Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

До суду звернувся позивач , з даним позовом до відповідача та зазначає , що на підстав вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08.06.2004 року , відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину відповідальність за який передбачено ст. 118 КК України, за вбивство його батька [PERSON] Згідно такого вироку відповідач сплачував на його та його сестри утримання кошти у звязку зі смертю годувальника до їх повноліття. Після досягнення сестрою повноліття вона звернулась до суду та за судовим рішенням з відповідача стягувалися кошти на її утримання на період її навчання в учбовому закладі до закінчення такого закладу. 18 жовтня 2016 року йому виповнилось вісімнадцять років та відповідно відділом ДВС Головного управління юстиції в Дніпропетровській області було закрито виконавче провадження по примусовому стягненню з відповідача коштів на його утримання у звязку зі смертю годувальника за досягненням ним повноліття. З 01.09.2014 року він навчається у ДПТНЗ « Першотравенський гірничий ліцей» - ІІ- го рівня акредитації за професією «електрослюсар підземний, машиніст підземних установок». Термін закінчення його навчання закінчується 15.02.2018 року, тобто на даний час він навчається в учбовому закладі та має паво на утримання до закінчення такого навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Також позивач , на обгрунтування свого позову посилається на ту обставину , що згідно ч. 3 ст. 1200 ЦК України особам , які втратили годувальника , шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії , призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів. Згідно ст. 8 ЗУ " про державний бюджет України на 2017 р. " встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200 грн. На утримання загиблого батька були три особи , а саме - дружина ( мати позивача ), сестра та він ( позивач ). Тобто дохід ділився на трьох осіб , що в математичному виразі складало б рівності часток по 1 066 грн. на чоловіка. Отже , позивач вважає за можливе ставити питання про стягнення з відповідача на його користь шкоди спричиненої в результаті втрати годувальника у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Просить суд : стягнути з [PERSON] , [INFO], і.п.н.1462212792 на його [PERSON], і.п.н.3608505079 користь , на його утримання, щомісячно , шкоду , спричинену в результаті смерті годувальника , в твердій грошовій сумі , в розмірі 1000 ( одна тисяча гривень), з моменту подачі позову та до закінчення ним навчання , але не довше ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. В судове засідання позивач не зявився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги повністю підтримує , просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився , надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає частково, просить врахувати ту обставину , що він пенсіонер, проживає з дружиною інвалідом, та дуже хворіє сам. Вивчивши матеріали справи , заяви сторін , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено , що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08.06.2004 р. [PERSON] ( відповідача по справі ) було визнано винним у скоєнні злочину , передбаченого ст. 118 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на два роки. З матеріалів даної справи вбачається , що дійсно в результаті протиправних дій підсудного [PERSON] потерпілий [PERSON] від отриманих ножевих поранень помер на місці . Також за даним вироком було прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування шкоди спричиненої смертю годувальника на двох дітей : доньку Сніжану , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 300 ( триста ) грн. , починаючи з 01.06.2004 р. і до повноліття дітей або до зміни обставин. Довідкою Першотравенського гірничого ліцею від 07.04.2017 р. зазначається , що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2014 р. Термін навчання до 15.02.2018 р. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Таким чином , з вищезазначеного вбачається , що позивач був утриманцем свого батька, за вироком суду йому нараховано з відповідача відшкодування в розмірі 300 грн. , щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Відповідач в своїй заяві від 27.06.2017 р. позові визнає частково , при цьому посилається на скрутне матеріальне положення , на стан здоров"я та свій похилий вік. Суд не бере до уваги дані обставини , так як останнім відповідних доказів на підтвердження своїх доводів не надано ( крім пенсійного посвідчення ). Крім того , суд зазначає , що згідно норм ЦК України , в таких випадках шкода відшкодовується у повному розмірі . З роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна"(з послідуючими змінами) вбачається, що при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, який випливає з кримінальної справи, суд визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, наявних у кримінальній справі та додатково представлених сторонами під час розгляду цивільної справи. За правилами ч.1ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати спричинену особою шкоду виникає за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір , від сплати якого звільнено позивача , на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved