Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

09.10.2020 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що за договором оренди від 15.09.2013 року, укладеним між [PERSON] та ФОП [PERSON] , останньою було отримано в тимчасове платне користування (оренду) належний позивачці магазин загальною площею 88,5 кв.м. по [ADDRESS] . Вказане приміщення було отримано відповідачкою для розміщення магазину відповідно до умов п.п. 1.1-3.2 договору. За приміткою у договорі останній строк оренди зі сплатою оренди було змінено. Отже термін дії договору сплив 30.12.2015 року, однак згідно вимог статті 785 ЦК України [PERSON] орендоване приміщення не повернула, орендну плату не сплатила. Згідно відомостей з офіційного сайту державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ФОП [PERSON] припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець з 24.10.2016 року. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою договірних зобов`язань позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором оренди від 15.09.2013 року по орендній платі в сумі 9 906 грн. 40 коп.; пеню 1\~807 грн. 91 коп.,; 3% річних 946 грн. 56 коп.; інфляційні витрати 42\~326 грн. 36 коп. та збитків, понесених внаслідок неповернення майна в сумі 10\~770 грн. 41 коп., а всього 65 757 грн. 64 коп. Ухвалою суду 12.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено порядок надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень проти відповіді на відзив, доказів і клопотань, а також наслідки невчинення таких дій або вчинення їх з порушенням визначених строків. Відповідачку попереджено про те, шо у разі ненадання відзиву і доказів у встановлений судом строк без поважних причин справу буде вирішено за наявними матеріалами справи. Відповідачка отримала позовну заяву разом з доданими до неї документами, однак наданим правом не скористалася, відзиву, доказів або заперечень проти позовних вимог суду не надала. Відповідачкою було заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки, в якому вона фактично висловила свою позицію щодо позову. Вказала, що вона здійснювала підприємницьку діяльність у магазині по [ADDRESS] на підставі договору з ПП «Орієнтал-ТС», яке володіє правами на зазначений магазин і здійснювало реконструкцію торгівельного павільйону, а [PERSON] за це майно отримала гроші. Документів на підтвердження вказаного вона не має, але такі документи зберігаються в справах ПП «Орієнтал-ТС». Ухвалою суду від 26.11.2020 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 17.12.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки - ПП «Орієнтал-ТС», оскільки [PERSON] не додано жодного доказу на підтвердження викладених у клопотанні аргументів, зокрема тих, що підтверджують існування ПП "Орієнтал-ТС", його представників, існування будь-яких цивільно-правових угод, укладених будь-ким зі сторін з цим приватним підприємством. Додана до клопотання довіреність видана на ім`я [PERSON] , а його причетність до ПП "Орієнтал-ТС" не встановлена. Наданий позивачкою договір оренди від 15.09.2013 року підписаний [PERSON] . Ухвалою суду від 21.01.2021 року відмовлено ПП «Орієнтал-ТС» про вступ до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачки через відсутність доказів на підтвердження викладених у клопотанні аргументів, зокрема документу, що підтверджує право власності, користування, в тому числі на умовах оренди, щодо магазину по [ADDRESS] ; документів щодо самого ПП "Орієнтал-ТС", його власників, засновників, представників, існування будь-яких цивільно-правових угод, укладених будь-ким зі сторін з цим приватним підприємством. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність; позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачка заявила клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що вона протягом 20-21 січня пройшла тестування та в неї виявлено коронавірусне захворювання, просить призначити справу після 30.04.2021 року з урахуванням карантинних обмежень. На думку суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, оскільки відповідачкою не надано доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин. Також наразі Миколаївська область знаходиться в «жовтій» зоні; локдаун в Україні не запроваджений. Крім того, відповідачка мала право прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, але таким правом не скористалася. Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом на стадії підготовчого розгляду, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів у відсутність сторін. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.09.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 88,5 кв.м. по [ADDRESS] , яке передається орендарю (ФОП [PERSON] ) в тимчасове платне користування для розміщення магазину терміном з 15.09.2013 року по 15.09.2015 року. В подальшому сторони домовились про продовження дії вказаного договору строком до 30.12.2015 року, про що вчинили напис на зворотній частини аркушу, на якому викладено текст договору, та скріпили власними підписами. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] припинила свою діяльність як фізична особа-підприємець з 24.10.2016 року, а тому позов пред`явлено саме до фізичної особи, а не підприємця. Вищевказане нежитлове приміщення належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2001 року, виданого Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області, державного акту на право власності на землю серія МК № 031274 від 28 квітня 2002 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації МК142136630026, виданої 20.09.2013 року Управлінням ДАБІ у Миколаївській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2017 року індексний номер 106624392. Після спливу терміну дії договору (30.12.2015 року), відповідачка до цього часу орендоване приміщення не повернула, орендну плату не сплатила. З дати укладення договору оренди відповідачкою не було сплачено орендних платежів, чим було порушено умови п.п.5.1. та п.п.5.2. договору. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписами ч.1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже законодавством встановлено обставини, за яких виконання зобов`язання припиняється, зокрема у разі виконання проведеним належним чином. У даному випадку відповідачка мала грошові зобов`язання, які виникли на підставі договору. Однак відповідачка договірні зобов`язання не виконала належним чином та не розрахувалась із позивачкою. Статтею 530 ЦК встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачка порушила установлені договором строки. Згідно умов п.5.2. договору за користування приміщенням відповідачка зобов`язалася сплачувати орендну плату один раз на рік до десятого числа січня місяця кожного наступного року. Отже заборгованість за 2013 рік складає (4320/365*107днів) 1\~266 грн. 40 коп., за 2014 рік складає 4 320 грн., за 2015 рік складає 4 320 грн., а всього 9\~906 грн. 40 коп. Таким чином, сума заборгованості відповідачки, яка виникла на умовах договору, складає 9\~906 грн. 40 грн. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Згідно умов п.5.3. пеня за кожен день прострочення грошового зобов`язання складає 0,05%. Отже пеня за 365 днів 2017-2018 року складає 1\~807 грн. 91 коп. (9906,40*0,05*365). Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже 3% річних складають суму: за 2014 рік заборгованість 1266,40*3% = 37 грн. 99 коп.; за 2015 року (1266,40+4320) *3% = 167 грн. 60 коп.; за 2016 року (1266,40+4320+4320) *3% = 297 грн. 20 коп.; за 2017 рік (1266,40+4320+4320) *3% = 297 грн. 20 коп.; за 2018 рік (1266,40+4320+4320) *3%/365* 180=146 грн. 56 коп., всього 946 грн. 56 коп. Інфляційні витрати за наростаючим підсумком склали: за 2014 рік заборгованість 1266,40*1,249 = 1 581 грн. 73 коп.; за 2015 рік (1266,40+4320) *1,433 = 8\~005 грн. 31 коп.; за 2016 рік (1266,40+4320+4320) 11\~134 грн. 34 коп.; за 2017 рік (1266,40+4320+4320) 11\~263 грн. 12 коп.; за 2018 рік (1266,40+4320+4320) 10 341 грн. 86 коп., всього: 42\~326 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Після закінчення терміну договору відповідачка орендоване нею нерухоме майно позивачці не повернула, як то встановлено цивільним законодавством. Частиною 1 ст. 795 ЦК України встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Однак передання в оренду відповідачці об`єкта оренди за актом не було передбачено договором та його дія розпочиналась з дати його укладення про що свідчать підписи сторін та п.4.1 договору. Частиною 2 статті 795 УК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Однак по сьогодні [PERSON] не повернула за актом орендоване майно внаслідок чого у позивачки наявні збитки у вигляді упущеної вигоди від отримання орендної плати. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.п.2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками зокрема є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки внаслідок неповернення майна за 2016 рік 4 320 грн., за 2017 рік 4 320 грн., за 2018 рік (4320/365*180) 2\~130 грн. 41 коп., а всього 10\~770 грн. 41 коп. Відповідачкою не надано відзиву та доказів на спростування позовних вимог. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачкою доведене, а відповідачкою не спростоване порушення договірних зобов`язань, яке виникло з вини відповідачки. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved