Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16 серпня 2011 року між АТ «Страховою компанією «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір Добровільного страхування наземного транспорту № 1728а/11дп (далі - Договір страхування), згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки “TOYOTA YARIS”, д/н [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Далі позивач зазначає, що 12 липня 2012 року у м. Дніпропетровську з вини [PERSON] (далі - Відповідач), який керував автомобілем “MERCEDES BENZ”, д/н [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль “TOYOTA YARIS”, д/н [NUMBER]. Згідно звіту від 17.06.2012 року, розмір завданих збитків власнику автомобіля “TOYOTA YARIS”, д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 11 248 (одинадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 27 коп. Позивач зазначає, що ним було фактично виплачене грошове відшкодування у розмірі 10 748 (десять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 27 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 36359 від 02.08.2012 року. У зв'язку з чим, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля у розмірі 10 748 (десять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 27 коп., яке позивачем було сплачено на рахунок ТОВ фірми «Алмаз Мотор Лтд». У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в порядку регресу матеріальні збитки у розмірі 10 748 (десять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надали суду заяву в якій просять слухати справу у їх відсутність, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.38). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка (а.с. 33) та поштове відправлення яке повернулось до суду із відміткою «закінчення терміну зберігання» (а.с. 36), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність такого відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи по суті такої особи. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 липня 2012 року приблизно о 13 год. 30 хв. водій [PERSON], рухаючись по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, керуючи транспортним засобом марки "MERCEDES BENZ", д/н [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем “TOYOTA YARIS”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що на праві приватної власності належить останній, та що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини [PERSON], що підтверджується постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2012 року (а.с.16). Означена постанова набула чинності у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена та не підлягає додатковому доказуванню. Судом також встановлено, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль “TOYOTA YARIS”, д/н [NUMBER], який належить [PERSON]. Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1728а/11 від 16.08.2011 року, що був чинний на момент скоєння означеної ДТП (а.с. 7-11). Судом також встановлено, що згідно з умовами вказаного Договору страхування, на підставі страхового акту № 2012/V/OMOD06492/VESKO 18112 від 31.07.2012 року та зібраних документів фактичний розмір виплати страховика за пошкоджений транспортний засіб складає 10 748 (десять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 27 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 36359 від 02.08.2012 року (а.с. 20). Відповідно до приписів ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач у своїй позовній заяві порушив питання про стягнення заподіяної шкоди відповідно до ст. 993 ЦК України. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Зокрема, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Разом з цим, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Зокрема, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. В порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суд зауважує, що регресні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування. Таким чином, вимога Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] є не регресною вимогою, а вимогою, що є похідною від суброгаційних прав страховика. Оскільки в даному випадку позивач виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування і зобов'язання з приводу відшкодування шкоди збереглося (шкода ще не відшкодована відповідальною особою), то відбулася заміна суб'єкта в такому зобов'язанні щодо відшкодування шкоди і до позивача перейшли суброгаційні права. Таким чином повернення сплачених позивачем коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту № 1728а/11дп від 16.08.2011 року повинно відбуватися саме в порядку суброгації, а не регресу. За загальним правилом в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тобто в даному випадку має значення саме сума страхового відшкодування виплачена позивачем потерпілій особі. Таким чином, зважаючи на всі обставини, що встановлені судом, вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми заподіяної шкоди є такими, що підлягають до задоволення в частині стягнення із відповідача фактично виплаченого грошового відшкодування у розмірі 10 748 (десять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 27 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені та понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved