Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал"звернулось звернулось до суду з позовом [PERSON], за участю третьої особи на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь" про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь» 20 жовтня 2005 року було укладено кредитний договір №05/91 (зі змінами та доповненнями згідно додаткового договору від 09 липня 2010 року), згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 721000 дол. США строком до 30 жовтня 2013 року включно на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 09 липня 2010 року було укладено договір поруки. На підставі договору факторингу, укладеного 26 червня 2014 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ідеа Капітал", право вимоги до боржника за кредитним договором та право за забезпечувальними договорами перейшло від банку до нового кредитора (позивача), про що відповідача письмово повідомлено рекомендованим листом. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал" посилається на те, що всупереч умовам кредитного договору, свої зобов'язання боржник не виконує, кредит в порядку і в терміни, передбачені кредитним договором, не повернутий, проценти за користування кредитом та комісії за управління кредитом не сплачені, що підтверджується рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.10.2013 року, ухваленого у справі №924/981/13 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Либідь» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Про порушення боржником зобов'язань за кредитним договором відповідача повідомлено шляхом надіслання позивачем відповідної письмової вимоги про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором та повернення позивачу заборгованості. Згідно п. 1.1 договору поруки, відповідач зобов'язалась відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань у сумі 721000 дол. США (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором. Станом на 16.01.2015 р. боржник не сплатив кредитної заборгованості. Відповідач всупереч наявним зобов'язанням за договором поруки не повернув позивачу заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 2.3. договору поруки, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Зважаючи на те, що боржник належним чином не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в сумі 1658348,16 грн., з яких: 1562382,91 грн. - прострочена заборгованість за основним боргом; 89619,67 грн. - відсотки за користування кредитом; 5 000 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1206,04 грн. - пеня по простроченій заборгованості; 136,48 грн. - пеня по прострочених відсотках; 3,06 грн. - пеня по простроченій комісії за адміністрування кредиту, що встановлена рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.10.2013 року по справі №924/981/13 і підлягає до сплати кредитору, тобто позивачу згідно умов кредитного договору за порушення кредитних зобов'язань. Позивач стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №05/91 від 20.10.2005р. у сумі 1658348, 16 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки [PERSON] не підписувала договір поруки, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. Представник третьої особи на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь" просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що [PERSON] не підписувала договір поруки, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи. Окрім цього представник пояснив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом до поручителя, що при умові підписання відповідачем означеного договору поруки наявні підстави для відмови у позові через пропуск строку звернення до суду з позовом. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Либідь", пояснення експерта, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь» 20 жовтня 2005 року укладено кредитний договір №05/91 (зі змінами та доповненнями згідно додаткового договору від 09 липня 2010 року), згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 721000 дол. США строком до 30 жовтня 2013 року включно на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. В матеріалах справи наявний договір поруки від 09 липня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь» та [PERSON], укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №05/91 . На підставі договору факторингу, що укладений 26 червня 2014 року між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ідеа Капітал" право вимоги до боржника за кредитним договором та право за забезпечувальними договорами перейшло від ПАТ «Кредобанк» до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ідеа Капітал", про що відповідача письмово повідомлено рекомендованим листом. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.10.2013 р. задоволено частково позов ПАТ «Кредобанк» до ТОВ «Либідь» про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/91. Стягнуто з ТОВ «Либідь» на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість у сумі 1562382,91 грн. що еквівалентно 195468,90 дол. США (а.с. 6-9) В матеріалах справи наявний договір поруки, укладений 09 липня 2010 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь» та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №05/91 . Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] договір поруки від 09 липня 2010 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Кредобанк», товариством з обмеженою відповідальністю «Либідь» не підписувала, її волевиявлення на укладення цього договору не було. Зазначені обставини підтверджуються висновком судово-почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1832/18343/15-32 від 1 грудня 2015 року, згідно якого підпис у договорі поруки від 09 липня 2010 року від імені [PERSON] який міститься у розділі "Реквізити і підписи сторін» у графі "поручитель" виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с. 158- 162). Доказів, які б спростовували висновок експертизи або вказували на порушення методики проведеного дослідження позивач суду не надав. Не були встановлені такі і в судовому засіданні. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed