Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до Страхової компанії «Глобус» про відшкодування шкоди заподіяної злочином, в якому зазначає, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 26 жовтня 2016 року, близько 3 години 20 хвилин водій [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen LT35» державний номерний знак [NUMBER], рухаючись автодорогою «Стрій-Тернопіль-Кропивницький-Знаменка», неподалік с. Петрик Літинського району Вінницької області, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з рейсовим автобусом «БАЗ А079.23» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по маршруту «Хмільник-Вінниця» по належній смузі руху у зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] та пасажир автобуса [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинули. Відповідно до постанови прокурора від 24 лютого 2017 року вина водія автомобіля «Volkswagen LT35» [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України встановлена та кримінальне провадження №12016020000000349, яке внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 26 жовтня 2016 року закрито в зв'язку зі смертю обвинуваченого. Цивільно-правова відповідальність на автомобіль «Volkswagen LT35», яким керував обвинувачений [PERSON] застрахована в страховій компанії «Глобус» відповідно до полісу АЕ/8065458, який укладено 07.04.2016 року. Позивач перебував на утриманні покійної матері [PERSON], яка загинула в ДТП, так як є студентом Вінницького торгівельно-економічного інституту денної форми навчання, стипендії не отримує, тому 05 квітня 2017 року звернувся з заявою до відповідача про добровільне відшкодування шкоди на надав відповідні підтверджуючі документи, однак до даного часу в добровільному порядку відповідачем нічого не відшкодовано. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з страхової компанії «Глобус» 126337 гривень заподіяної шкоди. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в судове засідання не з'явився, надали суду заперечення в якому справу просять розглянути у відсутності їх представника. В запереченні зазначають, 05.04.2016 року між [PERSON] та ТДВ СТДВ «Глобус» був улкданий договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/8065458, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності особи, що експлуатує автомобіль «Фольцваген» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Щодо вимог [PERSON] щодо відшкодування витрат на поховання в розмірі 39337 гривень не визнають, оскільки на підставі наданих позивачем документів було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17400 гривень, які включають в себе ліміт по відшкодуванню витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. Зазначену суму було позивачу перераховано. Вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на проведення поминального обіду на суму 11000 гривень не визнають, оскільки вони до витрат згідно ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» не входять. Крім того, не підлягає до стягнення сума, яка перевищує встановлений ліміт, який складає 17400 гривень. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 17400 гривень позову не визнають, хоча п.27.3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю фізичної особи в зазначеному розмірі, проте в судовому засіданні необхідно з'ясувати коло спадкоємців тобто осіб, яким її спричинено. Без з'ясування зазначеної обставини, суд не може ухвалити законне рішення. Щодо відшкодування шкоди [PERSON] завданої внаслідок смерті годувальника в розмірі 69600 гривень не визнають, оскільки відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено таке відшкодування на одного утриманця загальний розмір якого за одного померлого не може меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат, який складає 52200 гривень. Тому суду необхідно з'ясувати чи перебувала [PERSON] на момент ДТП в шлюбі, чи були у загиблої живі батьки, та з'ясувати кількість дітей у загиблої. Без встановлення зазначеної інформації рішення не можна вважати законним. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 24 лютого 2017 року (а.с.8) судом встановлено, що кримінальне провадження №12016020000000349 щодо підозрюваного [PERSON] про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого с.2 ст.286 КК України закрито в зв'язку з його смертю. Із копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] (а.с.12) встановлено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Із копії довідки з Вінницького торговельно-економічного інстиутут за №132 від 22.03.2017 року (а.с.13) встановлено, що [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання, стипендію не отримує. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.14) встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Із копії листа приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Подолян О.О. за №02-14/163/34 від 18.09.2017 року (а.с.15) встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки мати померлої [PERSON] відмовилася від спадкування. Із копії товарного чеку №28/10/2016-1 (а.с.19) встановлено, що [PERSON] замовляв та сплатив за товари та послуги Вінницькому обласному центру "Реквієм" 18337 гривень. Із копії квитанції від 28.10.2016 року (а.с.23) встановлено, що [PERSON] сплатив 11000 гривень за обслуговування поминального обіду. Із копії квитанції (а.с.24) та копії видаткової накладної (а.с.24) встановлено, що [PERSON] сплатив 10 000 гривень за ритуальний комплект. Із копій заяв [PERSON] (а.с.26, 27-30) встановлено, що позивач звернувся до страхової компанії з заявою про отримання страхових виплат. Із копії полісу АЕ № 8065458 (а.с.48) встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] застраховано в Страховій комапнії "Глобус". Із розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.52), страхового акту №ЦВ-ЦВ-00000000002280 від 14.07.2017 року та копії платіжного доручення №20938 (а.с.54) судом встановлено, що було здійснено розрахунок страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 17400 гривень і здійснена їх виплата. Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища судом встановлено, що 15.08.1995 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на "[PERSON]". Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу судом встановлено, що 24.04.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із заяви [PERSON] судом встанволено, що вона на спадщини не прийняла, на неї не претендує. Претензій до страхової компанії не має і до суду звертатися не буде. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди,заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події,відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на ст. 6 вищезазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 27 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. 27.2. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. 27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. 27.5. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної безпеки. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищено небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Постанови Верхового суду України по справі № 6-2808цс15 від 10 лютого 2016 року, зазначено правовий висновок відповідно до якого відмовляючи в задоволенні позову, суди дійшли помилкового висновку про те, що оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у страховій компанії, а в матеріалах справи відсутні докази про надання відповідачем згоди на відшкодування завданої потерпілому шкоди, то обовязок такого відшкодувань покладається на страховика в межах передбаченого договором страхування ліміту страхового відшкодування, тобто максимально можливого розміру страхової виплати. Верховний суд України у рішенні №6-2808цс15 15 від 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до п.5 вищевказаної Постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково за наступних підстав. Вирішуючи питання задоволення позову в частині відкшоудвання витрат на поховання, поминального обіду та встановлення надгробного пам'ятника, суд виходить з наступного. Так, із наданих документів встановлено, що позивачем сплачено 39337 гривень, які складаються з 18337 гривень витрат на поховання, 11000 гривень витрат за поминальний обід та 10000 гривень ритуальний комплект. Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заявленої вимоги щодо стягнення 11000 гривень на поминальний обід, оскільки відповідно до ст. 2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" зазначені витрати не відносяться до витрат на поховання померлого. Щодо задоволення решти витрат на поховання та встановлення пам'ятника необхідно відмовити, оскільки відповідачем вже здійснено відшкодування зазначених витрат в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що складає 17400 гривень. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача [PERSON], суд вважає, що їх необхідно задовільнити повністю та стягнути її з відповідача в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що складає 17400 гривень, оскільки із наданих суду документів встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] так як [PERSON] мати померлої [PERSON] відмовилася від спадкування. Крім того судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 24.04.2008 року, а за таких підстав позивач є єдиним спадкоємцем і особою, якому завдано моральну шкоду. Щодо стягнення шкоди завданої внаслідок смерті годувальника в розмірі 69600 гривень, суд вважає, що вимоги в цій частині підлягають до задоволення частково в сумі 52200 гривень, оскільки відповідно до ст.27.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» таке відшкодування не може бути меншим за 36 мінімальних розмірів заробітних плат, яка відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 01 травня складав 1450 гривень. Судом встановлено, що позивач на момент смерті своє матері [PERSON] перебував на її утриманні, оскільки навчався в Вінницькому торговельно-економічному інституті. Крім того, [PERSON] на момент ДТП в шлюбі не перебувала, оскільки його 24.04.2008 року було розірвано, а тому колишній чоловік покійної претендувати на відшкодування шкоди не має права. Також у померлої [PERSON] є матір [PERSON], яка відмовилася від спадкування, оскільки подала до нотаріуса відповідну заяву, а також стягнення шкоди з відповідача, про що також надала суду відповідну заяву. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п.6 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача необхідно стягнути судові витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 гривень на відповідний рахунок.

Outcome: approved