Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 жовтня 2010 року між ним та Відповідачем був укладений, строком на п'ять років, договір оренди земельної ділянки площею 3,8585 га, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 602441 від 5 жовтня 2010 року. Даний договір оренди землі був зареєстрований у відділі Держкомзему в Носівському районі Чернігівської області 17 березня 2011 року за № 742380004000021. Оскільки у вищевказаному договорі відсутня істотна умова, а саме: умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, що є порушенням вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землі", він є недійсним і не може породжувати наслідки щодо передачі земельної ділянки від власника до іншого користувача. Позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та Відповідачем, оскільки у договорі відсутня істотна умова, та стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує з мотивів, які зазначені в заяві до суду, просив задовольнити, справу розглянути без його та позивача участі. Крім того, представник позивача зазначив, що проти проведення заочного розгляду справи заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає можливим розглянути справу без участі представника Відповідача. Враховуючи заперечення представника позивача проти проведення заочного розгляду справи, суд розглядає справу у звичайному порядку в відсутності сторін, по наявних у справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2010 року між [PERSON] та ПП «ЗЕМЛЯ І ВОЛЯ АГРО» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,8585 га, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 602441, виданого 5 жовтня 2010 року на підставі розпорядження голови Носівської районної державної адміністрації від 15 травня 2010 року № 153 (а.с. 10), строком на п'ять років, що підтверджується копією договору оренди землі (а.с. 6-8). Згідно ст. 20 Закону України "Про оренду землі" вищевказаний договір оренди земельної ділянки 17 березня 2011 року був зареєстрований у відділі Держкомзему в Носівському районі Чернігівської області за № 742380004000021. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації та ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Оскільки у спірному договорі оренди землі відсутня умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, то він підлягає визнанню недійсним відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі". За таких обставин суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір на загальну суму 243,60 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 1-3). З Відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved