Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.04.2018 року звернувся в суд з наведеним позовом до відповідачаКомунального підприємства «Полтавська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, в якому просив стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника станом на 05.04.2018 року у розмірі 39807,90 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2017 року визнано незаконним та скасовано наказ від 07.11.2016 року, виданий начальником КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради №78-к «Про звільнення з роботи», яким [PERSON] звільнено з посади водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, у зв'язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України; поновлено [PERSON] на посаді водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради; стягнуто з КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу із 07.11.2016 року по 19.06.2017 року у розмірі 30559,60 гривень, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. 21.08.2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №554/10690/16-ц, виданого 27.07.2017 року Октябрським районним судом м.Полтави про поновлення [PERSON] на посаді водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради. До теперішнього часу рішення суду від 21.06.2017 року в частині поновлення позивача на роботі не виконане. Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі станом на 05.04.2018 року складає 198 робочих днів, а саме: з 22.06.2017 року по 05.04.2018 року. Середній заробіток [PERSON] за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі станом на 04.04.2018 року складає 39807,90 гривень (201,05 грн. х 198 = 39807,90 гривень). Ухвалою суду від 13.04.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду представником позивача подана заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Зі згоди позивача, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2017 року визнано незаконним та скасовано наказ від 07.11.2016 року, виданий начальником КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради №78-к «Про звільнення з роботи», яким [PERSON] звільнено з посади водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради у зв'язку зі скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України; поновлено [PERSON] на посаді водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради; стягнуто з КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу із 07.11.2016 року по 19.06.2017 року у розмірі 30559,60 гривень, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць (а.с. 5-8). 21.08.2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ у Полтавській області відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №554/10690/16-ц, виданого 27.07.2017 року Октябрським районним судом м.Полтави про поновлення [PERSON] на посаді водія КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради (а.с.9). Позивач дотепер на роботі не поновлений, що не оспорюється. Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 18, 430 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 7 цієї статті встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Це зазначено і в правовій позиції,яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-435 цс15 , відповідно якої за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1». Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави вважати, що 22.06.2017року він повинен бути поновлений відповідачем на роботі і мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи після поновлення на роботі. Відповідач неправомірно не виконав рішення суду, тому суд повинен захистити порушенні права позивача. Відповідачем не наведено доказів у розумінні ст. ст.77-78,80 ЦПК України, що свідчили б про поважність причин не видання КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради наказу про поновлення позивача на роботі після проголошення рішення суду. З огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 18, 430 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків. Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (зі змінами та доповненнями станом на 29.07.2015 р.). Відповідно до пункту 5 розділу IV цього Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2017 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці, передуючі звільненню, складає 201,05 гривень Згідно з положеннями ст. 82 ч.4 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Затримка виконання рішення суду складає 247 робочих днів, а саме період з 22.06.2017 року по 18.06.2018 року. 201,05 грн. х 247 дні = 49659,35 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у розмірі 49659,35 грн. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень

Outcome: approved