Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, про стягнення з Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на її користь грошові кошти у сумі 79069 гривень 96 копійок, які складають спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , як нарахована недоотримана сума пенсії. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, справу просили розглянути без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиції учасників справи. Аргументи позивача. [INFO] помер її батько - [PERSON] , який був пенсіонером та отримував пенсію. Після смерті батька, будучи спадкоємицею, вона звернулась до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 313 348 гривень 17 копійок. 11 листопада 2020 року вона звернулась до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії за померлого батька, і 05 лютого 2020 року їй була виплачена недоотримана пенсія в сумі 234278 гривень, тобто в неповному розмірі. Залишок не виплаченої недоотриманої пенсії її батька склав 79069 гривень 96 копійок. Але вважаючи ці кошти такими, що входять до складу спадщини після смерті її батька, і відмову у її виплаті незаконною, просить стягнути кошти з відповідача в судовому порядку. Аргументи відповідача. Розпорядженням управління від 27 грудня 2017 року [PERSON] був взятий на облік з 01 лютого 2015 року та перебував на обліку в Рубіжанському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області як отримувач пенсії. Але в зв`язку з тим, що комісія відмовила у відновленні пенсії [PERSON] , управління не здійснювало нарахування та виплату пенсії. І [PERSON] з 26 лютого 2015 року із заявою про поновлення виплати пенсії або за роз`ясненнями щодо невиплати пенсії до управління не звертався. Після його смерті, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, 11 листопада 2019 року до управління звернулась його спадкоємиця - дочка [PERSON] , і талоном разового доручення від 05 лютого 2020 року, їй було виплачено недоотриману пенсію після смерті її батька в розмірі 234 278 гривень 21 копійка, правомірно зменшивши розмір виходячи з розрахунку терміну виплати за останні три роки. Тому, у задоволенню позовних вимог слід відмовити. Оцінка суду щодо фактів. Відповідно до розпорядження № 6653 від 27 грудня 2017 року, [PERSON] , з 01 лютого 2015 року був взятий на облік в Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, як отримувач пенсії за віком, за даними електронної пенсіонної справи як внутрішньо переміщена особа (а.с.22-26,27,28,29,30). [INFO] , у місті Брянка Луганської області, помер [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва (від 08 листопада 2019 року) про право на спадщину за законом до складу спадщини після смерті [PERSON] , увійшла недоотримана пенсія, сума якої становить 313348 гривень 17 копійок, і спадкоємицею цього майна, згідно свідоцтва є його дочка [PERSON] (а.с.8). При цьому розмір недоотриманої пенсії померлого, на підставі запиту державного нотаріуса щодо наявності залишку недоотриманої пенсії на ім`я [PERSON] , відповідач розрахував самостійно та повідомив про розмір недоотриманої пенсії державного нотаріуса листом від 21 жовтня 2019 року № 2763/03.2-31К (а.с. 8,22-26). Одинадцятого листопада 2019 року до відповідача, із заявою на отримання недоотриманої пенсії, звернулась [PERSON] , і після перерахунку пенсії (розмір якої склав 234278 гривень 21 копійка за період з 11.11.2016 року по 30 квітня 2019 року), талоном разового доручення від 05 лютого 2020 року № 7/1/2 (виплату з видачею на руки) позивачу було виплачено недоотриману пенсію її батька в розмірі 234278 гривень 21 копійка (а.с . 22-26). Чотирнадцятого лютого 2020 року, із заявою до Кремінського відділу Рубіжанського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Луганській області звернулась [PERSON] , в своїй заяві, посилаючись на те, що 11 лютого 2020 року їй була виплачена тільки частина недоотриманої пенсії її батька (в розмірі 234278 гривень 21 копійка).І оскільки спадщина після смерті її батька складається з недоотриманої пенсії у розмірі 313348 гривень 17 копійок, просила надати відповідь про причини невиплати в повному обсязі недоотриманої пенсії її батька відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 11). Листом від 27 лютого 2020 року, відповідач повідомив [PERSON] про те, що розрахунок розміру виплати недоотриманої пенсії здійснювався у відповідності до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня звернення за недоотриманою пенсією та по місяць смерті пенсіонера, тобто з 11.11.2016 року по 30.04.2019 року, і її розмір склав 234278 гривень 21 копійка (а.с. 9-10). Але, не погодившись із відмовою у виплаті їй спадщини померлого батька, у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 313348 гривень 17 копійок, тобто у повному її розмірі, [PERSON] звернулась до суду із позовом з проханням стягнути на її користь залишок не сплаченої спадщини в розмірі 79069 гривень 96 копійок (а.с. 6,7,8,9,10-11). Оцінка суду змісту відносин сторін спору. Таким чином, із встановлених обставин вбачається, що позивач вступив у відносини спадкування, в межах яких між ним, як спадкоємцем, та відповідачем, як органом пенсійного фонду, в якому знаходиться частина недоотриманої пенсія спадкодавця, виник спір щодо розміру та порядку отримання пенсії спадкодавця його спадкоємцем - позивачем. Оцінка суду щодо права. Згідно з пунктом 1 та 7 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права людини і громадянина, гарантії цих прав, а також правовий режим власності. І, зокрема частина 1 статті 1216 Цивільного кодексу України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А положення частини 1 статті 1218 вказаного кодексу встановлюють, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. При цьому суд враховує, що за положеннями частини 1 та 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Отже, за вказаними положеннями Цивільного кодексу України та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума недоотриманої пенсіонером пенсії, по місяць смерті включно, входить до складу спадщини. При цьому суд одразу відзначає, що якщо член сім`ї померлого пенсіонера не звернувся до органу пенсійного фонду у шестимісячний строк за виплатою, спадкоємець не втрачає право на її отримання, оскільки вона входить до складу спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). І до складу його спадщини, увійшло право на отримання пенсії у розмірі 313348 гривень 17 копійок (а.с.8). Відповідно до положень частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. А згідно з частинами 1 та 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його не дійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. При цьому суд враховує, що на підставі частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Позивач надала суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 листопада 2019 року за яким, вона є єдиною спадкоємицею такого спадкового майна [PERSON] , як недоотримана ним пенсія у розмірі 313348 гривень 17 копійок. І тому суд не має ніяких сумнівів у тому, що саме позивачка, набула право власності на цю пенсію, у порядку спадкування за законом, і на всю вказану у свідоцтві суму пенсії. Суд узяв до уваги аргументи відповідача про те, що сума пенсії, яка повинна бути виплачена позивачу може бути, на підставі статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зменшена, в залежності від дати звернення спадкоємця із заявою та усіма необхідними документами. І дійсно, положеннями статті 46 вказаного закону встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Проте суд відзначає, що вказана норма матеріального права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, тобто до відносин спадкування, де спадкомцем успадковується вся сума недоотриманої пенсіонером пенсії. Вказаної правової позиції дотримується і Верховний Суд, що зазначено ним у постанові від 06 липня 2020 року (справа №750/8819/19). Але навіть якби така норма права підлягала би застосуванню (з чим суд не погоджується), відповідач повинен був би довести наявність вини померлого пенсіонера у тому, що він не отримав пенсію з власної вини. А суд не бачить будь-яких доказів того, що [PERSON] не отримав пенсію до дати своєї смерті, з власної вини. Те, що на думку відповідача померлий знав про не виплату пенсії і не звертався про її поновлення, а значить не отримував її з власної вини - є тільки припущенням, нічим не доведеним і не обгрунтованим з точки зору взаємозв`язку двох фактів: обізнаності про не випалту пенсії та не звернення до відповідача за її поновленням. До того ж, якщо слідувати логікою відповідача (в частині можливості зменшення розміру успадкованої пенсії ще й після смерті пенсіонера), то якби позивачка звернулась до суду із позовом поза межами трьох років з дати смерті [PERSON] (незалежно від будь-яких причин), то тоді суд повинен був би взагалі відмовити у задоволенні позову за спливом певного строку, що суперечить узятим Україною на себе зобов`язанням за пунктом 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки позбавлення власності на підставі спливу строку, само по собі, вочевидь є непропорційним заходом, який не відповідає легітимній меті, навіть якщо це передбачено законом. Тому суд ще раз констатує, що саме позивачка набула право власності на пенсію [PERSON] , у порядку спадкування за законом, і на всю вказану у свідоцтві суму пенсії, зокрема на 313348 гривень 17 копійок, яка після часткової її сплати відповідачем складає 79069 гривень 96 копійок. При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 5 статті 1268 ЦК України (за якими незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини), [PERSON] набула право власності на недоотриману пенсію [PERSON] , саме з 05 квітня 2019 року (з часу відкриття спадщини). А відповідач ніяким чиином не довів, що свідоцтво про право на спадщину є скасованим чи не чинним. Додаткові висновки суду щодо права. Відповідач посилається на те, що в силу положень постанови Правління Пенсійного фонду України від 13 грудня 2018 року №27-1 "Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсії у 2019 році", з 01 січня 2019 фінансування пенсійних виплат здійснюється відповідним головним управлінням з поточних рахунків ПФУ в областях, тобто головним управлінням ПФУ в Луганській області. Але суд не може із цим погодитись, оскільки вказана постанова не виключає можливості здійснення виплат, які передбачені законодавством, зокрема і виплат недоотриманої пенсії територіальними управліннями ПФУ, до яких, на підставі пункту 1 Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (що затверджено постановою Правління ПФУ №28-2 від 22 грудня 2014 року і зареєстровано у Мінюсті) відноситься і відповідач. Який, в силу положень підпунктів 7 та 8 пункту 4 цього ж положення: виплачує пенсії, ... та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, ... та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Вказані пункти положення є діючими, і сам акт зареєстрований у Міністерстві юстиції України. І, як вказав сам відповідач сплата може відбутись і шляхом оформлення разового доручення. Висновок суду по суті позовних вимог. З огляду на все вище викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 79069 гривень 96 копійок, як пенсія, яку вона набула у порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] [INFO] . Отже,

Outcome: approved