overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, вказуючи, що він є рідним сином та спадкоємцем по закону після померлої [INFO] матері [PERSON], однак він не може оформити своїх спадкових прав, оскільки в свідоцтві про його народження ім'я матері записано "[PERSON]", як і в свідоцтві про одруження матері, а в свідоцтві про смерть матері ім'я матері вказано "[PERSON]". Відділ ДРАЦС відмовив у внесенні змін в актовий запис про його народження щодо зміни імені матері, а нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері через розбіжність в написанні імені матері, що є перешкодою в оформленні спадщини. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги заявника визнає. Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON], спадкова справа після її смерті була заведена по заяві заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що матір'ю заявника є [PERSON], яку кликали в селі "[PERSON]", і [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа. Згідно свідоцтва про народження заявника, ім'я його матері "[PERSON]", в актовому записі про шлюб ім'я нареченої "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть матері ім'я матері вказано "[PERSON]". Відділ ДРАЦС відмовив заявнику у внесенні змін в актовий запис про його народження щодо змін імені матері, а нотаріусом заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері через розбіжність в написанні імені матері заявника в його свідоцтві про народження та свідоцтві про її смерть. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що різнописання імені матері заявника в різних документах пояснюються помилками органів, які складали відповідні документи, тобто суб'єктивним фактором, тому факт родинних відносин необхідно встановити, а заяву задовольнити, враховуючи також, що заявник не може іншим чином реалізувати свої спадкові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

ПАТ «КБ "Надра" звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 29110 грн. 51 коп., яка виникла в результаті невиконання [PERSON] умов кредитного договору від 28 липня 2008 року, укладеного між позивачем та нею, згідно якого останній надано кредит у сумі 29000 грн. Поручителем виконання взятих [PERSON] зобов'язань по даному договору виступає [PERSON] В судове засідання представник позивача не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, повідомлені про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки. Відповідно до вимог ст. 169 ч. 4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 28 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого останній надано кредит у сумі 29000 грн. строком до 26 липня 2013 року зі сплатою 20,4 % річних за користування кредитними коштами (п.п. 1.1., 1.2. та 1.3. цього договору). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Станом на 3 липня 2013 року заборгованість за кредитом становила в сумі 29110 грн. 51 коп. 28 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра" і [PERSON] укладено договір поруки, п 1.1. якого передбачено відповідальність поручителя перед кредитором у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що оскільки умови кредитного договору та договору поруки в частині погашення заборгованості відповідачами не виконувались, а тому з них в солідарному порядку підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 29110 грн. 51 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі- ПАТ "Дельта Банк") звернулось до суду з вказаним позовом. Зазначало, що 16 листопада 2012 року між ним і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав [PERSON] у власність грошові кошти у сумі 5228 грн. 66 коп., а [PERSON] зобов'язалась своєчасно сплачувати банку проценти за користування кредитом у відповідності до графіку платежів, який є невідємною частиною договору. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, просило стягнути з [PERSON] на користь банку 5228 грн. 66 коп. заборгованості по сплаті кредиту, 24 коп. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 575 грн. 19 коп. заборгованості по сплаті комісій, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивш надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 16 листопада 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" і [PERSON] укладено кредитний договір у формі заяви № 005-28008-161112 (а.с. 5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 2 та пп. 1.1, 4 частини 4 заяви ПАТ «Дельта Банк» надало [PERSON] споживчий кредит у сумі 5228 грн. 66 коп. під 0,01 % річних та 1 % щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості строком на 10 місяців, а [PERSON] зобов'язалась здійснювати погашення кредитної заборгованості щомісячно не пізніше 16 числа кожного місяця шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 576 грн. відповідно до Графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до заяви. Згідно вказаного графіку останній платіж мав бути здійснений [PERSON] 16 вересня 2013 року. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим утворилась заборгованість (а.с. 4). Ураховуючи, що [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 16 листопада 2012 року не виконала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ "Дельта Банк". Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором. Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0101/0608/88-165 від 03.07.2008 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». ( а. с. 14-22) Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ПАТ Альфа-Банк. Позивач зазначає, що 03.07.2008 року ВАТ "Сведбанк" і [PERSON] уклали кредитний договір № 0101/0608/88-165. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 40000,00 доларів США, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Позивач вказує, що відповідач, в порушення умов кредитного договору не виконав свої договірні зобовязання, загальний розмір боргу за кредитним договором за курсом НБУ на 01.12.2014 року складає 280357,79 грн., з них: заборгованість за кредитом- 267218,36 грн., борг за відсотками - 471,19 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 7094,43 грн., Пеня за останні 12 місяців -401,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6045,00 грн. Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 03.07.2008 року ВАТ "Сведбанк" та [PERSON], уклали договір поруки №б/н. Відповідно до умов договору поруки відповідач, як поручитель поручається за виконання [PERSON] обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на праві власності належить 1/2 будинку ( квартира № 1) будинку [ADDRESS]. У зазначеній квартирі, з її дозволу, був зареєстрований відповідач, який є її сином. З 2012 року він мешкає за іншою адресою. Перешкод щодо його проживання у квартирі ніхто не чинив. У зв"язку з цим позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки його реєстрації у квартирі перешкоджає їй оформити субсидію на оплату житлово- комунальних послуг. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився, був повідомлений про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку від 29.04.1999 року позивач є власником 1//2 частини будинку [ADDRESS]. ( а.с.5). З копії домової книги вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною вище адресою ( а.с. 6-7). Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 156 ЖК України , право членів сім"ї власника будинку щодо користування будинком, є похідним від права власника будинку на користування зазначеною жилою площею. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім"ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS], зареєстрований за даною адресою з 09.04.2011 року. З 2012 року він не проживає у зазначеній квартирі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач понад одного року не проживає в даному будинку, перешкод щодо проживання за даною адресою на протязі останніх років йому ніхто не чинив, тому він не має права бути зареєстрованим у квартирі без дозволу власника, а власник не бажає, щоб відповідач був там зареєстрований. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якому зазначила, що їй, на праві власності, належить будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку, з її дозволу, зареєстрована її невістка - відповідачка, яка з 3 червня 2013 року за місцем реєстрації не мешкає без поважних причин. Перешкод щодо її проживання в будинку ніхто не чинив. У зв"язку з цим, позивач просив суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки її реєстрація перешкоджає оформленню субсидії на оплату житлово- комунальних послуг. В судове засідання позивачка не з"явилася , надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності , на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право приватної власності від 27.11.1978 року позивач є власником будинку [ADDRESS]. ( а.с.5), що також підтверджується довідкою Волноваського БТІ від 25.03.2016 року за № 130 ( а.с.6) З копії домової книги вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною вище адресою з 25.08.2012 року ( а.с. 14). Згідно довідки громадського квартального комітету на а.с.16, [PERSON] в будинку за [ADDRESS], не мешкає понад 1 рік. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 156 ЖК України , право членів сім"ї власника будинку щодо користування будинком, є похідним від права власника будинку на користування зазначеною жилою площею. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім"ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не є власником будинку [ADDRESS], зареєстрована за зазначеною адресою з 25.08.2012 року, але з 3 червня 2013 року не проживає у зазначеній квартирі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка понад один рік не проживає в будинку за місцем реєстрації, перешкод щодо проживання за даною адресою на протязі останніх років їй ніхто не чинив, тому він не має права бути зареєстрованим у квартирі без дозволу власника, а власник не бажає, щоб відповідач був там зареєстрований. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

21 серпня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про визнання останньої втратившою право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та договором купівлі - продажу 1 / 2 частини вказаної квартири. У вказаному будинку зареєстрована колишня співвласниця квартири [PERSON] У 2010 році [PERSON] вибула з вказаної квартири в Луганську область і більше ніяких зв'язків позивачка з нею не підтримує. У зв'язку з тим, що [PERSON] зареєстрована у її квартирі , але фактично у ньому не проживає , вона не має можливості оформити документи для отримання субсидії на оплату комунальних послуг. Фактичне місце перебування відповідачки для неї на даний час не відоме. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилась , подала заяву про розгляд справи у її відсутності, де позовні вимоги вона підтримала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась і не повідомила суд про причину неявки, про час та місце розгляду справи вона повідомлена належно, що підтверджується поштовим повідомленням, так я к судова повістка про виклик останньої направлялась за місцем її реєстрації згідно довідки про це від 04 серпня 2015 року № 287 , яка видана КП "Першотравенське" ( а.с. 12) . Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивачка згідно її заяви не заперечує. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 1 / 2 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу цієї частини квартири від 06.10.2010 року, що підтверджується його копією , а також власником 1/3 частини із 1 /2 частини всієї квартири , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10. 2010 року (а.с. 5-6,9-10). Ії право власності на зазначені частини зареєстровані у Новоград-Волинському МБТІ Житомирської області. Відповідачка [PERSON] також зареєстрована в даній квартирі з 08 жовтня 2010 року , але вона не є її власником чи співвласником, вона не проживає у квартирі з часу реєстрації, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Першотравенське» за № 315 від 27.08.2015 року (а.с.18) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] втратила право користування користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] покликається на те, що є власником будинку [ADDRESS], у якій зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] з дітьми. З 10.10.2010 року відповідачі не проживають. Мають житло по [ADDRESS], де мешкають. Фактична реєстрація перешкоджає у користуванні будинком, оскільки участі у витратах на утримання не беруть. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуваня жилим приміщення і зняти з реєстрації. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з наведених підстав. Пояснила, що реєстрація сина з сім"єю перешкоджає в оформленні субсидії. Відповідач [PERSON] з позовом погодився повністю. Ствердив, що з сім"єю проживає у спадковому будинку по [ADDRESS] з 2010 року. Відповідач [PERSON] стільниковим зв"язком у процесі розгляду справи повідомила про свою згоду з позовом також. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 71, 72, 167 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача... за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У разі вибуття наймача... на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення... договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття... Член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. А ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним івласником житла або законом. З пояснень сторін і письмових доказів (копії: паспорта позивача; свідоцтв про право власності на житловий будинок і земельну ділянку для його обслуговування та витягом з держреєстру; будинкової книги; довідки про склад сім"ї) судом з"ясовано таке. Відповідачі зареєстровані у спірному будинку з 1994 та 2000 років. Проживали у ньому до 10.04.2010 року. А надалі вибули у власне помешкання по [ADDRESS], яке успадкував по заповіту відповідач [PERSON] Однак, відсутні у них правовстановлюючі документи. До будинку відповідача більше не поверталися, майна власного там не мають. Будинок є власністю позивача. В утриманні даного майна участі не беруть. Дочки відповідача [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьками. [PERSON] навчається у м. Камінь-Каширський, а [PERSON]- учениця Старовижівської ЗОШ. Остання не рахується зареєстрованою у позивача. Наявність реєстрації відповідачів створює певні незручності у користуванні майном. З врахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Про відшкодування судових витрат позивач питання не порушує.

Outcome: approved