Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить: зобов'язати відповідача Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі - КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва), яке виступає в інтересах ЖРЕО № 414 Дніпровського району м. Києва, здійснити перерахунок спожитих послуг без врахування непідтвердженої заборгованості та за тарифами при здійсненні оплати до 20-го числа місяця у відповідності до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140; зобов'язати відповідача в подальшому здійснювати розрахунок комунальних послуг без врахування непідтвердженої заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка постійно проживає в квартирі [ADDRESS] та є власницею зазначеної квартири. З метою заощадження коштів, позивач регулярно проводить оплату за комунальні послуги до 20-го числа поточного місяця, оскільки до таких платників застосовуються нижчі тарифи, що передбачено Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140. Однак, починаючи з жовтня 2012 року, розрахунок спожитих позивачем послуг без будь-яких законних підстав почав розраховуватися відповідачем за тарифами при здійсненні оплати після 20-го числа місяця, у зв'язку з тим, що відповідач неправомірно нарахував позивачу неіснуючу заборгованість у розмірі 3282,90 грн., яка була відображена у квитанції за жовтень 2012 року. На звернення позивача відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку з підстав відсутності відповідних розпоряджень, а перерахунок може бути здійснено тільки на підставі рішення суду, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених у позові підстав та додатково пояснила, що борг за комунальні послуги виник у неї в 90-х роках, однак цей борг було нею погашено, квитанції не збереглись, оскільки були зіпсовані. У 2003 році сину позивача було необхідно виписатися з квартири, однак внаслідок існування боргу виписку не проводили, тому сином борг за комунальні послуги було сплачено. З 2004 року заборгованість у квитанціях не зазначалась. Якби у позивача існував на той період борг, вона б у 2008 році перерахувала ці кошти з вкладів в Ощадбанку. Представник відповідача Вітюк О.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі та пояснила, що зазначена позивачем сума заборгованості за житлово-комунальні послуги була нарахована КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва у період до 2004 року, та після передачі від КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва майна житлового та не житлового фонду ЖРЕО № 414 в оперативне управління ТОВ „Україна Житло-сервіс", позивачу було припинено надіслання квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг із зазначенням заборгованості. Однак у зв'язку із розірванням договорів між Дніпровською районною у місті Києві радою та ТОВ „України житло-сервіс" і ДП „Україна житло-сервіс", КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва з 01.10.2012 року було передано на утримання та експлуатаційне обслуговування житловий та не житловий фонд, в тому числі фонд ЖРЕО № 414, яке на теперішній час перейменовано на ЖРЕО № 404, після чого до квитанцій позивача було включено заборгованість, яка існувала до 2004 року у розмірі 3282,90 грн., що позбавило можливості нарахування позивачу плати за надані житлово-комунальні у послуги із знижкою за тарифами, визначеними Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140. 16.10.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3282,90 грн., який скасовано ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2013 року, та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року в позові КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 3289,90 грн. було відмовлено з підстав пропуску строків позовної давності на звернення до суду, на підставі чого Наказом КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва від 05.11.2014 року № 118, списано з активу підприємства безнадійну дебіторську заборгованість [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], по квартплаті та комунальних послугах в сумі 3282,90 грн. за рахунок резерву сумнівних боргів. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача Вітюк О.С., допитавши свідка, дослідивши матеріали даної справи та справи №755/24005/14-ц, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно статті 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Отже, слід зазначити, що балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що згідно договору дарування частини квартири від 22.08.2003 року [PERSON] є власником 1/ 2 частини квартири [ADDRESS], в якій зареєстрована та проживає з 1989 року, що підтверджено Довідкою Форми № 3, виданою Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 404 від 03.04.2015 року № 535. (а.с. 66, 80) Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві Ради від 24.06.2004 року № 137-Р, передано в оперативне управління ТОВ „Україна Житло-сервіс" майно житлового та не житлового фонду ЖРЕО № 401, № 402, № 414, № 416, № 417 від КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва. (а.с. 58) Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 01.08.2012 року № 330, у зв'язку із розірванням договорів між Дніпровською районною у місті Києві радою та ТОВ „України житло-сервіс" і ДП „Україна житло-сервіс", КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва з 01.10.2012 року передано на утримання та експлуатаційне обслуговування житловий та не житловий фонд ЖРЕО № 401, № 402, № 414, № 416, № 417. (а.с. 59, 76-77, 78) Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Стаття 322 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За даними Довідки від 30.03.2015 року № 47-1206, складеної КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва, сума дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] станом на 01.01.2002 року становить - 3337,66 грн. КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва не має можливості надати розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги по зазначеній квартирі за період виникнення заборгованості станом на 01.01.2002 року, у зв'язку з тим, що Підприємство на підставі Розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 154 від 30.11.2001 року, з 01.12.2001 року прийняло на баланс активи та зобов'язання від ДКП „Соцмістечко" та ДКП „Дніпровець-14", в тому числі будинок № 4 по вул. Новаторів в м. Києві. (а.с. 79) За даними Довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] за період з 01/10/2012 року по 30/01/2015 року за адресою: [ADDRESS], станом на 01.10.2012 року наявна заборгованість за користування житлово-комунальними послугами у розмірі 3282,90 грн. (а.с. 57) Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року в позові Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до [PERSON] про стягнення заборгованості за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 3289,90 грн. відмовлено, з підстав застосування в межах даного спору строку позовної давності до заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з січня 2002 року по червень 2004 року. Рішенням суду встановлено, що заборгованість по житлово-комунальним послугам за адресою: [ADDRESS] станом на 01.10.2012 року становить 3282,90 грн. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року, Наказом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва від 05.11.2014 року № 118, списано з активу підприємства безнадійну дебіторську заборгованість [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], по квартплаті та комунальних послугах в сумі 3282,90 грн. за рахунок резерву сумнівних боргів. (а.с. 60) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], показала, що вона з 1995 року працює на посаді бухгалтера ЖРЕО № 404 та бухгалтерською документацією по будинку [ADDRESS] займається з 01.01.2014 року. Після передачі будинку в оперативне управління ТОВ „Україна Житло-сервіс", новий балансоутримувач повинен був надсилати позивачу дві квитанції про сплату житлово-комунальних послуг, одна з яких мала містити заборгованість, нараховану до 2004 року, а інша мала містити поточні нарахування. Однак в жовтні 2012 року після передачі будинку в оперативне управління відповідача, зазначену заборгованість почали зазначати в одній квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги, що містила інформацію про поточні нарахування і заборгованість, яка існувала у позивача до 2004 року, у зв'язку з чим житлово-комунальні послуги нараховувались позивачу за тарифами після 20-го числа. Суд, надавши оцінку показам свідка, приймає до уваги факти, що містять її свідчення, покази свідка не викликали у суду сумніву щодо їх достовірності, є послідовними, логічними, такими, що не містять суперечностей викладення обставин справи, за відсутності у суду даних про зацікавленість свідка щодо наслідків розгляду справи. Крім того, згідно договору № 9 про надання послуг від 01.03.2006р., укладеного між КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва та ТОВ "Україна Житло-сервіс", останнє, як виконавець зобов'язалося доставляти мешканцям-боржникам рахунки за житлово-комунальні послуги (а.с. 73-74). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 12 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа несе відповідальність перед власником, наймачем (орендарем) приміщення житлового будинку в разі: ненадання або надання не в повному обсязі послуг, що призвело до збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю, - шляхом відшкодування збитків; зниження якісних показників послуг, порушення встановлених договором строків усунення несправностей або перевищення допустимих перерв у наданні послуг - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації в розмірі, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", стандарти, нормативи, норми, порядки і правилау сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140 визначено, що виконавці житлово-комунальних послуг (послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, централізованого постачання холодної і гарячої води та водовідведення холодної та гарячої води, централізованого опалення) застосовують тарифи для здійснення розрахунків з населенням за спожиті послуги в залежності від терміну оплати останнім (не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим) починаючи з лютого 2011 року. У разі оплати населенням житлово-комунальних послуг до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим включно (незалежно від святкових та вихідних днів), нарахування за житлово-комунальні послуги за наступний за розрахунковим місяць мають здійснюватися за тарифами, встановленими для розрахунків з населенням з оплатою останнім до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Застосовуються тарифи, встановлені для розрахунків з населенням з оплатою останнім після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у разі: оплати спожитих у розрахунковому місяці житлово-комунальних послуг не в повному обсязі; наявності заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за попередні періоди, на яку не укладено договір про її реструктуризацію. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити розрахунок спожитих позивачкою послуг без урахування непідтвердженої заборгованості та за тарифами при здійсненні оплати до 20-го числа місяця у відповідності до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140, а також у подальшому здійснювати розрахунок комунальних послу без врахування непідтвердженої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення позивача, заперечення відповідача, надавши оцінку показам свідка та письмовим доказам, враховуючи встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та розрахунок спожитих позивачкою послуг без урахування непідтвердженої заборгованості та за тарифами при здійсненні оплати до 20-го числа місяця у відповідності до Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 03.02.2011 року № 140, оскільки в судовому засіданні встановлена правомірність нарахування відповідачем вартості спожитих позивачкою послуг за тарифами при здійсненні оплати після 20-го числа місяця, за наявності у позивача заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги, що виникла до 2004 року, тому відсутні підстави для проведення перерахунку спожитих позивачем послуг, ураховуючи також, що позивачем не зазначено період, який підлягає до перерахунку згідно предмету спору. Крім того, суд визнає безпідставними вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача в подальшому здійснювати розрахунок комунальних послуг без урахування непідтвердженої заборгованості, оскільки суд не наділений повноваженнями на здіснення захисту прав та законних інтересів особи без відсутності факту порушення останніх, тобто на майбутнє. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в інтересах ЖРЕО № 414 Дніпровського району м. Києва про зобов'язання зробити перерахунок по сплаті за квартиру та комунальні послуги і зобов'язання застосувати щомісячну скидку є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed