Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

29 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. [INFO] помер її батько [PERSON]. Вона має право спадкувати в першу чергу за законом після смерті [PERSON] за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] помер раніше своєї матері та не реалізував право на спадкування, яке перейшло до неї. У шестимісячний строк вона звернулась до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Також заяву про прийняття спадщини подав її син [PERSON], який є правнуком [PERSON] Дев'ята Київська державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до інформаційної довідки БТІ м. Києва від 20 серпня 2014 року житловий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Разом з тим, цей будинок входить до складу спадкового майна, оскільки він належав померлій [PERSON] на праві власності. Земельна ділянка, на якій побудований будинок, обліковується за померлою; житловий будинок не відноситься до категорії самочинно збудованих, оскільки під час технічної інвентаризації не був відображений в матеріалах інвентаризації як самовільний. На час його побудови виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Просила суд ухвалити рішення яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO], право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених в ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 73). 26 грудня 2014 року до суду подав заяву, в якій зазначив, що визнає позов та не заперечує проти його задоволення, оскільки його мати має право на спадкування після смерті [PERSON] (а.с. 78). Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки в судове засідання до суду подано не було. Третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 71). Направила до суду заяву, де зазначила, що оскільки правовстановлюючий документ позивачем до нотаріальної контори не подано, у нотаріуса немає підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Також просила розглянути справу за відсутності її представника та за наявними документами й доказами, враховуючи фактичні обставини справи ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства (а.с. 75-76). Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 23 березня 2014 року (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 22 серпня 2014 року (а.с. 20). Згідно свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 03 червня 1967 року, [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с. 21). У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вказано, що 12 травня 1939 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 02 січня 1948 року, в зв'язку з реєстрацією шлюбу між [PERSON] та [PERSON], остання взяла прізвище чоловіка "[PERSON]" (а.с. 22-23). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що померла [PERSON], була матір'ю померлого [PERSON], та бабусею позивача [PERSON]. Відповідач [PERSON] є сином позивача та відповідно правнуком спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження, [NUMBER], виданого 16 лютого 1993 року (а.с. 79). Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1266 ЦК України передбачає, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON], яка є внукою спадкодавця [PERSON], є спадкоємцем першої черги за правом представлення. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. У визначений законом строк [PERSON] подала до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] від 13 серпня 2014 (а.с. 44). Державний нотаріус Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори повідомила про неможливість видачі позивачу [PERSON] про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок (а.с. 24). Як на доказ належності спірного житлового будинку померлій [PERSON] на праві власності, позивач посилалася на те, що земельна ділянка № 722:528:055, на якій побудований будинок, обліковується за померлою; житловий будинок не відноситься до категорії самочинно збудованих, оскільки під час технічної інвентаризації не був відображений в матеріалах інвентаризації як самовільний; й на час його побудови виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації (а.с. 25, 27, 29-33). Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 20 серпня 2014 року житловий будинок [ADDRESS] у м. Києві на праві власності не зареєстрований (а.с. 26). Вбачається, що спадкодавець [PERSON] в передбаченому законодавством порядку не зареєструвала право власності на житловий будинок. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацем 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час побудови спірного житлового будинку - 1956 рік), питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З наведеного вбачається, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено належність спадкодавцю житлового будинок за адресою: [ADDRESS] на праві власності, оскільки обов'язкова державна реєстрація, чинним на час побудови будинку законодавством не передбачалася, не була обов'язковою, і від її наявності не залежало виникнення права власності. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 3654 гривень.

Outcome: approved