Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про захист прав споживачів. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивачі є вкладниками ПАТ «КБ «Експобанк» згідно відповідних договорів банківського вкладу. Зазначалося, що у ПАТ «КБ «Експобанк» існує заборгованість перед позивачами в загальному розмірі - 1 307 038,01 грн., в той час як ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію у цій фінансовій установі. Позивачами стверджувалось, що оспорюваний ними Кредитний договір № 0909/14-1 від 09.09.2014р. (надалі - Кредитний договір) є неукладеним між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк», оскільки грошові кошти на виконання цього договору не перераховувались. На підставі зазначено позивачами було зроблено висновок про недійсність таких договорів: 1. Договору іпотеки від 09.09.2014р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Костюк-Федорук К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 855 (надалі - Договір іпотеки), укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк» в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 0909/14-1 від 09.09.2014р.; 2. Договору про відступлення права вимоги від 23.09.2014р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1427 (надалі - Договір уступки), укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк». У зв'язку із наведеним, позивачі просили задовольнити позов повністю, стягнути на користь [PERSON] 800 000, 00 грн., на користь [PERSON] - 507 038, 01 грн. шляхом продажу з публічних торгів ремонтно-механічного корпусу (літера А), загальною площею 909,9 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] за оцінкою, встановленою в процесі виконавчого провадження. В судовому засіданні представник позивачів свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів ТОВ «ФК «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГРУП» та ПАТ ДІАМАНТБАНК» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях на позовну заяву та письмових поясненнях, наданих до суду, через необґрунтованість та неправомірність позовних вимог. Представник відповідача ПАТ КБ «ЕКСПОБАНК» в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями, надіслав до суду свої письмові пояснення у яких проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено судом, 09.09.2014 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (позичальник) та публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (кредитодавець) було укладено кредитний договір №0909/14-1. У відповідності до п. 2.1. вказаного договору кредитодавець надає позичальнику міжбанківський кредит у національній валюті у сумі 51 500 000,00 грн., а позивальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням оплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі в порядку та у термін (строки), встановлені цим договором. Умовами зазначеного договору передбачено, що кредит надається позичальнику терміном до 08.10.2014 року (включно).На виконання умов договору кредитні кошти були надані ПАТ КБ «ЕКСПОБАНК» 09.09.2014 року. В забезпечення кредитних зобов'язань 09.09.2014 року між публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (іпотекодавець) та публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки від 09.09.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №855, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року передає в іпотеку ремонтно-механічний корпус (літера А), загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 09.09.2014 між публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору своє право за кредитним договором №0909/14-1 від 09.09.2014 року з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід'ємною частиною, укладеним між первісним кредитором та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк". 23.09.2014 року між публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" (первісний іпотекодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Прайм кепітал груп" (новий іпотекодержатель) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 09.09.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк-Федорчук К.О., за реєстровим № 855, відповідно до якого новим іпотекодержателем стало ТОВ «ФК «ПРАЙМ КЕПІТАЛ ГПУП». Як вказується сторонами та не заперечується ПАТ «Експобанк», останній свої зобов'язання щодо виконання умов кредитного договору №0909/14-1 від 09.09.2014 року не виконав, що стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, встановленому іпотечними договорами від 09.09.2014 року.ТОВ «ФК «Прайм кепітал груп» прийняло у власність предмети іпотеки на підставі договору іпотеки від 09.09.2014 року, та на сьогоднішній день є законним власником об'єкту загальною площею 909,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні, основним аргументом позивачів, на якому будуються заявлені вимоги, є факт неукладеності Кредитного договору. Проте з вказаним твердженням суд погодитися не може з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 3 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Як зазначено в ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У даному випадку на підставі ст. 1054 ЦК України та виходячи із тлумачення характерних ознак кредитного договору, можна зробити висновок, що останній за своєю правовою природою є консенсуальним та вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов, що було наразі вчинено сторонами шляхом укладення відповідного договору у письмові формі. Достовірним свідченням укладання Кредитного договору є: - додержання сторонами договору вимог Параграфу 2 Глави 71 Книги 5 ЦК України щодо істотних умов (предмету, суми, строку повернення, розміру процентів); - підписання договору сторонами; - факт передачі кредитних коштів від ПАТ «Діамантбанк» на користь ПАТ «КБ «Експобанк». Отже, у даному випадку сторонами договору були виконані всі умови, передбачені чинним законодавством, зокрема, статтями 203, 215, 638, 639, 1046, 1054 ЦК України, що свідчить про факт укладення договору та необґрунтованість позиції позивачів. Посилання ж позивачів на не укладання Кредитного договору є надуманими та не підтверджуються жодними доказами. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх тверджень про не отримання ПАТ «КБ «Експобанк» кредитних коштів за Кредитним договором в сумі 51 500 000,00 грн., позивачами, в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надано жодних належних та допустимих доказів. Безпідставними є і вимоги позивачів про стягнення на їх користь грошових коштів в сумі 800 000,00 грн. шляхом продажу з публічних торгів іпотечного майна ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп». Так, зматеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Національного банку ПАТ «КБ ЕКСПОБАНК» знаходиться у стані ліквідації, відповідно до чого на правовідносини, пов'язані з його діяльністю розповсюджується дія ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює мораторій на задоволення вимог кредиторів банку у загальному порядку з моменту введення тимчасової адміністрації до банку. Сам позов не містить будь-якого нормативно-правового обґрунтування правомірності заявлених вимог позивачів та можливості стягнення коштів за рахунок реалізації іпотечного майна інших кредиторів неплатоспроможного банку. Такі позовні вимоги прямо суперечать вимогам ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та грубо порушують права і законні інтереси іпотекодержателів. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом. Частиною 4 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора. При цьому, ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Частиною 2 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Отже, спеціальним законодавчим актом (ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») передбачено порядок задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку. Вимоги ж позивачів про стягнення на їх користь грошових коштів за рахунок заставного (іпотечного) майна іншого кредитора прямо суперечать такому порядку. Крім того, виходячи з ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право за погодженням з уповноваженою особою Фонду звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому чинним законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. У разі якщо обсяг коштів від реалізації заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом. Реалізація іпотечного майна під час ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» може, як то прямо визначено ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», мати своїм наслідком виключно задоволення вимог іпотекодержателя - ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп». Вказане свідчить про безпідставність і недоведеність вимог позивачів про стягнення на їх користь грошових коштів за рахунок реалізації іпотечного майна ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп». Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз'яснив Пленум Верховного суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. З огляду на приписи ч. 3 ст. 215 ЦК України, звертаючись з позовом про визнання недійсним Договору іпотеки та Договору уступки, позивачі не надали обґрунтування того, що вказані договори порушують права і законні інтереси позивачів, які не є стороною ані Договору іпотеки, ані Договору уступки. Подання ж позивачами позову до ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Прайм Кепітал Груп» фактично суперечить встановленому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку та обсягу задоволення вимог кредиторів. На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень позивачів щодо неукладання Кредитного договору, щодо недійсності Договору іпотеки та Договору уступки, а також щодо стягнення на користь останніх грошових коштів за рахунок реалізації предмету іпотеки. Позивачами не надано до суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed