Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], як опікун, звернулася до суду з позовом до відповідачів, залучивши в якості третіх осіб: [PERSON], Орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням та просить суд вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділити у користування [PERSON] ізольовану жилу кімнату площею 20,7 кв.м., [PERSON], [PERSON], [PERSON] - ізольовану жилу кімнату площею 30,6 кв.м., приміщення побутового/загального користування залишити у спільному користуванні мешканців квартири. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до довідки про встановлення інвалідності та медичного заключення підопічний [PERSON] має право на виділення йому в користування окремої кімнати розміром 20,7 кв.м. Також свої вимоги мотивує тим, що спірна квартира була надана з урахуванням інтересів [PERSON] та відповідно при її наданні одна кімната виділялась саме для нього. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], як опікун, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник позивача - адвокат Юрченко А.О., яка діє за ордером серія [NUMBER] від 13.04. 2016 року на підставі витягу з договору № 81 від 13 квітня 2016 року про надання правової допомоги ( а.с. 40-41; 81-82) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснюючи суду, що В матеріалах цивільної справи є копія квартирної справи [PERSON] (а.с.119- 168), з якої вбачається, що спірна квартира була надана відповідачці [PERSON] з урахуванням хронічного захворювання її брата [PERSON] Відповідно довідки з відділу обліку і розподілу житлової площі Дніпровської РДА в м. Києві від 08.09.2008 року за № 1886 [PERSON] перебуває на пільговій черзі по категорії хворих (ЛКК 41) в складі 3-х осіб: вона, дочка [PERSON], брат [PERSON] Отже, спірна квартира була надана відповідачці [PERSON] на сім ю із 4-х осіб по хворобі брата [PERSON] з підстав його психічного захворювання, відповідно, з урахуванням медичних показників щодо його проживання в окремій кімнаті, а саме: квартира розташована на 2-му поверсі 7-8 поверхового будинку з ліфтом, є окрема кімната для нього. З урахуванням жилої площі квартири - 51,30 кв м, кількості зареєстрованих членів сім'ї - 4, на кожного припадає по 12,82 кв.м. ідеальної жилої площі; кімната, на яку претендує [PERSON] жилою площею 20,7 кв. м., відповідно, є більшою від його частки на 7,88 кв.м.; кімната, в якій мешкатимуть відповідачі площею 30,6 кв. м., на кожного припадатиме по 10,20 кв.м., що є меншою для кожного від їх частки на 2,62 м кв. жилої площі, але не менше 9,00 кв.м. на кожну особу (норма надання жилої площі на одну особу в м. Києві). З метою уникнення конфліктних ситуацій в родині, захисту житлових прав недієздатної особи, встановлення такого порядку користування квартирою не порушуватиме житлові права їх співмешканців. Разом з тим, в разі задоволення позовної вимоги про вселення [PERSON] в спірну квартиру, без визначення порядку користування цією квартирою його мешкання буде неможливим, оскільки [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням, яке не дозволяє йому мешкати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами сім'ї. Відповідачі [PERSON] , [PERSON], [PERSON] не заперечували проти вселення [PERSON], але заперечували проти встановлення порядку користування житловим приміщенням та виділення [PERSON] кімнати 20,7 кв. метри, а тому просили у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачів - адвокат Хворостина Т.М., яка діє за довіреністю НВТ 360698 від 23.06. 2016 року в інтересах [PERSON] ( а.с. 193), довіреністю НВТ 360699 від 23.06. 2016 року в інтересах [PERSON] ( а.с.194) та відповідно за довіреністю НВТ 360700 від 23.06. 2016 року в інтересах [PERSON] ( а.с. 195) заперечувала проти позовних вимог та просила у їх задоволенні відмовити, пояснивши суду, що спірна квартира була надана [PERSON] на сім'ю, що складається з 4 чоловік: самої [PERSON], її доньки [PERSON], зятя [PERSON] та брата [PERSON]. Надана їй квартира складається з двох кімнат загальною житловою площею 51,3 кв.м, що на одну особу вказану в ордері складає 12, 82 кв.м. Максимальний розмір житлової площі на одну особу відповідно до ст.47 ЖК Української РСР становить 13,65 кв.м. Ст.49 вищевказаного Кодексу визначено, що понад норму жилої площі окремим категоріям громадян може надаватись додаткова площа у вигляді однієї кімнати або 10 кв.м. Як вбачається з ордеру та технічної документації квартира надавалась із заниженням розміру житлової площі яка має припадати на одну особу, крім того в ордері, та розпорядженні відсутні будь-які застереження щодо надання [PERSON] додаткової площі. Норми на які посилається позивач стосуються та регламентують саме порядок надання приміщення особам та не можуть бути застосованими при вирішенні судом вимог про встановлення порядку користування вже наданим житловим приміщенням. Враховуючи, що предметом судового розгляду є саме вселення та встановлення порядку користування квартирою, то в такому випадку застосуванню підлягають норми ЖК, що регламентують саме користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду(глава 2), а не норми Кодексу, що встановлюють порядок надання жилих приміщень (глава 1) Житлового Кодексу Української РСР. Крім того позивачами заявлено вимогу щодо вселення [PERSON] , однак не надано доказів , що відповідачі не впускають його в квартиру та чинять йому перешкоди у вселенні. Третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не направила свого представника, про те, через загальну канцелярію за вх. 37125 від 20.07. 2016 року ( а.с.170) просила розглядати справи без участі їх представника. Третя особа [PERSON], заперечувала проти позовних вимог та пояснила суду, що вона також є опікуном [PERSON] і має можливість забрати його до себе на постійне проживання, оскільки має приватний будинок у [ADDRESS]. Вислухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов"язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Стаття 72 ЦК України передбачає обов"язки опікуна щодо управління майном особи, над якою встановлено опікую, зокрема обов"язок дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах, самостійно здійснювати витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів чи соціальних виплат. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні на підставі розпорядження Керівника державного управління справами № 82 від 04.12. 2011 року відповідачці [PERSON] з сім'єю з 4-х осіб був виданий ордер на право зайняття житлового приміщення житловою площею 51,30 кв.м., яке складається з двох кімнат за адресою [ADDRESS] (а.с.13). До складу сім»ї [PERSON] входили: дочка [PERSON], чоловік дочки [PERSON] та брат [PERSON] Як зазначено в п. 10 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (житлові справи) Верховного Суду України від 26.05.2001 року «у члена сім'ї наймача, включеного до ордера на заселення жилого приміщення, право користування останнім виникає у зв'язку із включенням до ордеру, а не у зв'язку із вселенням у це приміщення». [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3 від 02.03.2016 року (а.с.14), про те з поважних причин не проживає в цій квартирі, оскільки відповідачі створили йому перешкоди в користуванні жилою площею, що підтверджується постановою старшого дільничного інспектора міліції Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Косоговського О.В. про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.12.2011 року (а.с.20). Листом з Дарницького РУ ГУ МВС України від 08.12.2011 року на N247/265919 (а.с.86-87). Матеріалами цивільної справи № 2-3794/12, провадження № 2/753/58/15 за позовом [PERSON] про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою та зміну договору найму жилого приміщення. Заявою [PERSON] від 22.11.2013 року про звільнення особи від повноважень піклувальника(а.с.83). Заявою [PERSON] від 23.12.2013 року про перевірку діяльності піклувальника [PERSON](а.с.84-85). Копією заяви [PERSON] до прокурора Дарницького району м. Києва від 03.07.2015 року (а.с.88-89). Копією заяви [PERSON] від 05.05.2016 року до відділу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 17.06.2014 року (а.с.22). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2015 року, яким у судовому засіданні «об»єктивно встановлені ознаки порушення права на житло [PERSON], яке потребує судового захисту» (а.с.8-9). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Статтею 9 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченого законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 64 цього кодексу члени сім і наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з вище наведених норм закону, часткового визнання позову відповідачами [PERSON] і [PERSON] в частині вселення в спірну квартиру [PERSON], думки органу опіки та піклування Дарницької РДА у м. Києві, позовні вимоги [PERSON] в інтересах недієздатного [PERSON] про вселення підлягають задоволенню, так як [PERSON] з поважних причин не проживає в спірній квартирі, оскільки відповідачі створили йому перешкоди в користуванні жилою площею. Твердження сторони відповідачів, що позивачка яка є опікуном [PERSON] мають для проживання окрему квартиру, суд не може покласти в основу рішення по справі, так як [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3 від 02.03.2016 року (а.с.14) та має право на проживання у [ADDRESS]. Розпорядженням Дніпровської районної адміністрації в м. Києві № 66 від 02.02.1999 року [PERSON] була призначена піклувальником над братом [PERSON] для забезпечення догляду та захисту його інтересів. Після цього вона зареєструвала місце проживання [PERSON] за місцем свого проживання в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Разом з нею в цій квартирі проживали її чоловік [PERSON] та їх дочка [PERSON] (після шлюбу - [PERSON]). [PERSON] з 01.07.1992 року працювала в Адміністрації Президента України (а.с.151). Згідно додатку до протоколу № 7 засідання профспілкового комітету Адміністрації Президента України від 27.10.1993 року [PERSON] (прибиральниця-ланкова) була взята на квартирний облік (а.с.152). В грудні 1999 року відповідачка [PERSON] розлучилась зі своїм чоловіком [PERSON] ( копія свідоцтва про розлучення є в матеріалах квартирної справи), але він продовжував проживати в квартирі по вул. Луначарського в м. Києві. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що після розлучення з нею, її колишній чоловік приватизував цю квартиру. Згідно довідки № 24 від 25.01.2006 року, виданої Дніпровською РДА у м. Києві, [PERSON] в складі сім'ї - вона, дочка [PERSON]., брат [PERSON]. з 05.08.2005 року перебуває на квартирному обліку за місцем проживання (а.с.130). Для скорішого отримання житла відповідачка [PERSON] зверталася з заявами в різні інстанції, посилаючись на інвалідність брата. В подальшому вона використала наявність тяжкої хвороби у свого брата [PERSON], яка надавала їй можливість першочергово отримати жилу площу. Так, в березні 2007 році [PERSON] отримала відповідь з Київської міської державної адміністрації відносно її звернення з проханням щодо вирішення житлового питання, яке надійшло з Секретаріату Президента України (а.с.69). В цьому листі було зазначено: ... «правових підстав та можливості для надання Вам житла в обхід черги не має. Ваше житлове питання буде вирішуватися Дніпровською державною адміністрацією у м. Києві згідно з чергою квартирного обліку». Саме після цієї відповіді [PERSON], будучи піклувальником [PERSON], який був інвалідом першої групи з дитинства, починає збирати медичні документи відносно його захворювання для вирішення свого житлового питання. В червні 2008 року [PERSON] був оглянутий лікувально-консультаційною комісією Центральної районної поліклініки Дніпровського району м. Києва. Згідно медичного висновку за станом свого здоров'я він не міг мешкати в одній кімнаті з членами своєї родини, у тому числі в ізольованій квартирі ( Наказ Міністерства охорони здоров'я № 52 від 08.02.1985 року, яким затверджений Перелік хронічний захворювань, при яких особи, які на них страждають, мають проживати в окремій від інших членів сім'ї кімнаті). Відповідно до цього висновку [PERSON] мав право на першочергове надання жилого приміщення і на отримання цього приміщення на нижніх поверхах будинку з ліфтом. В матеріалах квартирної справи є особисті заяви [PERSON] за місцем її роботи в Адміністрації Президента технічним працівником, в яких вона просить включити її в пільгову чергу ( брат інвалід ) для покращення житлових умов. За її заявою профспілковий комітет та адміністрація Управління адміністративними будинками Державного управління справами звернулися до заступника Державного управління справами (лист за N° 01-05-100) з проханням розглянути питання, щодо надання житла, відповідно до контрольних списків працівників Управління адміністративними будинками, які потребують покращення житлових умов, в тому числі відносно [PERSON] (брат інвалід -пільговик) (а.с. 136). [PERSON] відноситься до категорії осіб, яким жилі приміщення надаються у першочерговому порядку ( ст. 45 ЖК УРСР). Тобто дана норма містить перелік категорій громадян, яким житлові приміщення надаються у першу чергу, зокрема, такі особи мають право на одержання житлового приміщення у більш короткій термін, аніж особи, що належать до загальної черги. Так, у першочерговому порядку надання житлових приміщень здійснюється незалежно від того, чи існувало право на одержання житлового приміщення в першу чергу при взятті на квартирний облік чи воно виникло пізніше підчас перебування на обліку у загальній черзі. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання врегульовано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470 (далі - Правила № 470). Згідно п. 53 зазначених Правил № 470 жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням указаного вище максимального розміру, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру), або у випадках, указаних в абзаці першому п. 52 і абзацах першому та другому п. 67 цих правил. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Відповідно до постанови Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів, Президії Київської міської ради профспілок від 15.07.1985 року № 582 «Про порядок застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» установлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв. м жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв. м жилої площі. Виходячи з даних статистичної звітності, визначений рівень середньої забезпеченості громадян у м. Києві, жилою площею 9,0 кв. м на одну особу. ( Пункт 3 в редакції виконавчого коміиетуКиївміськради № 234 ( га 0234051-91 ) від 30.04.91 ) Положеннями ч.І ст. 48 ЖК УРСР передбачено, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Разом з тим, запропонований варіант встановлення порядку користування спірною квартирою не може бути обраний, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог передбачених ст. 61 Житлового кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім"я якого видано ордер. Згідно частини першої ст. 104 Житлового кодексу УРСР член сім"ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім"ї, які проживають разом з ним, укладання з ним окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. За нормою статті 63 Житлового кодексу предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12 квітня 1995 року ( зі змінами), у силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Статтею 50 ЖК України передбачено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Як встановлено судом та підтверджено наявними у справі доказами, що спірне житлове приміщення складається із двох ізольованих кімнат жилою площею 51,30 кв.м., одна кімната розміром 20,7 кв.м., друга - 30,6 кв.м., кухня розміром 18,5 кв.м., два санвузла, коридор розміром 13,7 кв.м., загальна площа квартири складає 93,10 кв.м. ( а.с. 16). З довідки форми № 3, виданої Комунальним концерном « Центр комунального сервісу» Дарницького району № 751 від 02.03. 2016 року вбачається, що власником особового рахунку вище зазначеної квартири є відповідачка [PERSON] Крім того, в квартирі зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] - чоловік дочки та [PERSON] - брат відповідачки (а.с.14). Враховуючи жилу площу спірної квартири 51,30 квм., відповідно, на кожного члена сім'ї припадає по 12, 82 кв. м. (51,30: 4 = 12,82). Як вбачається з позовних вимог, позивачка [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], як опікун, просила виділити йому в користування кімнату площею 20, 7 кв.м., разом з тим просила виділити у користування відповідачам, на трьох чоловік, кімнату більшою площею, а саме 30,6 кв.м. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про неможливість виділення кожному співмешканцю у користування тієї частини, яка відповідає його частці. При виділенні [PERSON] кімнати жилою площею 20,7 кв.м., будуть суттєво порушені інтереси відповідачів. В зв"язку з тим, що відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позовні вимоги позивача про встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням не підлягають задоволенню, оскільки, обраний спосіб захисту порушеного права не передбачений ст.16 ЦК України. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 47 Конституції України, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12 квітня 1995 року ( зі змінами), п. 6 ч. 1 ст. 3, 15, 16, 67, 72, ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, ст.ст. 9, ч.1 ст. 48, 50, 61, 63, 104 ЖК України,

Outcome: partial