Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У зв'язку з тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 13 грудня 2007 року, згідно якого відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, позивач виконав свої зобов'язання, однак відповідачка не виконує взяті на себе обов'язки по погашенню кредиту, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість по кредитному договору в сумі 29523 гривні 44 копійки та судові витрати по справі. Представник позивача, ПАТ КБ "ПриватБанк", [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що попереднє судове рішення щодо стягнення заборгованості № 570/1920/14-ц від 12 травня 2014 року відповідачкою не виконано, вона нічого не сплатила, тому позов підтримує повністю, просить його задоволити, не проти розгляду справи за відсутності відповідачки. Що стосується заяв відповідачки, що за цим договором вона повністю виплатила заборгованість і їй надали новий кредит в 2013 році, то тоді їй видано зовсім інший кредит, як підприємцю, він зазначений як "Ліміт на розрахунковий рахунок" і відношення до кредитного ліміту 2007 року він відношення немає. По кредиту від 2013 року також є заборгованість. Відповідачка [PERSON] в перші судові засідання з'являлася, але в судовому засіданні за її клопотаннями оголошувалися перерви, бо вона хотіла скористатися послугами адвоката, з'ясувати в банку суму заборгованості, але будь-яких дій не вчиняла, з'являючись в наступне судове засідання знову заявляла якісь клопотання. В останнє судове засідання відповідачка не з'явилася і не повідомила суд про причини неявки, хоча про дату, місце і час розгляду справи вона була повідомлена своєчасно і належним чином. Від відповідачки не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, чи слухання справи у її відсутності, а тому суд визнає її неявку в судове засідання неповажною і розцінив його як навмисне затягування розгляду справи. З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності відповідачки, на підставі наявних у справі документів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 13 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н , згідно якого банк надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сума кредитного ліміту змінювалася. Відповідачка належним чином не виконувала свої зобов'язання і своєчасно не сплатила заборгованості по кредиту, за відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 31.08.2015 року становить 44 830 гривень 50 копійки і складається із заборгованості по кредиту в сумі 12707 грн. 76 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 29 773 грн. 74 коп., заборгованості по пені та комісії в сумі 2349 грн. 00 коп., штрафу (фіксованої частини) в сумі 250 грн., штрафу (процентної складової) в сумі 1393 грн. 97 коп., що підтверджено відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви. Також судом встановлено, що рішенням Рівненського районного суду від 12 травня 2014 року (справа № 570/1920/14-ц) задоволено повністю позов ПАТ КБ "ПриватБанк" і з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 16951 грн. 03 коп. На виконання даного рішення суду ПАТ КБ "ПриватБанк" отримав виконавчий лист і як пояснив представник позивача, виконавчий лист був звернутий до виконання, але сума заборгованості не була стягнута. Тому банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню та комісію. Тому сума заборгованості за кредитним договором станом на 31.08.2015 року, за мінусом вже стягнутої судовим рішенням суми заборгованості, становить 29 523 грн. 44 коп. і ця сума складається з заборгованості по відсотках за користування кредитом, заборгованості по пені та комісії, штрафів. Сума заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, долученим до матеріалів справи. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж року та такої ж якості. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлює частина перша статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку відповідачка не погашає, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, тобто в наявності є порушення права позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до часткового задоволення і сума заборгованості підлягає частковому стягненню. Тобто, до стягнення підлягає суму заборгованості по процентах за користування кредитом - 26080 грн. 47 коп., сума пені та комісії - 1799 грн. 00 коп., а разом підлягає до стягнення 27879 грн. 47 коп. У частині вимог щодо стягнення штрафів, то вони не підлягають задоволенню, оскільки штраф (фіксованої частини) в сумі 250 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1393 грн. 97 коп. стягнуті з відповідачки у попередньому судовому рішенні від 12.05.2014 року (справа № 570/1920/14-ц). Суд не може взяти до уваги доводів відповідачки про те, що вона за кредитним договором від 13.12.2007 року повністю сплатила заборгованість, оскільки це не підтверджено об'єктивними обставинами справи, а на підтвердження своїх доводів відповідачка не надала жодного доказу. А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв'язку з частковим задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved