають необхідну кваліфікацію або пройшли перепідготовку...». Приписи п,2.2,3 розділу ІІ Колективного договору ДП «АМПУ» розповсюджуються на працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким після поновлення на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» наказом від 18.07.2019 №622-к продовжив бути позивач з 01.12.2018 року. Позивач вказує, що листом від 03.12,2018 року він просив ДП «АМПУ», посилаючись на своє право, передбачене, статтею 421 КЗпП України, негайно йому повідомляти про всі вакансії, які будуть з`являтися у ДП «АМПУ» (у апараті управління ДП «АМПУ» та у філіях ДП «АМПУ») протягом року з дати його звільнення та заявляв, що він претендує на посади в Департаменті розвитку інфраструктури та Управлінні каналів та акваторій у новій організаційній структурі апарату управління ДП «АМПУ», яка повинна була бути введена найближчим часом в ДП «АМПУ». Позивач зазначає, що листом ДП «АМПУ» від 22.12.2018 року за №8670/3953/10-03-06/Вх, ДП «АМПУ» повідомило його, що знає про вимоги статті 421 КЗпП України та про принципи трудового права щодо заборони дискримінації в сфері праці. Однак, позивач стверджує, що протягом року з дати звільнення він не отримав жодних пропозицій (інформації) від ДП «АМПУ» на укладання трудового договору на виконання приписів ст. 421 КЗпП України, ДП «АМПУ» не здійснило будь-яких інших дій для виконання обов`язків колишнього роботодавця по відношенню до працівника, звільненого з підстави, передбаченої п. 1 ст. 40 КЗпП України, щодо реалізації його права, визначеного статтею 421 КЗпП України. Позивач виявив своє волевиявлення на реалізацію свого права (ст. 421 КЗпП України), і відповідач був обізнаний про це право, однак порушив його право. Крім того, позивач вказує, що з 18.09.2018 року по теперішній час він - [PERSON] є членом Первинної профспілки працівників ДП «АМПУ», а також входить до складу виборного органу, профспілкового комітету, Первинної профспілки працівників ДП «АМПУ». Використовуючи свої права, визначені КЗпП України (ст.246,248,251), Законом «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (ст.19), Колективним договором ДП «АМПУ», у тому числі щодо права вимагати та отримувати від власника інформацію стосовно додержання законодавства про працю та права здійснювати представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок у відносинах з роботодавцями, Первинна профспілка працівників неодноразово зверталася до ДП «АМПУ» з запитами щодо реалізації його - [PERSON] права на поворотне прийняття на роботу, але відповіді на питання щодо реалізації прав на поворотне прийняття на роботу та документів щодо штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ» профспілка не отримала. Для реалізації свого права згідно пункту 2.2.3 розділу іі Колективного договору ДП «АМПУ», а також згідно ст. 421 КЗпП України позивач вказує, що він надавав свої заяви до ДП «АМПУ» щодо зайняття посади начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» листом від 07.11.2019 року №25/15 до ДП «АМПУ», який містив оригінал його заяви від 07.11,2019 року, та надавав 07.11.2019 року оригінал аналогічної заяви від 07.11.2019 року працівнику кадрового підрозділу апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON] , однак відповіді від ДП «АМПУ» на ці заяви він не отримав до теперішнього часу. Позивач стверджує, що своєю додатковою заявою від 21.11.2019 року він, посилаючись на своє право, передбачене статтею 42і КЗпП України, а також право згідно приписів пункту 2.2.3 Колективного Договору ДП «АМПУ», ще раз просив ДП «АМПУ», прийняти (перевести) його на посаду начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ», яка стала/мала стати вакантною у листопаді 2019 року, у зв`язку зі звільненням працівника ДП «АМПУ» [PERSON] , але ДП «АМПУ» проігнорувало його право, чим самим порушила його права, вакансія не надана йому для зайняття. Позивач вважає, що відсутність відповідної інформації на його запити (заяви) щодо зайняття вакансій та ігнорування його потреби на працю є порушенням п,2.3.3 Розділу ІІ Колективного договору ДП «АМПУ», де зазначено, що Адміністрація зобов`язується «...уважно ставитися до потреб і запитів Працівників.,,», Згідно з ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» (Закон України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12.2019 року) особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. На думку позивача, порушення його прав на поворотне прийняття на роботу (ст. 421 КЗпП України), на заповнення вакансій в апараті управління ДП «АМПУ» (пункт 2.2.3 розділу П Колективного договору ДП «АМПУ») є негативними заходами впливу, які до нього застосовуються адміністрацією підприємства у зв`язку з його активною позицією щодо викриття корупції в ДП «АМПУ», письмовими та засобами електронної пошти повідомленнями про корупційні дії посадових осіб ДП «АМПУ». Окрім вищезазначених негативних заходів впливу, позивач зазначає, що до нього постійно, після його повідомлень про корупцію, застосовувались негативні заходи впливу у вигляді дискримінаційних заходів, загроз негативних заходів впливу, які були реалізовані посадовими особами ДП «АМПУ» по відношенню до нього: запити до державних органів та громадської організації (листи ДП «АМПУ» від 12.09.2019 №3190/10-02-03/Вих, від 17.10.2019 №3730/10-02-01/Вих, від 10.01.2020 №100/10-02- 03/Вих) з метою позбавлення володіння його сертифікатом провідного інженера технічного нагляду №006722 серія АТ; невчасна виплата одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік і виплата тільки після його вимоги; ненадання у повному обсязі Колективного договору ДП «АМПУ»; неповного нарахування та неповної виплати заробітної плати за липень-серпень 2019; відправлення його у відрядження на тривалий час з завданням, яке не передбачено його трудовим договором; він не був до березня 2020 року підключений до системи електронного документообігу ДП «АМПУ»; його контактних даних не було та до 20.05.2020 року не було у загальному довіднику ДП «АМПУ»). Позивач вважає, що відповідачем по відношенню до нього порушені приписи ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12.2019 та приписи ч. 1, ч. 3 ст. 534 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діє з 01.01,2020 щодо захисту трудових прав викривача, та порушені приписи ст. 21 КЗпП України щодо заборони дискримінації викривачів у сфері праці. Враховуючи зазначене, позивач вважає, дії посадових осіб ДП «АМПУ» незаконними, а саме: відповідачем було порушено його право на поворотне прийняття на роботу (переведення) на посади в апараті управління ДП «АМПУ» (ст. 421 КЗпП України) в період з 01.12.2018 року по 30.11.2019 року, коли вводилися посади (вакансії) у зв`язку з запровадженням змін в організації виробництва і праці (наказ ДП «АМПУ» від 25.02.2019 №70-к), а також коли в період листопада 2019 року посада начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» стала вакантною, у зв`язку зі звільненням працівника, який у першій половині 2019 році її зайняв та працював на ній до листопада 2019; відповідачем було порушено в листопаді-грудні 2019 року право працівника апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON] на заповнення вакансії посади начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ», визначене у пункті 2.2.3 розділу II Колективного договору ДП «АМПУ», де зазначено, що Адміністрація зобов`язується «Вжити заходів із збереження існуючих та створення нових робочих місць, заповнення вакансій працівниками Підприємства, які мають необхідну кваліфікацію або пройшли перепідготовку...». Порушення трудових прав протягом грудня 2018-2020 років (порушення права на поворотне прийняття на роботу (ст. 421 КЗпП України), на заповнення вакансій (пункт 2,2.3 розділу ІІ Колективного договору ДП «АМПУ»), заходи щодо позбавлення володіння позивача сертифікатом провідного інженера технічного нагляду №006722 серія АТ, невчасна невиплата одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік і виплата тільки після вимоги позивача; ненадання у повному обсязі Колективного договору ДП «АМПУ»; неповного нарахування та неповної виплати заробітної плати за липень-серпень 2019; відправлення позивача у відрядження на тривалий час з завданням, яке не передбачено його трудовим договором; позивач не був до березня 2020 року підключений до системи електронного документообігу ДП «АМПУ»; його контактних даних не було до 20.05.2020 року у Загальному довіднику ДП «АМПУ») є застосовуванням до позивача негативних заходів впливу у зв`язку з повідомленнями [PERSON] про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами ДП «АМПУ» (ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12,2019; ч. 1, ч. З ст. 534 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діє з 01.01.2020) та порушенням ст. 21 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів. Позивач вважає, що дії ДП «АМПУ» по застосовуванню до нього негативних заходів впливу повинні бути визнані незаконними та такими, що здійснювались ДП «АМПУ» зв`язку з повідомленням позивачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» та здійснювались в порушення ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12.2019 та ст. 534. Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діє 01.01.2020, ст. 21 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів. Позивач просить встановити факт порушення права на працю у зв`язку з порушенням відповідачем його права на укладання трудового договору при поворотному прийнятті на роботу, передбаченому ст.ст. 42, 421 КЗпП України та порушенням права на зайняття вакансії, визначеного у пункті 2.2.3 розділу ІІ Колективного договору ДП «АМПУ». Позивач вважає, що повинно бути поновлено його порушене право на зайняття посади начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» та зобов`язано ДП «АМПУ» укласти з ним трудовий договір про роботу на підприємстві на посаді начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ». При цьому, позивач наголошує, що згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України, у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 12.06.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним дій щодо порушення права на повторне прийняття на роботу, права на заповнення вакансії працівником підприємства, визначеного умовами колективного договору, про визнання незаконними дій щодо застосування негативних заходів впливу до викривача у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції». Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. 07.07.2020 року від представника третьої особи - Національного агентства з питань запобігання корупції до канцелярії суду надійшли письмові пояснення, в представник третьої особи зазначив про те, що [PERSON] звертався до Національного агентства з повідомленнями від 11.10.2018 року та від 06.12.2018 року щодо можливих порушень вимог частини 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону до 01.01.2020) посадовими особами ДП «АМПУ». Крім того, у зверненнях [PERSON] зазначав про усні повідомлення щодо наявності корупційних ризиків у діяльності ДП «АМПУ» під час виробничих нарад у лютому та березні 2017 року. За результатами дослідження копій документів, отриманих від ДП «АМПУ», зокрема, протоколів виробничих нарад, які відбулись у лютому та березні 2017 року, інформація щодо повідомлення [PERSON] у лютому та березні 2017 року про порушення вимог Закону іншою особою не підтвердилась. Разом з тим, у повідомленнях [PERSON] зазначалось, що 11.06.2018 року він повідомив особу, відповідальну за реалізацію антикорупційної програми ДП «АМПУ», про неефективне використання коштів ДП «АМПУ», зокрема, про завищення вартості робіт за договором від 06.04.2018 № 89-В-ЮЖФ-18, що може містити ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України. Надалі [PERSON] звернувся з аналогічними повідомленнями до Міністерства інфраструктури України та правоохоронних органів. Повідомлення [PERSON] про можливі факти порушення ДП «АМПУ» вимог ст. 534 Закону (в редакції Закону після 01.01.2020), які є предметом позову, надійшло до Національного агентства 25.03.2020. З метою перевірки викладеної [PERSON] інформації Національним агентством здійснюється збір фактичних даних. 11.08.2020 року від представника відповідача - Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що в трудових відносинах [PERSON] перебуває з ДП «АМПУ» з 13.06.2013, з 27.11.2015 працює на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». Представник відповідача вказує, що відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 30.11.2018 № 478-к «Про звільнення» [PERSON] звільнено за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням штату. 27 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ДП «АМПУ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року по справі №520/21140/18 позов [PERSON] до ДП «АМПУ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - НАЗК, задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови ДП «АМПУ» №478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 01.12.2018 року по 21 червня 2019 року, в сумі 553 134,76 грн., стягнуто з ДП «АМПУ» на користь [PERSON] неправомірно утримані із заробітної плати 116905,07 грн. Допущено негайне виконання рішення суду, в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 84787,08 грн. У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] було відмовлено. На виконання зазначеного рішення суду наказом ДП «АМПУ» від № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». Представник відповідача зазначає, що в період розгляду судової справи №520/21140/18 ДП «АМПУ» було видано наказ від 21.12.2018 року № 347/10 «Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ»», яким вирішено затвердити та ввести в дію організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ». Підставою видання наказу є погодження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ» Міністром інфраструктури України [PERSON] від 11.12.2018 року. В подальшому, як стверджує представник відповідача, з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та підвищення ефективності підприємства в цілому, на підставі ч. 3 ст. 64 ГК України та п. 6.1.5 Статуту ДП «АМПУ» був виданий наказ ДП «АМПУ» від 25.02.2019 № 70-к «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», яким розпочато запровадження змін в організації виробництва і праці, що полягало в: усуненні дублювання завдань та функцій структурних підрозділів, а також посадових обов`язків працівників; введення нових структурних форм організації праці, зокрема створення департаментів, управлінь, а також експертно-аналітичних підрозділів в структурі апарату управління; впровадження передових методів ефективного корпоративного управління; запровадження інших заходів з підвищення ефективного використання матеріальних і трудових ресурсів на підприємстві тощо. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 11.03.2019 № 87-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ» з 14.06.2019 скорочується весь штат працівників ДП «АМПУ» згідно Додатку 1. Цим же наказом було затверджено новий штатний розпис апарату управління в частині керівників структурних підрозділів ДП «АМПУ» згідно Додатку 2. Зазначеним наказом були введені згадані позивачем посада директор Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» та начальник Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ». З урахуванням того, що наказом ДП «АМПУ» від 11.03.2019 № 87-к розпочато процедуру скорочення штату, на виконання вимог 49-2 КЗпП України ДП «АМПУ» було здійснено заходи щодо працевлаштування працівників ДП «АМПУ». Так, представник відповідача зазначає, що на посаду Директора департаменту розвитку інфраструктури апарату управління було переведено [PERSON] з посади начальника служби наземної інфраструктури апарату управління відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 18.03.2019 № 124-к, а на посаду начальника Управління каналів та акваторій апарату управління було переведено [PERSON] з посади начальника відділу каналів та акваторій апарату управління відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 18.03.2019 № 136-к. При цьому, представник відповідача вказує, що ДП «АМПУ», увівши у штатному розписі посади директора департаменту розвитку інфраструктури апарату управління та начальника Управління каналів та акваторій апарату управління, не проводило прийняття нових працівників на зазначені посади, а здійснювало працевлаштування своїх працівників, посади яких скорочувались, що є прямим обов`язком роботодавця при скороченні штату працівників. Таким чином, на думку представника відповідача, твердження позивача, що ДП «АМПУ» порушило його право на поворотне працевлаштування на посади директора департаменту розвитку інфраструктури апарату управління та начальника Управління каналів та акваторій апарату управління не відповідає дійсності. Водночас, представник відповідача стверджує, що помилковим є позиція позивача щодо обов`язку роботодавця інформування звільненого працівника протягом руку про вакантні посади для поворотного працевлаштування, оскільки законодавцем не передбачено обов`язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини, які існували до моменту звільнення. Також, представник відповідача вважає, що позивачем було пропущено тримісячний строк звернення до суду за вирішенням спору щодо позовної вимоги про визнання дії ДП «АМПУ» щодо не укладання трудового договору з ним - [PERSON] на виконання роботи на посадах з переліку посад, зазначених у новій редакції штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ» (Додаток 2 «Штатний розпис апарату управління ДП «АМПУ» до наказу ДП «АМПУ» від 11.03.2019 року № 87-к), а саме: на посадах начальника Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» або директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» незаконними та такими, що порушили його [PERSON] право на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, передбаченому ст. 42, 421 КЗпП України. Крім того, на думку представника відповідача, безпідставними є доводи позивача про порушення ДП «АМПУ» приписів п. 2.2.3 Колективного договору, а також відсутні з боку ДП «АМПУ» порушення вимог ст. 22 КЗпП України, оскільки у ДП «АМПУ» не було виробничої потреби у поворотному прийнятті на роботу Позивача на посаду начальника управління каналів та акваторій апарату управління та на посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління. Також, представник відповідача зазначає, що позивачем не доведено, що ДП «АМПУ» піддавало негативним заходам впливу на позивача у вигляді порушення права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, порушення права на заповнення вакансій відповідно до колективного договору підприємства, порушення права на повну виплату заробітної плати за відпрацьований час у липні та серпні 2019 року, порушення права на отримання одноразової допомоги за 2018 та отримання її вчасно, дискримінаційні дії ДП «АМПУ», направлені на позбавлення Позивача сертифіката провідного інженера технічного нагляду серія АТ №9006722, порушення права на ознайомлення з колективним договором підприємства, де [PERSON] працює, дискримінаційні дії з відправлення [PERSON] у відрядження з порушенням вимог статей 21,31 КЗпП України. Як стверджує представник відповдіача, в липні та серпні 2019 року [PERSON] нараховувалась та виплачувалалсь заробітна плата у повному обсязі. З урахуванням викладеного, представник відповдіача просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. 28.09.2020 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, окрім того, що викладено у позовній заяві, зазначив, що з ним був розірваний трудовий договір 30.11.2018, тому всі умови його трудового договору мали бути скасовані, а при поновленні його за рішенням суду з ним був укладений новий договір з 18.07.2019року, тобто за час відсутності позивача у вимушеному прогулі могли змінитися і Колективний договір ДП «АМПУ», який мав припинити свою дію ще у 2018 році, так і правила трудового розпорядку щодо робочого часу та часу відпочинку. Позивач вважає, що відповідач повинен був виконати вимоги п. 2 ст. 29 КЗпП України та ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором до початку роботи. Ця норма не дозволяє ознайомлення датою попереднього звільнення, бо працівник приступив до роботи після поновлення і не має у розпорядженні жодного розпорядчого документа ДП «АМПУ», Позивач вказує, що він двічі звертався до роботодавця з приводу режиму робочого часу, але так і не отримав від нього відповіді. Копію наказу від 29.09.2017 № 1047-к він отримав тільки 12.05.2020 року. Також позивач стверджує, що нарахування заробітної плати йому не здійснено за фактично відпрацьований час в липні-серпні 2019 та не здійснено відповідно до табелів обліку робочого часу. Детальні розрахунки невиплаченої заробітної плати за фактично відпрацьований час на підставі доказів позовної заяви надані на сторінці 33 позовної заяви. Відповідно до табелів обліку робочого часу за липень-серпень 2019 року не нарахована та не виплачена заробітна плата за відпрацьовані 17 годин у липні та за 9,5 годин у серпні. У відповіді відповідача на позовну заяву не зазначено скільки годин фактично відпрацьовано [PERSON] в липні-серпні 2019 та не надано розрахунків будь яких розрахунків щодо сум на які претендує позивач. На сторінці 19 відзиву зазначена сума основної заробітної плати 7760,74, яка збігається з сумою основної заробітної плати у позовній заяві, але відрізняється від суми недонарахованої заробітної плати, яка розрахована з урахуванням вислуги років 25% та місячної премії та загалом складає 14 551,38 грн. Скільки годин фактично оплачено зазначено у розрахункових листках за липень-серпень 2019, а скільки годин фактично відпрацьовано позивачем відповідачем у відповіді на позовну заяву позивача не зазначено, Крім того, позивач зазначає, що 17.09.2020 року він отримав лист Національного агентства з питань запобігання корупції департаменту запобігання та виявлення корупції від 01.09.2020 № 23-04/44920/20, в якому зазначено, що він є викривачем з 11.06.2018 року. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що заперечення відповідача підлягають відхиленню. 19.10.2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними доказами, у зв`язку з чим, такі позовні вимоги не підлягають задоволенню. У підготовчому засіданні 19.10.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 30.11.2020 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні 30.11.2020 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Національного агентства з питань запобігання корупції про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 30.11.2020 року не з`явився, однак 02.10.2020 року надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника Національного агентства з питань запобігання корупції за наявними у справі матеріалами. У наданому клопотанні представник третьої особи також повідомив суд про те, що Національним агентством проведено перевірку інформації, зазначених в зверненнях [PERSON] , та, на даний час, не встановлено порушень посадовими особами Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» вимог закону в частині захисту прав викривача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.06.2013 року перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ» з 13.06.2013 року, а з 27.11.2015 року працює на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», на підставі наказу ДП «АМПУ» від 27.11.2015 № 407-к 6-1, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу (т.1 а.с. 54-60, т. 2 а.с. 209). Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 30.11.2018 року № 478-к «Про звільнення» [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, було звільнено із займаної посади, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку зі скороченням штату (т. 2 а.с. 211). 27 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ДП «АМПУ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, надання щорічної оплачуваної відпустки та її оплати, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, стягнення неправомірно утриманої суми із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за весь час затримки розрахунку при звільненні. Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, з урахуванням ухвали від 17.07.2019 року і додаткового рішення від 17.07.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року, було частково задоволено позов [PERSON] . Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови Державного Підприємства «Адміністрація Морських Портів України» №478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», яким звільнено [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, із займаної посади 30 листопада 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 30.11.2018 року по 21 червня 2019 року, в сумі 553 134 гривні 76 копійок.Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України» на користь [PERSON] неправомірну утриману суму з заробітної плати в сумі 116905 гривень 07 копійок. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України». Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 84 787,08 грн. Так, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року у справі № 520/21140/18, наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 18.07.2019 року № 619-к «Про організаційні заходи» було поновлено у штатному розписі апарату управління ДП «АМПУ» посаду начальника служби підводних гідротехнічних споруд - 1 штатну одиницю з посадовим окладом 52 000 грн. (т. 2 а.с. 213). На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року у справі № 520/21140/18, наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 18.07.2019 року № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» (т.2 а.с. 212). Наказом ДП «АМПУ» від 21.12.2018 року №347/10 «Про затвердження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ»» було вирішено затвердити та ввести в дію організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ». Підставою видання наказу є погодження організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ» Міністром інфраструктури України (т. 2 а.с. 223). У подальшому, на підставі ч. 3 ст. 64 ГК України та п. 6.1.5 Статуту ДП «АМПУ» було видано наказ ДП «АМПУ» від 25.02.2019 № 70-к «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», яким розпочато запровадження змін в організації виробництва і праці, що полягало в: усуненні дублювання завдань та функцій структурних підрозділів, а також посадових обов`язків працівників;введення нових структурних форм організації праці, зокрема створення департаментів, управлінь, а також експертно-аналітичних підрозділів в структурі апарату управління;впровадження передових методів ефективного корпоративного управління;запровадження інших заходів з підвищення ефективного використання матеріальних і трудових ресурсів на підприємстві тощо (т. 2 а.с. 225-226). Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 11.03.2019 № 87-к «Про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ»» з 14.06.2019 скорочено штат працівників ДП «АМПУ» згідно Додатку 1. Цим же наказом було затверджено новий штатний розпис апарату управління в частині керівників структурних підрозділів ДП «АМПУ» згідно Додатку 2 (т. 2 а.с. 227-228). Зазначеним наказом були також введені посади директор Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ» та начальник Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ». З урахуванням того, що наказом ДП «АМПУ» від 11.03.2019 № 87-к розпочато процедуру скорочення штату, на виконання вимог 49-2 КЗпП України ДП «АМПУ» було здійснено заходи щодо працевлаштування працівників ДП «АМПУ». Так, на посаду Директора департаменту розвитку інфраструктури апарату управління було переведено [PERSON] з посади начальника служби наземної інфраструктури апарату управління відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 18.03.2019 №124-к, а на посаду начальника Управління каналів та акваторій апарату управління було переведено [PERSON] з посади начальника відділу каналів та акваторій апарату управління відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 18.03.2019 № 136-к (т. 2 а.с. 250-251). Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до ст. 421 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у ст. 42 КЗпП України, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Тобто, вимоги частини першої статті 42-1 КЗпП України можуть бути застосовані лише у випадку, коли власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації, при цьому, під словосполученням «прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації» мається на увазі прийняття нових працівників, які до цього не працювали. Разом з тим, ДП «АМПУ», увівши у штатному розписі посади Директора департаменту розвитку інфраструктури апарату управління та начальника Управління каналів та акваторій апарату управління, не проводило прийняття нових працівників на зазначені посади, а здійснювало працевлаштування своїх працівників, посади яких скорочувались, що є прямим обов`язком роботодавця при скороченні штату працівників. При цьому, враховуючи зміст ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Цим забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає згідно закону. Крім того, суд зазначає, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку роботодавця інформувати працівника про зміни у штатному розписі, оскільки після звільнення між колишнім роботодавцем та працівником припиняються трудові правовідносини, які існували до моменту звільнення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2019року по справі № 335/1896/15. Таким чином, посилання позивача на порушення ДП «АМПУ» норм ст. 42-1 КЗпП України є невірним, адже даною статтею передбачене переважне право працівника, звільненого згідно ч. 1 ст.40 КЗпП України, на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо роботодавець проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Жодного нового працівника прийнято не було. Крім того, суд зазначає, що позивач, звернувшись у грудні 2018 року з відповідним позовом про поновлення його на роботі, який було задоволено судом, відновив своє право продовжувати працювати на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». Щодо позовних вимог про визнання дій ДП «АМПУ» щодо не укладання трудового договору з [PERSON] на виконання роботи на посаді начальника Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» порушенням права його - [PERSON] на зайняття вакансії, визначеного у пункті 2.2.3 розділу II Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 р.р. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. Колективного договору ДП «АМПУ», суд зазначає наступне. Так, у наданій позовній заяві позивач зазначає про те, що в період після його поновлення на роботі за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019 року по справі № 520/21140/18, в супереч приписів п. 2.2.3 Колективного договору, ДП «АМПУ» не запропоновано йому вакантну посаду начальника Управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ», у зв`язку із звільненням [PERSON] , а прийняла на роботу нового працівника, який раніше не працював в ДП «АМПУ», кваліфікація якого на його думку є нижчою ніж його кваліфікація. Як було зазначено вище, наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». Наказом ДП «АМПУ» від 11.11.2019 № 831-к «Про звільнення» [PERSON] було звільнено з посади начальника управління каналів на акваторій апарату управління з 13.11.2019 за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України (т. 3 а.с. 1). На вакантну посаду начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» з 21.12.2019 було прийнято [PERSON] за переведенням з Південної філії ДП «АМПУ», на підставі наказу ДП «АМПУ» від 20.12.2020 № 891-к (т. 3 а.с. 2). [PERSON] був переведений до апарату управління ДП «АМПУ» з посади начальника Південної філії ДП «АМПУ». При цьому, позивач після поновлення на роботі перебуває в трудових відносинах з ДП «АМПУ» на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», на час звільнення [PERSON] посада позивача не скорочувалась. Законодавцем не визначено прямого обов`язку роботодавця пропонувати вакантні посади своїм працівникам, посади яких не скорочуються. Відповідно до п. 2.2.3 Колективного Договору трудового колективу апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2016-2018 роки, зареєстрованого в Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 30.03.2016 № 88 (зі змінами) у питаннях зайнятості та формування фінансового плану Адміністрація зобов`язується вживати заходів із збереження існуючих та створення нових робочих місць, заповнення вакансій працівниками підприємства, які мають необхідну кваліфікації або пройшли перепідготовку. Своєчасно, згідно з вимогами законодавства України, надавати інформацію до служби зайнятості про наявність вільних місць в ДП «АМПУ». Відповідно до частини першої статті 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Частиною третьою статті 64 ГК України встановлено, що підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Відповідно до п. 3.3. Статуту ДП «АМПУ» підприємство здійснює свою діяльність відповідно до вимог законодавства України та цього Статуту. Відповідно до п. 7.2. Статуту ДП «АМПУ» управління Підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний наглядовій раді Підприємства. Голова Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади наглядовою радою Підприємства. Частиною третьою статті 64 ГК України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до п. 6.1.5. Статуту ДП «АМПУ» підприємство самостійно встановлює чисельність працівників та штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом. Пунктом 7.5. Статуту ДП «АМПУ» встановлено, що Голова Підприємства, серед іншого: затверджує штатний розпис, положення про відокремлені та структурні підрозділи підприємства. Штатний розпис в частині керівного складу підприємства затверджується за погодженням з Уповноваженим органом управління; затверджує організаційну структуру підприємства за погодженням з уповноваженим органом управління; призначає на посаду та звільняє з посади працівників підприємства відповідно до штатного розпису підприємства. Частиною восьмою статті 65 ГК України передбачено, що трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Таким чином, голова ДП «АМПУ» на свій розсуд здійснює перестановку (перегрупування) працівників. Враховуючи зміст ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Цим забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає згідно закону. При цьому, суд зазначає, що вимоги ст. 42-1 КЗпП України щодо права [PERSON] на поротне прийняття на роботу на посаду начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ», після звільнення [PERSON] , не можуть бути застосовані оскільки на час звільнення [PERSON] позивач вже перебував у трудових правовідносинах з відповідачем за рішенням суду. Таким чином, доводи позивача про порушення ДП «АМПУ» приписів п. 2.2.3 Колективного договору є безпідставними. Щодо вимог [PERSON] про зобов`язання ДП «АМПУ» укласти з ним трудовий договір на виконання роботи на посаді начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» або на посаді директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає за законом. Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 159/2298/16-ц (провадження № 61-5664св18). Як вже зазначалось ДП «АМПУ» не пропонувало позивачу укласти трудовий договір на виконання роботи на посаді начальника управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» та на посаді директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ», оскільки на зазначені посади було працевлаштовані інші працівники ДП «АМПУ», тобто, зазначені посади не були вакантними. Тобто, у ДП «АМПУ» не було виробничої потреби у поворотному прийнятті на роботу позивача на посаду начальника управління каналів та акваторій апарату управління та на посаду директора Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління, у зв`язку із чим відсутні з боку ДП «АМПУ» порушення вимог статті 22 КЗпП України. Щодо вимог позивача про визнання, що ДП «АМПУ» піддавало його - [PERSON] негативним заходам впливу (порушення права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, порушення права на заповнення вакансій відповідно до колективного договору підприємства, порушення права на повну виплату заробітної плати за відпрацьований час у липні та серпні 2019 року, порушення права на отримання одноразової допомоги за 2018 рік та отримання її вчасно, дискримінаційні дії ДП «АМПУ», направлені на позбавлення позивача сертифіката провідного інженера технічного нагляду серія АТ №006722, порушення права на ознайомлення з колективним договором підприємства, де [PERSON] працює, дискримінаційні дії з відправлення [PERSON] у відрядження з порушенням вимог статей 21, 31 КЗпП України) у зв`язку з його повідомленнями у 2018-2020 р.р. про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами ДП «АМПУ», чим порушило приписи ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діяла до 31.12.2019 та ст. 534, Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, яка діє 01.01.2020 року, ст. 21 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів, суд зазначає наступне. В обґрунтування даної вимоги позивач зазначає, що він у липні та серпні 2019 року відпрацював повні робочі місяці, однак йому було виплачена заробітна не в повному обсязі, при цьому позивач зазначає, що після поновлення його індивідуально графіку роботу, встановленого наказом ДП «АМПУ» від 29.09.2017 № 1047-к, йому було повідомлено листом від 07.08,2019 №10-03-06-07/155, що на його думку є дискримінаційними діями ДП «АМПУ» по відношенню до нього. При поновленні [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» йому, відповідно, було поновлено попередні умови праці. Так, до поновлення позивача наказом ДП «АМПУ» від 29.09.2017 № 1047-к позивачу з жовтня 2017 року було встановлено неповні робочі дні (4 години): вівторок та четвер з режимом роботи у ці дні з 13:30 до 17:30, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, на підставі заяви позивача. Нарахування позивачу заробітної плати за фактично відпрацьований час в липні-серпні 2019 року здійснено відповідно до табелів обліку робочого часу. Табелі обліку робочого часу за липень та серпень 2019 року включали інформацію щодо роботи [PERSON] за індивідуальним графіком, який встановлено наказом від 29.09.2017 № 1047-к «По особовому складу». Таким чином, в липні та серпні 2019 року [PERSON] нараховувалась та виплачувалась заробітна плата у повному обсязі. Одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік [PERSON] нараховано та виплачено на підставі наказу від 23.08.2019 № 704-к. Тобто, виплату одноразової винагороди [PERSON] здійснено у наступному місяці після його поновлення на посаді. Необхідність направлення листів ДП «АМПУ» до ВГО «Гільдія інженерів технічного нагляду за будівництвом об`єктів архітектури» від 12.09.2019 № 3190/10-02-03/Вих, від 17.10.2019 № 3730/10-02-01/Вих та до Міністерства розвитку громад та територій України від 10.01,2020 № 100/10-0203/вих, виникла через надходження пропозиції [PERSON] до ДП «АМПУ» щодо залучення його до виконання технічного нагляду за днопоглибленням у морському порту Чорноморськ. З метою пересвідчення можливості залучення до виконання технічного нагляду за днопоглибленням у морському порту Чорноморськ, ДП «АМПУ» направлені відповідні запити щодо виконання норм статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність», постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та кваліфікаційних вимог Гільдії, при цьому ініціатор таких запитів виходив з наступного. [PERSON] в період з 07.04.2011 по 07.04.2016 мав кваліфікаційний сертифікат інженера технічного нагляду І категорії Серії ІТ № 000432, зареєстрований у Реєстрі інженерів технічного нагляду 07.04.2011 за № 4172 та дійсний до 07.04.2016 року. Незважаючи на те, що термін дії кваліфікаційного сертифікату інженера технічного нагляду І категорії закінчився 07.04.2016 року, 17.03.2017 року [PERSON] пройшов підвищення кваліфікації та отримав сертифікат провідного інженера з технічного нагляду (будівництво) Серії АТ № 006722, зареєстрований у Реєстрі інженерів технічного нагляду 07.07.2017 за № 6251. Відповідно до пункту 3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України», працівники зобов`язані сумлінно виконувати покладені на них функціональні обов`язки, своєчасно та в повному обсязі виконувати роботу, обумовлену трудовим договором та посадовою інструкцією, накази, розпорядження, доручення та вказівки голови Підприємства, а тому виконання дорученої роботи в іншій місцевості, за місцем знаходження відокремленого підрозділу ДП «АМПУ», є обов`язком працівника. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 06.11.2019 № 836-в «Про відрядження» [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», відряджено до Ренійської філії ДП «АМПУ» з 11.11.2019 по 30.11.2019 року з метою надання методичної допомоги та рекомендацій щодо впровадження інноваційних форм діяльності з питань експлуатації підводних гідротехнічних споруд. Для забезпечення належних умов перебування [PERSON] в іншій місцевості йому було перераховано аванс відповідно до Положення про службові відрядження працівників апарату управління та філій ДП «АМПУ» в межах України та за кордон, затвердженого наказом від 02.09.2019 № 168/10. Підставами видачі наказу ДП «АМПУ» від 06.11.2019 № 836-в став рапорт начальника Ренійської філії ДП «АМПУ» Кононенко Ю.В. від 17.10.2019 року №1090/21-р, відповідно до якого, з метою координації дій та надання рекомендацій щодо впровадження інноваційних форм діяльності, а також методичної допомоги, що сприятиме професійній самоосвіти та підвищення кваліфікації працівників відділів Ренійської філії ДП «АМПУ», а саме: Відділу економічного планування та тарифоутворення, Відділу гідротехнічних та інженерних споруд, сектору екологічної безпеки. Крім того, рішення про направлення позивача у відрядження до Ренійської філії було прийнято з урахуванням рапорту начальника управління каналів та акваторій Попова О.М. від 29.10.2019 № 1368/10-р. Твердження позивача про те, що він є викривачем, а тому до нього були застосовані негативні заходи впливу з боку роботодавця ДП «АМПУ» не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону до 01.01.2020) особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності; обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог Закону іншою особою. Згідно з абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону до 01.01.2020) викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією) правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання; або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Таким чином, особа є викривачем за умов, визначених Законом. [PERSON] звертався до Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленнями від 11.10.2018 року та від 06.12.2018 року щодо можливих порушень вимог частини 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції Закону до 01.01.2020) посадовими особами ДП «АМПУ». Крім того, у зверненнях [PERSON] зазначав про усні повідомлення щодо наявності корупційних ризиків у діяльності ДП «АМПУ» під час виробничих нарад у лютому та березні 2017 року. За результатами дослідження копій документів, отриманих від ДП «АМПУ», зокрема, протоколів виробничих нарад, які відбулись у лютому та березні 2017 року, інформація щодо повідомлення [PERSON] у лютому та березні 2017 року про порушення вимог Закону іншою особою не підтвердилась. Разом з тим у повідомленнях [PERSON] зазначалось, що 11.06.2018 року він повідомив особу, відповідальну за реалізацію антикорупційної програми ДП «АМПУ», про неефективне використання коштів ДП «АМПУ», зокрема, про завищення вартості робіт за договором від 06.04.2018 № 89-В-ЮЖФ-18, що може містити ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України. Надалі [PERSON] звернувся з аналогічними повідомленнями до Міністерства інфраструктури України та правоохоронних органів. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 53 Закону (в редакції Закону до 01.01.2020) особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог 1 цього Закону іншою особою. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 534 Закону (в редакції Закону після 01.01.2020) викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним 1 заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з;! повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше. Викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено в укладенні чи продовженні договору, трудового договору (контракту), наданні адміністративних та інших послуг у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. Забороняється створювати перешкоди викривачу, його близьким особам у подальшому здійсненні ними їх Трудової, професійної, господарської, громадської, наукової або іншої діяльності, проходженні ними служби чи навчання, а також вживати будь-яких дискримінаційних заходів у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону. Повідомлення [PERSON] про можливі факти порушення ДП «АМПУ» вимог ст. 534 Закону (в редакції Закону після 01.01.2020), які є предметом позову, надійшло до Національного агентства Національного агентства з питань запобігання корупції25.03.2020. З метою перевірки викладеної [PERSON] інформації Національним агентством Національного агентства з питань запобігання корупції здійснюється збір фактичних даних. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належать отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями. Тобто, виключно Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює перевірку дотримання законодавства з питань захисту прав викривачів. Листом від 07.08.2020 № 01-08/210 начальник управління з питань запобігання та виявлення корупції апарату управління ДП «АМПУ» [PERSON] звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції, яким повідомив, що відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 08.07.2020 № 47/10- АГ, під його головуванням проводиться внутрішнє розслідування, з метою з`ясування всіх обставин, підтвердження чи спростування інформації про можливі правопорушення, викладені у зверненнях та позовній заяві [PERSON] від 05.06.2020 у справі № 947/15233/20 (про можливе порушення трудових прав та вчинення щодо нього дій в умовах конфлікту інтересів окремими посадовими особами апарату управління ДП «АМПУ»), та попросив повідомити, чи виявлені зауваження та/або протиправні, негативні заходи впливу з боку роботодавця щодо [PERSON] , під час розгляду НАЗК його звернень у 2019-2020 роках та відомостей наданих ДП «АМПУ» на запити НАЗК від 05.02.2020 № 20-18/3952/20, від 10.06.2020 №23- 04/23749/20. У відповідь листом від 07.09.2020 № 2304/46513/20 Національне агентство з питань запобігання корупції повідомило, що ним проведено перевірку інформації, зазначеної у зверненнях [PERSON] , та на даний час не встановлено порушень посадовими особами ДП «АМПУ» вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині прав та гарантій захисту викривача. Додатково Національне агентство з питань запобігання корупції звернуло увагу на необхідність дотримання ДП «АМПУ»» прав та гарантій захисту [PERSON] як викривача. Крім того, у надісланому до суду клопотанні, представник Національного агентства з питань запобігання корупції також повідомив суд про те, що Національним агентством проведено перевірку інформації, зазначених в зверненнях [PERSON] , та, на даний час, не встановлено порушень посадовими особами Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» вимог закону в частині захисту прав викривача. Таким чином, позивачем не доведено, щодо нього були застосовані негативні заходи впливу з боку роботодавця ДП «АМПУ», оскільки він є викривачем. При цьому, суд враховує, що згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 21.08.2020 року [PERSON] є викривачем з 11.06.2018 року. Відносно позовної вимоги про стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] неправомірно не нарахованої та не виплаченої йому суму заробітної плати за липень та серпень 2019 року у розмірі 14 551,38 грн., суд зазначає наступне. Як було зазначено вище, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019 року, наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-К [PERSON] поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», з 01.12.2018 року. При поновленні [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» йому, відповідно, поновлено попередні умови праці. Так, до поновлення наказом ДП «АМПУ» від 29.09.2017 № 1047-к позивачу з жовтня 2017 року було встановлено неповні робочі дні (4 години): вівторок та четвер з режимом роботи у ці дні з 13:30 до 17:30, з оплатою пропорційно відпрацьованому часу. На підставі заяви Позивача. Нарахування Позивачу заробітної плати за фактично відпрацьований час в липні-серпні 2019 року здійснено відповідно табелів обліку робочого часу (т.3 а.с. 18-19). Табелі обліку робочого часу за липень та серпень 2019 року включали інформацію щодо роботи [PERSON] за індивідуальним графіком, який встановлено наказом від 29.09.2017 № 1047-к «По особовому складу». За таким індивідуальним графіком роботи [PERSON] працював кожного вівторку та четверга по 4 години. Таким чином, в липні та серпні 2019 року [PERSON] нараховувалась та виплачувалась заробітна плата відповідно до табелів обліку робочого часу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, тому, з урахуванням викладеного, позов [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним дій щодо порушення права на повторне прийняття на роботу, права на заповнення вакансії працівником підприємства, визначеного умовами колективного договору, про визнання незаконними дій щодо застосування негативних заходів впливу до викривача у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», задоволенню не підлягає. При цьому, позивачем, при зверненні до суду, було сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, однак, у зв`язку з відмовою у позові, сплачений судовий збір позивачу не відшкодовуються. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за інші позовні вимоги, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. У зв`язку з перебуванням судді Петренка В.С. на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано 21.12.2020 року.

Outcome: dismissed