Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, котрого підтримала у судовому засіданні та пояснила, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 березня 2002 року ухвалено стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання дитини [PERSON], у розмірі 1/6 частини всіх його доходів . Однак з 2002 року прожитковий мінімум на дитину збільшився, ціни на всі продукти та товари виросли , у зв'язку з чим погіршився її матеріальний стан. Позивач зазначає, що фактично ніде не працює, підробляє неофіційно та має дуже низький та нерегулярний дохід. Дочка [PERSON] на даний час навчається у ВПУ № 14 м. Коломия на другому курсі. Стягуваних з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини всіх його доходів, їй , позивачці недостатньо для належного утримання неповнолітньої дитини, оскільки у зв'язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінилося, ріст цін провокує витрачати на утримання дочки значні кошти. Позивач вважає, що відповідач , працюючи в Київській міській дитячій клінічній туберкульозній лікарні за адресою м.Київ, вул.. Гамарника, 10 , будучи здоровим працездатним чоловіком має можливість сплачувати аліменти для забезпечення достатнім та нормальним харчуванням, задоволення основних та культурних потреб дитини [PERSON] в розмірі 14 частини всіх його доходів щомісяця до досягнення повноліття, котрих просить стягувати з [PERSON] на її користь Крім того, зазначає позивач, що незважаючи на вищезгадане рішення суду відповідач [PERSON], аліменти тривалий час не сплачує. Відповідно до ст.. 196 СК України відповідач несе за це матеріальну відповідальність в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до довідки -розрахунку по аліментах від 10 грудня 2013 року виданої відділом ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції за період з 01 січня 2013 року по грудень 2013 року у відповідача існує заборгованість по аліментах в сумі 3 536,01 грн. Заборгованість в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення 10,55 грн., за 11 місяців ( 335 днів) загальна сума за період 01 січня 2013 року по грудень 2013 року становить 3 534,25 грн. Крім того, зазначила, що відповідач дійсно пересилав час від часу на карточку дочки кошти, як на прохання останньої так і з власної ініціативи. Вищезгадані кошти не вважає сплатою аліментів, оскільки це було здійснено відповідачем добровільно. Ствердила, що у неї з відповідачем не було жодної домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання дочки на 2013 рік. Просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 534,25 грн. . Відповідач в судове засідання не з'явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмове заперечення в котрому зазначив, що 29 січня 2003 року ДВС Коломийського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-345, виданого 05 березня 2002 року про стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої [PERSON], 1997 року народження. В подальшому позивач забрала виконавчий лист, оскільки за домовленістю з нею, він відповідач сплачував аліменти добровільно до кінця 2012 року і претензій щодо сплати аліментів позивач не мала. Вказує, що на початку 2013 року з позивачем домовились про те, що він, відповідач буде перераховувати аліменти на рахунок дочки [PERSON] На виконання домовленості протягом 2013 року відповідач перераховував через термінали ПриватБанку зазначені аліменти на рахунок дитини. Всього ним сплачено по чеках на рахунок дитини суму в розмірі 4078, 58 грн. Проте після розірвання шлюбу 08 листопада 2013 року позивачка поставила вимогу сплати аліментів на дитину за увесь 2013 рік. Як вбачається з довідки ВДВС Коломийського МРУЮ загальна сума боргу по аліментах станом на 01.12.2013 рік становить 3536,01 грн., однак, зазначає, що ним у добровільному порядку за домовленістю з [PERSON] за 2013 рік сплачено по чеках на рахунок дитини аліментів у розмірі 4078,58 грн. Таким чином , вважає, що заборгованості по аліментах у нього не існує Крім того, вказує, що вимога [PERSON] про збільшення судом розміру аліментів з 1/6 до 14 частини усіх видів доходу щомісяця є безпідставною, оскільки позивач не навела доказів зміни розміру аліментів. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року відповідача [PERSON] допитано Миронівським районним судом Київської області . Згідно поставлених судом запитань [PERSON] пояснив, що не визнає позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки заборгованості по сплаті аліментів в нього не має, про що свідчать квитанції щодо добровільного переказу грошей, а вразі збільшення розміру аліментів він не взмозі буде перераховувати кошти на карточку дочці, не заперечує, щоб справу розглянули у його відсутності. Враховуючи усні та письмові пояснення сторін, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 березня 2002 року присуджено стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 12 неоподатковуваного мінімуму доходу громадян в місяць і проводити до повноліття дитини. (а.с.9) Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 листопада 2013 року між сторонами шлюб розірвано та неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір'ю, позивачкою по справі (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №323 ,батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] (а.с.5) Як вбачається з довідки № 4965 від 11 грудня 2013 року, виданої КП "Житлоінфоцентр" (а.с.6), позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має слідуючий склад сім ї: дочка [PERSON], 1997 року народження (а.с.6). Неповнолітня [PERSON] навчається у ВПУ № 14 м. Коломия на 2 курсі вищого професійного училища № 14 м. Коломиї, що підтверджується довідкою № 2304 від 25 вересня 2013 року (а.с.7) Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суми прожиткового мінімуму на 2014 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років становить 1286 грн., де прожитковий мінімум -це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Виходячи із того, що відповідач має постійне місце праці та його заробіток за період з серпня 2013 року по листопад 2013 року становить 10 175,73 грн. , що підтверджується довідкою про заробітну плату виданою Київською міською клінічною туберкульозною лікарнею (а.с. 34), а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] надає добровільно додатково доньці кошти на її потреби, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, однак суму, яку просить позивач, суд рахує дещо завищеною, оскільки доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі 14 частини всіх видів заробітку щомісячно нею не подано, а тому з урахуванням фактичних обставин справи, та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню на 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно. Згідно довідки-розрахунку №386/03-27/2 від 10 грудня 2013 року , виданої відділом ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції, станом на 01 грудня 2013 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментах становить 3 536,01 грн. (а.с.12). Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СКвідповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до наступних, а кількість днів прострочення за аліментами обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено по сплаті певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання дітей і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось перерахування і виплата аліментів. Таким чином, беручи до уваги довідку-розрахунок №386/03-27/2 від 10 грудня 2013 року, та виходячи з вимог ст.196 СК України, суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені), яку слід стягнути з [PERSON] за прострочення сплати аліментів, становить 1060,79 грн., а саме: за січень 2013р. - 91,54грн.; за лютий 2013 р. - 91,54 грн.; за березень - 91,54 грн.; за квітень - 96,30 грн.; за травень - 96,30 грн.; за червень- 96,30 грн.; за липень- 99,45 грн.; за серпень - 99,45 грн.; за вересень - 99,45 грн.; за жовтень - 99,45 грн.; за листопад - 99,45 грн. За змістом ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Проте, частиною 4 статті 195 СК України чітко визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 березня 2002 року видано виконавчий лист №2-345/02, а постановою державного виконавця від 28 січня 2003 року відкрито виконавче провадження, а в послідуючому, державним виконавцем обчислено розмір заборгованості за аліментами, який не оспорювався позивачем-стягувачем. Щодо посилань відповідача на те, що заборгованості по сплаті аліментів у нього не має, оскільки він перераховував кошти на рахунок дитини , то як стало відомо у судовому засіданні це був його добровільний вияв і рахувалось позивачем як додаткова допомога дочці покільки будь-яких угод чи домовленостей позивачка із відповідачем не укладала, що підтвердила у судовому засіданні. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] пеню від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 01 грудня 2013 року в розмірі 1060 ( одна тисяча шістдесят) грн.. 79 коп., а в решті позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 181,182,192,196 СК України та

Outcome: partial