Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те що з 13.08.2005 року вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування в шлюбі, а саме 20.06.2007 року вони з відповідачем за спільні кошти купили квартиру [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю. Квартира є неподільною, так як знаходиться в багатоквартирному будинку, через що її неможливо поділити в натурі. А тому просила поділити майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності, виділивши їй та відповідачу кожному 1/2 частку квартири [ADDRESS] та визнати за нею та відповідачем за кожним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з"явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивачка в заяві вказала, що позов підтримує; відповідач в заяві вказав, що позов визнає. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 13.08.2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області ( копія свідоцтва про шлюб а.с. 5). Під час шлюбу за договором купівлі - продажу приватизованої квартири від 12.06.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу, сторони придбали приватизовану квартиру [ADDRESS] (копія договору купівлі - продажу а.с. 7). Право власності на квартиру оформлено за відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст.60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України України передбачено, що майно, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" коли жоден із подружжя попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Квартира розташована в багатоповерховому будинку, відповідачем позов визнано, через що суд вважає, що квартира, яка належить сторонам, є неподільною, вона не може бути реально поділена між сторонами відповідно до їх часток, в зв"язку з чим суд вправі визначити ідеальні частки сторін в цьому майні без його реального поділу та залишити майно у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного ,

Outcome: approved