Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначивши, що вона є власником 13/25 частки домоволодіння з надвірними прибудовами по [ADDRESS] на підставі договору дарування №6557 від 31.07.1992 року, на земельній ділянці яка знаходиться у комунальній власності Маріупольської міської ради. Окрім неї співвласником зазначеного домоволодіння є [PERSON] , якому належить 12/25 частки. Крім того зазначила, що вона володіє та користується окремим домоволодінням, в якому є ізольований вхід. На підставі Рішення колегії Кальміуської районної адміністрації №8 від 29.01.2020 року існуючому об`єкту нерухомості житловому будинку (13/25 частки), що належить [PERSON] було надано поштову адресу [ADDRESS] . Позивачка зазначила, що для проведення державної реєстрації права власності на її домоволодіння, як на окремий об`єкт окрім правовстановлюючих документів на її частку, технічного паспорту та поштової адреси, їй необхідно також рішення суду, де буде встановлений цей факт, так їй було роз`яснено у Центрі наданні адміністративних послуг м. Маріуполя. Врегулювання питання в досудовому порядку не виявляється можливим оскільки відповідач не проживає у місті Маріуполі та зв`язок з ним відсутній. З метою захисту своїх порушених прав позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила виділити їй у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі 13/25 частини жилого будинку із відповідними частками споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] , які складається з наступного: частина житлового будинку літ. "А-1", житлова кімната 1-8 площею 8,9 кв.м.,житлова кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., кухня літ.а1-1 площею 11,4 кв.м., тамбур літ.а2-1 площею 3,6 кв.м., комора 2-4 площею 2,4 кв.м., сіні літ.а-1 площею 6,3 кв.м., комора 1-9 площею 2,8 кв.м., сіні літ.а5-1 площею 9,1 кв.м., сараї літВ-1, літ.Е-1, погреб літ.а/п, погреб літ.Г/п, убиральня літ.Ж-1, навіс літ.Е-1, огорожа №1,2, вимощення І; припинити спільну часткову власність між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з виділенням частки в натурі; визнати за [PERSON] право власності на виділене майно, а саме: частини жилого будинку із відповідними частками споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] , які складається з наступного: частина житлового будинку літ. "А-1", житлова кімната 1-8 площею 8,9 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., кухня літ.а1-1 площею 11,4 кв.м., тамбур літ.а2-1 площею 3,6 кв.м., комора 2-4 площею 2,4 кв.м., сіні літ.а-1 площею 6,3 кв.м., комора 1-9 площею 2,8 кв.м., сіні літ.а5-1 площею 9,1 кв.м., сараї літВ-1, літ.Е-1, погріб літ.а/п, погріб літ.Г/п, убиральня літ.Ж-1, навіс літ.Е-1, огорожа №1,2, вимощення І в натурі, як окреме єдине ціле (1/1). Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 08.04.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивачка в судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, у разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився за невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Клопотань про перенесення розгляду справи не надавав. Відповідно до відомостей Департаменту адміністративних послуг Маріупольської ради у реєстрі територіальної громади міста Маріуполя відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання гр. [PERSON] , [INFO] . Повідомлення про день, час та місце розгляду справи було направлено відповідачу за фактичною адресою місця розташування нерухомого майна, а також було опубліковано оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на офіційному сайті Судової влади України https://court.gov.ua. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На виконання вимог ухвали суду від 08.04.2020 року від Комунального комерційного підприємства «Міське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» для вивчення та огляду у судовому засіданні було надано оригінал інвентаризаційної справи №24738, в якій зберігаються технічні та копії правовстановлюючих документів на домоволодіння [ADDRESS] починаючи з квітня 1945 року. Згідно до рішення Народного суду Іллічівського району міста Жданов від 12.03.1981 року було розірвано шлюб та проведено поділ майна між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] було виділено та визнано право власності на частину домоволодіння, що дорівнює 12/25 будинку та складається з наступного: частина житлового будинку літ.А-1, кімната 1-3, кухня 1-2, сіні літ.а3, віранда літ.а, убиральня літ.Б, сарай літ.Г, погріб літ.г/п, сарай літ.2-1. За [PERSON] було визнано право власності на 13/25 частини будинку, що складається з наступного: частина житлового будинку літ.А-1, кімната 1-8, кімната 2-3, сіні літ.а1, погріб літ.а/п, сіні літ.а, тамбур літ.а2, сарай літ.В, сарай літ.Е. В подальшому [PERSON] подарував належну йому частину домоволодіння [PERSON] . Таким чином, власником 13/25 частини домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 31.07.1992 року №6557 посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Донецької області Ашла О.К., зі штампом про державну реєстрацію права власності від 27.10.1992 року Комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» є Позивачка. Відомості в інвентаризаційній справі №24738 ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» містять копію договору дарування з відміткою про реєстрацію за Позивачкою 13/25 частин домоволодіння, інформація щодо іншої частки у розмірі 12/25 від будинку наявне лише рішення Народного суду Іллічівського району м.Жданова від 12.03.1981 року та право власності за [PERSON] . Відповідно до договору дарування від 12.02.1992 року №І-632 посвідченого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Донецької області Папуш П.С., який було надано Позивачкою у якості доказів по справі, [PERSON] подарувала належну їй частину майна [PERSON] . За договором дарування, Відповідач є власником12/25 частини житлового будинку [ADDRESS] , які складається з наступного: частина житлового будинку літ. "А-1", кімната 1-3, кухня 1-2, сіні літ.а-3, віранда літ.а-4, убиральня літ.В, сарай літ.Г, погріб літ.Г/п, сарай літ.г, частина забору та замощення. Згідно з технічним паспортом від 09.10.2019 року інвентаризаційна справа №24738 виданого ККП «Міське бюро технічної інвентаризації -Маріупольська нерухомість» на 13/25 частини житлового будинку по [ADDRESS] , [PERSON] належить: житловий будинок літ. "А-1", житлова кімната 1-8 площею 8,9 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., кухня літ.а1-1 площею 11,4 кв.м., тамбур літ.а2-1 площею 3,6 кв.м., комора 2-4 площею 2,4 кв.м., сіні літ.а-1 площею 6,3 кв.м., комора 1-9 площею 2,8 кв.м., сіні літ.а5-1 площею 9,1 кв.м., сараї літ.В-1, літ.Е-1, погріб літ.а/п, убиральня літ.Ж-1, навіс літ.Е-1, огорожа №1,2, вимощення І, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м. Маються два окремі входи, частки 12/25 та 13/25 між собою ізольовані та не мають будь-яких отворів чи дверей. На підставі Рішення колегії Кальміуської районної адміністрації №8 від 29.01.2020 року існуючому об`єкту нерухомості житловому будинку (13/25 частки), що належить [PERSON] було надано поштову адресу [ADDRESS] . Службою містобудівного кадастру міста Маріуполя Головного управління містобудування і архітектури Маріупольської міської ради було надано Позивачці Витяг із бази даних Реєстру адрес №06-03-13/1711-05 від 31.01.2020 року про присвоєння поштової адреси житловому будинку (13/25 частки ) [ADDRESS] . Згідно висновку № 1794 від 06.07.2020 року ККП «МБТІ- Маріупольська нерухомість» вбачається, що можливо виділити в натурі 13/25 частин жилого будинку із відповідними частками споруд, розташованими за адресою: [ADDRESS] , які складається з наступного: частина житлового будинку літ. "А-1", житлова кімната 1-8 площею 8,9 кв.м., житлова кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., кухня літ.а1-1 площею 11,4 кв.м., тамбур літ.а2-1 площею 3,6 кв.м., комора 2-4 площею 2,4 кв.м., сіні літ.а-1 площею 6,3 кв.м., комора 1-9 площею 2,8 кв.м., сіні літ.а5-1 площею 9,1 кв.м., сараї літВ-1, літ.Е-1, погріб літ.а/п, убиральня літ.Ж-1, навіс літ.Е-1, огорожа №1,2, вимощення І, загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м.. Статтею 355 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Частиною 1 ст.364 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364,379,380,382ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно з ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. В силу положень статей 21,24,41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, вважає можливим та необхідним здійснити виділ майна Позивачки в натурі саме відповідно до єдиного варіанту технічного виділу, який було запропоновано [PERSON] , який виконано ще за рішенням суду від 12.03.1981 року при розподілі часток домоволодіння. Такий поділ не потребує здійснень переобладнань, будівельних робіт та відповідає фактичному порядку користування сторонами зазначеним будинком. За таких обставин суд, вважає, що позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved