Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 22) - розірвано. Заявником [PERSON] до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, вирішивши питання щодо зміни прізвища заявника на дошлюбне „[PERSON]" та вирішення інших питань, які повинні бути у рішенні суду згідно із законом, що відсутні в ухваленому рішенні суду від 16.05.2013 року, мотивуючи свою заяву тим, що рішенням суду не вирішено питання про повернення позивачем [PERSON] відповідачці [PERSON] грошових коштів, щодо поділу спільного рухомого майна, а також щодо зазначення факту „коли сторони зійшлись" та „розійшлись", що є підставою звернення заявника з даною заявою до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає державній реєстрації в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ст. 115 ч. 3 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу здійснюється судом за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з них засуджений до позбавлення волі, в порядку окремого провадження, а також за позовом одного з подружжя. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Статтею 235 Цивільного процесуального кодексу України, яка регулює порядок розгляду справ окремого провадження, визначено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При розгляді питання про розірвання шлюбу в порядку позовного провадження суд приймає рішення, в резолютивній частині якого зазначає висновок по суті заявлених позивачем вимог (ст.215 зазначеного Кодексу). Таким чином, належне вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові. Як убачається з матеріалів справи, під час укладення між сторонами шлюбу [PERSON], [INFO], змінила своє прізвище на „Степанюк", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 22) від 14.12.2011 року. (а.с. 4) Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов'язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що під час ухвалення заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року про розірвання шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14.06.2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області (актовий запис № 22), судом не вирішено питання щодо зміни прізвища відповідачки [PERSON] на дошлюбне „[PERSON]". З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення вимог заявника [PERSON] про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне „[PERSON]", що не було предметом розгляду під час ухвалення заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року та, відповідно, є підставою для ухвалення додаткового рішення. Разом з тим, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення щодо вимог заявника про повернення позивачем [PERSON] грошових коштів відповідачці [PERSON] та щодо поділу спільного рухомого майна подружжя, а також щодо встановлення факту „коли сторони зійшлись" та „розійшлись", що є предметом розгляду заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суду, - оскільки зазначені вимоги не були предметом позову [PERSON] під час звернення до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та, відповідно, не підлягали дослідженню під час судового розгляду справи та ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення щодо зазначених вимог заявника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial