Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою. Відповідач не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за період з жовтня 2016 року по травень 2021 року утворилась заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку складає 40144 грн. 02 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період часу з жовтня 2016 року по травень 2021 року в сумі 40144 грн. 02 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та часткове визнання позовну, просила застосувати строк позовної давності (а.с. 31). З`ясувавши позицію сторін, обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 16 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Землянським В.І., зареєстрованого у реєстрі за № 287 (а.с. 25-26), [PERSON] купила квартиру за номером [ADDRESS] , жилою площею 33,7 кв.м, загальною площею 56,5 кв.м. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 209196084 (а.с. 26 зворот), право приватної власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2020 року, р/№ 287, зареєстроване 16 травня 2020 року. Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На ім`я споживача [PERSON] (а.с. 23) теплопостачальником відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 4). В період 2016-2021 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення, що підтверджується актами про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системі централізованого опалення від 15 жовтня 2016 року, від 17 жовтня 2017 року, від 25 жовтня 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 8-10). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (із змінами і доповненнями) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами фактично виникли договірні відносини щодо надання позивачем відповідачу послуг з опалення, оскільки позивач надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач прийняла ці послуги, на ім`я відповідача оформлений особовий рахунок в абонентській службі позивача. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач не здійснював в повному обсязі оплату послуг з теплопостачання за вказаною адресою, в зв`язку з чим позивачем нарахована заборгованість за період з жовтня 2016 року по травень 2021 року в сумі 40144 грн. 02 коп. (а.с. 4). Також, позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, що утворилася за вказаною вище адресою за останні три роки до звернення до суду (а.с. 36), з якого вбачається що розмір заборгованості у період з червня 2018 року по квітень 2021 року включно складає 17567 грн. 35 коп. Між сторонами у справі 28 травня 2020 року було укладено договір про розстрочення заборгованості за послуги з теплопостачання (а.с. 24), згідно п. 1 якого підприємством надано споживачу [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості за послуги теплопостачання, що утворилася станом на 01 травня 2020 року на суму 32 422 грн. 60 коп. на строк 60 місяців, з 28 травня 2020 року по 28 травня 2025 року, умови якого не дотримані в повному обсязі відповідачем, що слугувало підставою для звернення до суду із цим позовом (п.4.1 договору). Як зазначено у п. 4.2 договору, після звернення до суду цей договір рахується достроково розірваним (а.с. 24 зворот). Відповідач [PERSON] згідно письмової заяви позовні вимоги визнала частково, при розгляді даної справи просила суд застосувати строк позовної давності (а.с. 31). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому, частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 УК України власність зобов`язує. Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено факту отримання відповідачем послуг з теплопостачання у період до 16 травня 2020 року, тобто до часу реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі укладеного договору купівлі-продажу (а.с. 26 зворот). Так, позивачем не доведено, що відповідач, або за її згодою інша особа, до 16 травня 2020 року користувалися об`єктом нерухомого майна та отримувала послуги теплопостачання, що надавалися позивачем за вказаною адресою. Зі змісту договору купівлі-продажу квартири від 16 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Землянським В.І., зареєстрованого у реєстрі за № 287 (а.с. 25-26), не вбачається прийняття на себе покупцем [PERSON] зобов`язання з погашення заборгованості по оплаті послуг теплопостачання, що утворилася до моменту переходу права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно із зазначеними вище нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц. Таким чином, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з травня 2020 року (початок нарахування в опалювальному сезоні - листопад 2020 року) по квітень 2021 року включно (кінець нарахування в опалювальному сезоні) в розмірі 9741 грн. 97 коп., що є різницею між сумою щомісячних нарахованих платежів за фактично надані послуги з теплопостачання за відповідний період в загальному розмірі 14361 грн. 97 коп. та сумою внесеної споживачем оплати за надані послуги у вказаний період в загальному розмірі 4620 грн. 00 коп. (14631,97 грн. - 4620 грн. = 9741 грн. 97 коп.). У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 550 грн. 93 коп. (а.с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: partial