Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №MKВІGК00000016 від 29 травня 2006 року остання отримала кредит в сумі 26400 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 травня 2021 року, та із зобов'язанням повернути ці кошти та сплатити проценти за користування кредитом. У порушення умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконала, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 13 січня 2015 року має заборгованість в сумі 58115,18 гривень, яка складається з наступного: 22463,92 гривень - заборгованість за кредитом; 17086,15 гривень -заборгованість по процентам за користування кредитом; 3828 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14737,11 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] 30 травня 2006 року уклали договір іпотеки №MKВІGК00000016, де остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 39,21 кв.м., житловою площею 19,21 кв.м., яка розташована в [ADDRESS]. Позивач додатково повідомляв відповідачку про порушення основного зобов'язання з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. На підставі наведеного просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKВІGК00000016 від 30 травня 2006 року в сумі 58115,18 гривень звернути стягнення на квартиру загальною площею 39,21 кв.м., житловою площею 19,21 кв.м., яка розташована [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, розташованій по [ADDRESS] та стягнути з відповідачки судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Олексик В.В., діючи в інтересах позивача надав заяву про розгляд справи без представника банку, підтримання позовних вимог, та не заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачка, [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в жодне судове засідання не з'явилася. Причину неявки суд не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №MKВІGК00000016 від 30 травня 2006 року, за яким банк надав останній кредит в сумі 26400 гривень, із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між майновим поручителем - відповідачкою [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк", було укладено іпотечний договір №MKВІGК00000016 від 30 травня 2006 року. Згідно умов договору іпотеки іпотекодавець [PERSON] у випадку невиконання своїх зобов'язань за кредитним договором взяла на себе зобов'язання відповідати перед іпотекодержателем належним їй на праві власності нерухомим майном - квартирою [ADDRESS], загальною площею 39,21 кв.м., житловою площею 19,21 кв.м. Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника. Статтею 11 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені). Як встановлено матеріалами справи, позичальник - [PERSON] не виконувала зобов'язання за кредитним договором, кредит не повернула, проценти за користування кредитом в порядку та на умовах кредитного договору не сплачувала. У зв'язку з чим станом на 13 січня 2015 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ПАТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором №MKВІGК00000016 від 30 травня 2006 року складає 58115,18 гривень, в тому числі 22463,92 гривень - заборгованість за кредитом; 17086,15 гривень -заборгованість по процентам за користування кредитом; 3828 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 14737,11 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. За умовами договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у випадку невиконання позичальником зобов'язань в строки передбачені кредитним договором, а саме, при повному або частковому неповерненні у строки встановлені кредитним договором суми кредиту, та/або при несплаті або частковій несплаті в строки передбачені кредитним договором сум відсотків за користування кредитом, сум винагороди за надання фінансового інструменту. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.. 12 цього Закону. Згідно з п.3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суд, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предмет іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання умов кредитного договору, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Крім того, на підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає до стягнення 824,75 гривні судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved