Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому, в черговий раз уточнивши вимоги, просить: 1) виділити у натурі та визнати за нею право власності, з відступом від ідеальних долей, на 37/100 частин домоволодіння [ADDRESS] згідно другого варіанту розподілу домоволодіння зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1627/1628/1629 від 08.12.2014 року за яким виділити їй веранду площею 6,20 кв.м., передню пл. 6,50 кв.м., санвузол пл. 3,30 кв.м., житлові кімнати пл. 9,00 кв.м., пл. 19,30 кв.м. та пл. 11,00 кв.м., кухню пл. 9,10 кв.м., а також ганок "гн", вбиральню "Е", погріб "пг", колодязь "к", ? частину огорожі, стягнувши з відповідачів грошову компенсацію в сумі 88879 грн. 76 коп. і припинити право приватної спільної часткової власності щодо виділеної частини домоволодіння; 2) виділити у натурі та визнати за нею право власності на 57/100 часток земельної ділянки, що становить 739 кв.м. від загального розміру земельної ділянки розташованої у [ADDRESS], відповідно до третього варіанту розподілу зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №1627/1628/1629 від 08.12.2014 року, припинивши право приватної спільної часткової власності на вищевизначену земельну ділянку. 3) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені останньою судові витрати загальною сумою 6377 грн. 70 коп. На обгрунтування вимог представники позивача за ордером і угодою адвокат [PERSON] та за довіреністю [PERSON], кожен окремо, пояснили, що в [ADDRESS] розташовано домоволодіння 57/100 якого, відповідно до правовстановлюючих документів, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], а 43/100 - [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Частка якою фактично користується позивачка складається з веранди площею 6,2 кв.м., передньої пл. 6,5 кв.м., санвузла пл. 3,3 кв.м., житлових кімнат площами 9 кв.м., 19,3 кв.м. та 11 кв.м., а також кухні пл. 9,1 кв.м. Вказана частка є меншою за ідеальну. До частини належної відповідачам входить коридор площею 3 кв.м., дві передні пл. 5,7 кв.м. кожна, житлові кімнати площами 18 кв.м., 9,5 кв.м. та 5,9 кв.м., а також санвузол пл. 4,6 кв.м., веранда пл. 39,1 кв.м., кухня 2-9 пл. 9,20 кв.м. Ця частина є більшею за ідеальну належну відповідачам. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1297 кв.м., із яких [PERSON] належить 570 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 169 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16.09.2013 року, [PERSON] належить 290,5 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 86,5 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі договору дарування від 18.08.2005 року і свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2010 року, а [PERSON] - 139,5 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 41,5 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2010 року. На даний час між [PERSON] та відповідачем [PERSON] склалися край неприязнені стосунки внаслідок небажання останнім добровільно визначитись з розподілом спірного домоволодіння та земельної ділянки, що робить неможливим початок ремонтних робіт будівль та благоустрою ділянки. Запропонований варіант розподілу домоволодіння є фактичним використанням на даний час будинку і найбільш відповідає інтересам сторін, а - земельної ділянки повністю розмежовує співвласників, що сприятиме припиненню сварок. Викладені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] вимоги позову визнала повністю і не заперечує виділу позивачу частки домоволодіння по другому варіанту експертизи, а земельної ділянки - по третьому. При цьому пояснила, що зазначені варіанти фактично відповідають реальному стану та інтересам сторін. Відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову з підстав відсутності необхідних для розподілу спірної нерухомості документів, які він на даний час збирається почати оформлювати. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] також заперечує задоволенню вимог посилаючись на солідарність з думкою [PERSON] Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ч.1 ст. 356 ЦК України вказано, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. У п.18 підпункту "е" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зокрема зазначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Судом встановлено, що в [ADDRESS] розташовано домоволодіння 57/100 якого належить на праві спільної часткової власності [PERSON], а 43/100 - [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Частка якою фактично користується позивачка складається з веранди площею 6,2 кв.м., передньої пл. 6,5 кв.м., санвузла пл. 3,3 кв.м., житлових кімнат площами 9 кв.м., 19,3 кв.м. та 11 кв.м., а також кухнею пл. 9,1 кв.м. Вказана частка є меншою за ідеальну. Частина відповідачів складається з коридору площею 3 кв.м., двох передніх пл. 5,7 кв.м. кожна, житлових кімнат площами 18 кв.м., 9,5 кв.м. та 5,9 кв.м., а також санвузла пл. 4,6 кв.м., веранди пл. 39,1 кв.м., кухні 2-9 пл. 9,20 кв.м. і є більшею від належної їм. Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 1297 кв.м., із яких [PERSON], відповідно до 57/100 частин домоволодіння, належить 570 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 169 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16.09.2013 року, [PERSON] належить 290,5 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 86,5 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі договору дарування від 18.08.2005 року і свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2010 року, а [PERSON] - 139,5 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 41,5 кв.м. для ведення особистого селянського господарства на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2010 року. Дані обставини доводяться належними доказами, як то відповідними свідоцтвами про права власності, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, Державними актами на право власності на земельні ділянки та іншими праововстановлюючими документами (а.с.6-19, 28, 34, 35, 37-51, 54-73, 104-126). Слід зазначити, що наведені документи є дійсними і ніким із сторін не оспорюються, самовільні будівлі відсутні. Отже, належність сторонам у спільній частковій власності зазначених вище часток спірної нерухомості повністю доведена і будь-яких сумнівів не викликає. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що виділ у натурі належної позивачу частки із майна, що є у спільній частковій власності не буде порушувати прав інших співвласників. Відхиляючи доводи відповідача про те, що виділ у натурі частки із спірного нерухомого майна без відповідного оформлення документів, зокрема, державної реєстрації прав власності на належну йому земельну ділянку є неприпустимим, суд вважає необхідним зазначити, що відсутність державної реєстрації прав власності належного [PERSON] майна при наявності правовстановлюючих документів не є перешкодою для виділу в натурі належної позивачу частки. Погоджуючись із запропонованим позивачем другим варіантом виділу у натурі частки домоволодіння та третім - земельної ділянки, зазначених у висновку судової будівельно-технічної експертизи №1627/1628/1629 від 08.12.2014 року (а.с.83-103), суд виходить з наступного. Так, другий варіант виділу у натурі частки домоволодіння є фактичним використанням сторонами будинку на протязі тривалого часу, а тому не потребує виконання будь-яких будівельних робіт пов"язаних з переобладненням, що для позивачки, вік якої майже вісімдесят років, було б дуже скрутно. Щодо третього варіанту виділу земельної ділянки, то за цим варіантом дотримуються розміри площ належні сторонам, а також відбувається повне розмежування, що, на переконання суду, сприятиме припиненню сварок і налагодженню добросусідских відносин. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат суд виходить з того, що ст.88 ЦПК України не передбачає винятків стягнення цих витрат в залежності від визнання чи не визнання позову, а тому пропозиція представників позивача покласти судові витрати виключно на відповідача [PERSON] є неприйнятною. Отже, належно підтверджені судові витрати слід стягнути з відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved