Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами такого були її дід [PERSON], баба [PERSON], батько [PERSON] та матір [PERSON]. Вважає, що кожному з них належало по 1/4 ідеальній частині вказаного будинковолодіння. Вказує, що [INFO]. помер її дід [PERSON], а спадщину, що відкрилась після його смерті прийняли спадкоємці першої черги спадкування за законом: його дружина та син, а її (позивачки) баба - [PERSON] і батько [PERSON] Кожен з них успадкував належне [PERSON] спадкове майно в рівних частках, в тому числі належну йому частку в колгоспному дворі, зокрема по 1/8 частині кожен (1/4:2). Зазначає, що [INFO] померла її баба [PERSON] Ще за свого життя спадкодавець [PERSON] усім своїм майном, в тому числі належними їй 3/8 частинами спірного будинковолодіння (1/4 частина такого, що належала їй як члену колгоспного двору, + 1/8 частина, яку вона успадкувала після смерті [PERSON].) розпорядилася та заповіла таке їй, позивачці [PERSON] Стверджує, що як спадкоємець за заповітом у встановлені законом строк та порядку у відповідності до вимог статей 1268-1269 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті баби [PERSON] Зокрема, з метою оформлення своїх спадкових справ зверталася в Мостиську державну нотаріальну контору, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину належного спадкодавцю [PERSON] майна. Однак нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва на решту спадкового майна, зокрема на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, через відсутність правовстановлюючих документів. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 3/8 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] Треті особи із самостійними вимогами щодо предмета спору у даній справі, - [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а членами такого були вони, [PERSON] та [PERSON], а також його [PERSON] батьки - [PERSON] та [PERSON]. Вважають, що кожному з них належало по 1/4 ідеальній частині вказаного будинковолодіння Вказують, що [INFO]. помер [PERSON], а спадщину, що відкрилась після його смерті прийняли спадкоємці першої черги спадкування за законом: його дружина [PERSON] та він, третя особа [PERSON] Кожен з них успадкував належне [PERSON] спадкове майно в рівних частках, в тому числі по 1/8 частці в колгоспному дворі (1/4:2). Відповідно частка [PERSON] та його, [PERSON], частка у колгоспному дворі збільшилася до 3/8 частин (1/4 частина, що належала кожному з них як членам колгоспного двору + 1/8 частина, яку кожен з них успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].) Зазначають, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] належні їй 3/8 частини в колгоспному дворі - спірному будинковолодінні успадкувала спадкоємець за заповітом - позивачка [PERSON] З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], як за членом колгоспного двору право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], а за ним, [PERSON] - право власності на 3/8 частини такого (на 1/4 частину - як за членом колгоспного двору + на 1/8 частину - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON].). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що заявлені нею позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо задоволення позовних вимог третіх осіб, які заявили самостійні вимоги щодо предмета спору, - [PERSON] та [PERSON] та просить слухати справу у її відсутності. Треті особи, які заявили самостійні вимоги щодо предмета спору, - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали на адресу суду письмові заяви, в яких зазначили, що заявлені ними позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та просить слухати справу у їх відсутності. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій вказав, що проти позову [PERSON] та позову третіх осіб [PERSON] і [PERSON] не заперечує та просить справу слухати у їх відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з'явився, проте подав копії сторінок спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO]. за №69/2015, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.04.2018р. №51734340 та просив справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а скерував на адресу суду копії сторінок спадкової справи №100/2013, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а також клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та позов третіх осіб із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", членами якого, як вважає суд, були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується виписками з погосподарських книг по с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області). Зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках мали право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння), тобто кожен на 1/4 частину будинковолодіння по [ADDRESS]. [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входило право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав спадкодавцю [PERSON] як члену колгоспного двору. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO]., строк на прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті, не закінчився до 01.01.2004р., то на вказані правовідносини поширюється дія ЦК України 2003 року. Як убачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом даної спадщини була дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] та його син - [PERSON] Як вбачається з матеріалів спадкової справи №69/2015, зокрема довідки, виданої Стоянцівською сільською радою Мостиського району Львівської області 19.10.2015р. за №1086 [PERSON], який помер [INFO]., на час смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. На час смерті разом з ним за вказаною адресою проживали його дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], внук [PERSON] та внука [PERSON]. Тобто, в силу ст.1268 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON], та, як вважає суд, успадкували після його смерті належне йому спадкове майно в рівних частках, в тому числі по 1/8 частині спірного будинковолодіння (1/4:2). Після смерті [PERSON] частка [PERSON] та [PERSON] в спірному будинковолодіння збільшилась до 3/8 частин (1/4 частина, що належала кожному з них як членам колгоспного двору + 1/8 частина, яку кожен з них успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON].). 10.10.2012 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До спадкового майна спадкодавця [PERSON] входять 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (1/4 частина такого, що належала їй як члену колгоспного двору + 1/8 частина, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON].). Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядилася, а саме 10.11.2011р. склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачці [PERSON]. У встановлений законом строк, а саме 06.03.2013р. позивач [PERSON] звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] З копії спадкової справи за №100/2013 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51668528, відомо, що позивач [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконкому Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області Бебих Н.Г. 10.11.2011р., є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла [INFO] У видачі ж позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно спадкодавця [PERSON] - житловий будинок (його частину) по [ADDRESS] нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на вказане майно. Отже, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір», позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] і [PERSON] не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої майнові права на вказане спірне нерухоме майно, у зв'язку із чим звернулися до суду із зазначеними позовами. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] та [PERSON]; копіями спадкових справ №100/2013 та №69/2015; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51668528 та від 07.05.2018р. №51826806; копіями паспорта, свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб позивача [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; виписками з по господарських книг по с.Санники Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської обалсті); довідкою КП «Мостиське РБТІ» від 13.05.2016р. №2216; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача та третіх осіб із самостійними вимогами на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем та третіми особами із самостійними вимогами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права власності на майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] та третіми особами із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння - житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями по [ADDRESS]: за [PERSON] - права власності на 3/8 ідеальні частини такого (в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] за [PERSON] - права власності на 1/4 ідеальну частину такого (як за членом колгоспного двору), за [PERSON] - права власності на 3/8 ідеальних частин такого (на 1/4 частину - як за членом колгоспного двору + на 1/8 частину - в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON].).

Outcome: approved