Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

25.11.2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно доньки позивач вже зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, однак, зважаючи на позицію відповідача, який заперечив проти позбавлення батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав та надання можливості протягом пів року налагодити стосунки з донькою та виконувати батьківські обов`язки, в позбавленні відповідача батьківських прав було відмовлено. Позивач зазначає, що на даний час відповідач стосунки з донькою не налагодив та продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, зокрема не спілкується з нею, не приймає участі у її вихованні та утриманні, а також має заборгованість по сплаті аліментів на її утримання. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, а також стягнути з нього судові витрати. Ухвалою суду від 27.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третій особі встановлено п`ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву для подання пояснень на підтримку або заперечення проти позову. Ухвалою суду від 26.12.2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано в органу опіки та піклування Дніпровської в м. Києві державної адміністрації письмовий висновок щодо розв`язання спору. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення свідка [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (копія на а.с. 5), свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 6), рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2017 року, що набрало законної сили 25.04.2017 року (копія на а.с. 7-8), а також ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2017 року (копія на а.с. 9) підтверджено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № 62069-002132475-787-03 від 28.08.2017 року (копія на а.с. 10) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики ФОП [PERSON] від 24.10.2019 року (копія на а.с. 21), довідок ФОП [PERSON] №№ [NUMBER] , ЦДВ00000005 від 21.10.2019 року (копії на а.с. 11, 12) встановлено, що позивач з 14.09.2018 року працює на посаді касира в ФОП [PERSON] та за період з 01.01.2019 до 30.09.2019 її дохід склав 38529,09 грн. Судом встановлено, що позивач зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки, а також стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.06.2019 року, що набрало законної сили 04.07.2019 року (копія на а.с. 13-17) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, в іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання про судові витрати. Відмовляючи в задоволені позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки суд, серед іншого, врахував позицію відповідача, який заперечував проти позбавлення його батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування, яким відповідачу надано можливість налагодити стосунки з донькою. З довідки ДНЗ № 62 «Зернятко» № 34 від 22.10.2019 року (копія на а.с. 18), відповідної характеристики (копія на а.с. 19), а також довідки від 08.10.2019 року (копія на а.с. 20) встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , навчається в ДНЗ № 62 «Зернятко», мати дитини та її бабуся відвідують батьківські збори, свята у закладі освіти, приводять та забирають дитину, приймають участь у її вихованні. Дитина здорова, на "Д" обліку не знаходиться. Відповідно до довідки Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 15-31-25/25086 від 07.11.2019 року (копія на а.с. 22), а також розрахунку заборгованості (копія на а.с. 23) встановлено, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки. Як зазначила позивач, на даний час заборгованість значно зменшилася, однак повністю не погашена. Висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103/1239/41/3 від 18.02.2020 року (а.с. 75-76) визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Приймаючи до уваги встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] , та свідомого нехтування ним батьківськими обов`язками знайшов своє підтвердження, оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з донькою та не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Як повідомила позивач, відповідач бачив доньку, коли доньці було близько 1,5 роки. Суд також приймає до уваги те, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 04.06.2019 було відмовлено в задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав та було прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування, яким відповідачу було надано можливість налагодити стосунки з донькою. Однак, відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.02.2020, [PERSON] не скористався можливістю налагодження контакту з дитиною, жодного разу не звертався до органу опіки та піклування чи до суду щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, має заборгованість зі сплати аліментів. Протягом грудня 2019 - січня 2020 року з малолітньою [PERSON] працював психолог Дніпровського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді, за результатами таких бесід встановлено, що на запитання про тата дівчинка відповідає вказуючи на свого дідуся, [PERSON] про [PERSON] нічого не знає і ніколи його не бачила. За таких обставин третя особа надала висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] . Суд приймає до уваги вказаний висновок органу опіки та піклування, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. В суді свідок [PERSON] зазначив, що з 2019 року він спілкується з позивачем, а з січня 2020 року перебуває з нею у цивільному шлюбі. Донька позивача - [PERSON] за цей період не згадувала свого батька, а як батька позиціонує свого дідуся. Батько [PERSON] з неї не спілкувався, не телефонував, не приходив та не цікавився нею. Суд не бере до уваги подану позивачем Інформацію про результати роботи та психологічний стан малолітньої на момент обстеження № 1 від 20.01.2020, оскільки суду не надано доказів виконання позивачем обов`язку визначеного в ч. 9 ст. 83 ЦПК України щодо надіслання копії такої Інформації іншим учасникам. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що буде відповідати інтересам дитини. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини вирішено рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької областівід 04.06.2019 року, що набрало законної сили 04.07.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved