Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що він є власником 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] , успадкованою після смерті його батька [PERSON] , 1939 р.н. Право власності на належну частку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Співвласником 1/3 частки в спірній квартирі є вдова померлого [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає за адресою в [ADDRESS] . 1/ [ADDRESS] часткою в квартирі володіє [PERSON] , яка фактично проживає за іншою адресою. Спір між ними з питання його проживання в спірній квартирі відсутній. Більш того, як співвласники майна, вони пропонували [PERSON] продати спірну квартиру та розділити кошти, щоб позивач мав змогу купити собі кімнату в гуртожитку. Проте, на дану пропозицію відповідачка категорично не погодилась і продовжила чинити перешкоди у здійсненні позивачем права володіння, користування та розпорядження належною часткою у праві спільної власності. Отже, відповідачка не дає згоди ні на проживання позивача в спірній квартирі, а ні на її продаж, чим позбавляє його можливості організувати своє життя. Враховуючи вищевикладене, просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні ним квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення його до даної квартири та передачі ключів від неї. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Ситник Т.А. позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач суду\~пояснив,\~щовін\~є інвалідом\~І групи\~за загальним\~захворюванням і\~потребує сторонньої\~допомоги.\~Окрім успадкованої\~після смерті\~батька частки\~у спірній\~квартирі,\~іншого житла\~не має.\~Не маючи\~у власності\~іншого житла,\~позивач вимушений\~проживати у\~своєї матері\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Відносини з\~матір`ю в\~нього дуже\~складні,\~вона наполягає\~щоб він\~виїхав з\~квартири і\~проживав окремо\~та відмовляється\~допомагати і\~доглядати сина. Оскільки він\~не може\~самостійно себе\~обслуговувати,\~позивачу довелось\~звернутись до\~соціальної служби,\~тож на\~даний час\~йому допомагає\~соціальний працівник\~ [PERSON] ,\~яка не\~раз була\~свідком напружених\~відносин між\~позивачем та\~матір`ю. Враховуючи життєві\~обставини,\~позивач хоче\~проживати окремо\~та користуватись\~належним йому\~на праві\~власності майном.\~Проте,\~ [PERSON] \~заперечує проти\~його проживання\~в спірній\~квартирі та\~не віддає\~ключі і\~надзвичайно агресивно\~поводиться. На ґрунті\~особистої неприязні\~ [PERSON] \~не дає\~йому можливості\~зайти в\~квартиру,\~в процесі\~спілкування допускає\~застосування принизливих\~слів,\~ображає його\~на предмет\~інвалідності та\~навіть погрожує\~фізичною розправою. З приводу неправомірної поведінки відповідачки позивач неодноразово звертався в різні інстанції, щоб якось вплинути на неї та припинити її агресивну, неадекватну поведінку. Зокрема, він звертався до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, але реальної допомоги не отримав. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, посилаючись на те, що за життя спадкодавця - батька позивача, останній не підтримував нормальних родинних відносин з батьком і після його смерті не опікувався спадковим майном та не буде ним опікуватися, оскільки не має на це коштів та усвідомлення необхідності дбати про спадщину. Категорично заперечувала проти вселення позивача у спірне майно. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є власником 1/3 частки квартири за адресою [ADDRESS] , успадкованою після смерті батька [PERSON] , 1939 р.н.. Право власності на належну частку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 10.06.2019, зареєстровано в реєстрі за № 1-1677. Співвласником 1/3 частки в спірній квартирі є вдова померлого відповідачка [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає за адресою в [ADDRESS] Чапаївка [ADDRESS] . Іншим співвласником 1/3 частки в квартирі є [PERSON] , яка фактично проживає за іншою адресою. Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК від 25.06.2005 позивач є інвалідом І групи за загальним захворюванням і потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 150 ЖК України позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю. Таким чином, позивач на даний час є власником своєї частки спірної квартири та має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Отже, судом безспірно встановлено, що позивач не має ключів від квартири [ADDRESS] , що підтверджується актом опитування сусідів від 25.08.2019, зокрема, в якому вказано, що [PERSON] , яка є співвласницею вказаної квартири, не дає змоги [PERSON] проживати в цій квартирі, яка дісталась йому в спадок від батька, а саме: не дає ключі, ображає, принижує, погрожує фізичною розправою, а сама у квартирі не живе. Цей факт не заперечується і самою відповіжачкою. Разом з тим, актом опитування сусідів від 16.12.2019 встановлено, що [PERSON] згідна на примирення з [PERSON] та на продаж квартири з подальшим розділом відповідно до свідоцтва про спадщину. Судом також встановлено, що між співвласниками не визначено порядок користування житловим приміщенням. Спосіб судового захисту порушеного права обраний позивачами як вселення до спірної квартири не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Тому, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, беручи до уваги той факт, що відповідачка позов визнала, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved