Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовоною заявою про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він у період з 2002 року по 2014 рік перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] в них народилася дочка [PERSON] . З 20014 року, після припинення стосунків між ним та [PERSON] , донька майже постійно проживала у нього, а на теперішній час взагалі постійно проживає з ним за адресою: [ADDRESS] , де для неї створені усі необхідні умови для відпочинку та розвитку. Дитина є інвалідом і потребує постійної уваги, догляду, піклування та лікування. Відповідач, отримуючи пенсію по інвалідності на доньку, витрачає вказані кошти на власні потреби. За весь час, що дочка проживає у нього, між ним та дівчинкою склалися дружні відносини. Вони разом виконують домашнє завдання, і він створив усі належні умови для її проживання. Відповідач, у свою чергу,безвідповідально ставиться до виховання дитини: не вчила з нею уроки, не приділяла достатньої уваги для лікування, навчання дочки. Крім того, неодноразово була помічена у зловживанні спиртними напоями. Приблизно за два останні роки відповідачка жодного разу не приїздила до дочки, матеріальної допомоги також не надавала. Питання щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] з матір"ю дитини вирішити у добровільному порядку вони не можуть, а тому позивач змушений був звернутися до суду. Просив суд постановити рішення, яким визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з ним, її батьком , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх доходів , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаюи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовної заяви та надав пояснення в межах заявлених позовних вимог, уточнивши, що відповідач на протязі останніх шести років, не мешкає з дитиною, забеспечує усім дитину позивач, якому допомагають у всьому його батьки. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що не займається дитиною, тому що ніхто їй цього не дозволяє, пояснила, що збирала дитину ( купувала одяг) до першого класу, бажає забрати дитину собі, коли влаштує все в себе вдома., відбудеться це скоро, допомоги на дітей не надавала, більш, як два роки, бо постійно працює на сезонних роботах, купила з співмешканцем хату в с. Зелена Рубанівка. В подальші судові засідання відповідач не з"являлась, будучи належним чином повідомлена, про місце, час розгляду справи. Представник Відділу у справах дітей Каховської міської ради, Ковальчук В.М., у судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. 22 вересня 2020 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав [PERSON] , 2008 року народження, на яке мати дитини не з`явилася, хоча була письмово повідомлена про день, час та місце розгляду вказаного питання. На засіданні було вирішено одноголосно пропонувати виконкому Каховської міської ради надати висновок про доцільність проживання малолітньої доньки позивача разом з батьком. Представник Міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Каховської міської ради, [PERSON] , у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] зазначив, що є співмешканцем відповідача, що сторони проживають окремо, дитина мешкає разом з батьком. Не пам"ятає, коли саме відповідач забирав до себе [PERSON] . Наразі придбали будинок, хочуть забрати дитину. Допитані у судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] , повідомили, що є сусідами сторін, та вказали, що [PERSON] мешкає з батьком , бабусею, своїм братом та сестрою за адресою : [ADDRESS] , матір на подвір"ї, на вулиці протягом останніх трьох - чотирьох років не бачили. Дітьми завжди займається мати позивача, та сам позивач: водить до школи, в лікарню, до магазину, інколи діти самі йдуть, завжди охайно одягнені, весела родина. Матір [PERSON] не пам"ятають коли бачили, поряд з дітьми. Допитана в судовому запсіданні [PERSON] , дитина сторін, пояснила суду, що тривалий час проживає разом із батьком [PERSON] , бабусею та братом і сестрою мешкають у м. Каховка Херсонської області, у будинку бабусі, який разом з бабусею піклується про неї, робить домашнє завдання, грає з нею, заробляє гроші та утримує її з братом та сестрою. Оскільки вона є інсулінозалежною, то уколи привчилась робити собі сама, за чим слідкує бабуся. Зі слів дитини матір у її житті відсутня, дитина жодного разу не згадала у розповіді про матір, що остання провідує її, піклується, чи телефонує, чи дарує подарунки. Хоче проживати разом з батьком [PERSON] . Вислухавши доводи учасників процесу, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та давши оцінку доказам, наданим в їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що у період з 2002 року по 2014 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З висновку про доцільність проживання малолітньої [PERSON] , 2008 року народження з батьком [PERSON] , наданим виконавчим комітетом Каховської міської ради встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с.83-84). Відповідно до довідки про склад сім"ї, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). Як вбачається з медичних довідок, [PERSON] , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває ( а.с.11). Згідно до характеристики, наданої директором Каховської ЗОШ 1-111 ступенів № 6 [PERSON] навчається у загальноосвітній школі № 6, має середній рівень знань, слабке здоров"я, потребує особливого догляду. До навчання ставиться позитивно, в конфлікти не вступає, має багато друзів. Питання пов"язанні з навчанням, здоров"ям дитини вирішуються через бабусю ( а.с.12). Відповідно до акту оцінки потреб сім"ї/особи, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] від 25.05.2020 року, родина проживає у приватному будинку з усіма зручностями, який належить на праві власності дідусеві [PERSON] . Будинок у задовільному стані. У житловому приміщенні дотримуються санітарно-гігієнічних норм. Наявна необхідна побутова техніка. [PERSON] проживає у кімнаті зі старшою сестрою, яка облаштована відповідно до дитячих потреб та навчання ( а.с.13-17). Згідно до акту оцінки потреб сім"ї/особи за місцем мешкання [PERSON] , с. Зелений Під, Каховського району Херсонської області та додатків до акту, на момент обстеження в оселі частково прибрано. З матір"ю було проведено бесіду щодо визнання батьківства [PERSON] так, як діти проживають з ним і без законних підстав. Мати погодилась, щоб [PERSON] визнав батьківство. Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року та яка набрала чинності для України 27.09.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за нею за законом. Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 160, ч.ч.1,2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14 грудня 2016 року по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Заслухавши позицію кожної із сторін, позицію Органу опіки та піклування, що дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, батько виховує та утримує дочку, суд вважає вірним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з її батьком- [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] . Саме проживання малолітньої [PERSON] з батьком, на думку суду, буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до ч.1,2, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує загальне матеріальне становище сторін та потреби дитини даного віку, а також те, що в своїх поясненнях, наданих до суду в матеріалах позивач довів необхідність отримання аліментів на утримання неповнолітньої дочки саме в розмірі, заявленому в позові. На підставі викладеного вище, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved