Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання його малолітньої дитини, а саме [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання його малолітньої дитини, а саме [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 18.02.2006 року між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, у зв'язку з чим виконкомом Мирівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було видано свідоцтво про шлі серія [NUMBER] від 18.02.2006 р. Від спільного шлюбу вона та відповідач мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, у зв'язку з чим вона звернулась до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. На даний час вона та відповідач проживають окремо, при цьому їх спільні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Отже, діти на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину бо досягнення нею повноліття. На даний час відповідач не виконує встановленого ст. 180 Сімейного кодексу України обов'язку, оскільки фактично не приймає участі в утриманні малолітніх дітей. Відповідач іноді надає на утримання дітей незначну допомогу, але такої допомоги не вистачає, тому діти фактичні перебувають на її утриманні. Вона на даний час офіційно не працює, тому немає доходу, з якого могла б утримувать дітей на утримання дитини. Їй відомо, що хоч відповідач офіційно не працевлаштований, але має нерегулярний та досить високий дохід від виконання роботи бригадира в Укрландшафтпарк. При цьому, згідно розрахунків розміру заробітної плати, які відповідач сам приносив додому, середній розмір його заробітку на місяць становить близько 8000 гривень. Отже, відповідач має дохід, з якого може сплачувати аліменти на утримання дітей. На її прохання до відповідача допомагати їй утримувати дітей відповідач не реагує. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідно до вказаних норм Сімейного кодексу України судом може бути прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання його малолітніх дітей, а саме [PERSON] та [PERSON]. Оскільки на утриманні відповідача інших дітей та непрацездатних осіб немає, виходячи розміру отримуваного відповідачем доходу, потреб дітей, які потребують постійного утримання та витрат, вона вважає що з відповідача може бути стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень на [PERSON] та 2000 гривень на [PERSON]. Відповідач та його представник позовні вимоги позивача визнають частково з наступних підстав. Стосовно тверджень позивача, що відповідач добровільно жодного утримання на дітей не надає, а діти перебувають на повному утриманні позивачки, слід вказати наступне: шлюб між позивачкою та відповідачем було укладено 18.02.2006 року, з цього часу, і до 25 жовтня 2015 року позивачка та відповідач проживали у батьків позивачки ([ADDRESS]) однією великою та дружньою родиною. Відповідальність та обов'язок по забезпеченню родини [PERSON] був повністю покладений на відповідача, і він його якнайкраще виконував протягом всього подружнього життя. Як дружина, так і їх обоє діток, не знали, і не знають дотепер потреби в одязі та харчуванні, а також у інших речах, необхідних для нормального життя та повноцінного і всебічного розвитку та життя людини. Постійного заробітку та працевлаштування відповідач не мав, і на сьогодні не має, але він постійно намагався та намагається знайти будь-які заробітки для того, щоб його діти не знали ні в чому потреби. Слід зазначити, що на відміну від відповідача, позивачка вже тривалий час не працює і ніякого заробітку не має, а твердження що діти повністю перебувають на її утриманні не відповідає дійсності, оскільки фізично це не можливо, так як позивачка ніяких доходів та заробітків багато років не отримує. Матеріальне забезпечення сімї здійснювалось та здійснюється повністю відповідачем. І навіть, не зважаючи на те, що з 25 жовтня 2015 року відповідач з ініціативи позивачки, не проживає з позивачкою, відповідач постійно несе, як основні, так і додаткові витрати на утримання дітей, та їх харчування. Наприклад, на зимовий сезон 2015-2016 року відповідач повністю вдягнув та взув дітей, а також забезпечив їх всім необхідним для навчання. Крім того, оскільки позивачка вже проживає з іншим чоловіком, відповідач намагається якнайчастіше відвідувати обох дітей, а також систематично забирає їх до себе (двічі або тричі на тиждень), купляє та віддає для них харчування, регулярно купує іграшки та інше. Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів має враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Зважаючи на це, нині відповідач проживає з матір'ю пенсійного віку [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні, і внаслідок свого похилого віку також потребує опіки та піклування відповідача. А іще відповідач допомагає своїй сестрі - [PERSON], [INFO], яка зі своєю родиною (чоловік [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] також проживають разом із відповідачем. Стосовно тверджень позивача, що відповідач має нерегулярний та досить високий дохід від виконання роботи бригадира в УкрЛандшафтпарк, слід вказати наступне. Вже досить тривалий час відповідач ніде не працює, та не має стабільного заробітку. Дійсно якийсь незначний період часу він мав певні заробітки, але станом на сьогодні жодного стабільного доходу у відповідача не має. Тому, сплата аліментів у розмірі 4000, 00 грн. щомісяця призведе до скрути та значного погіршення фінансового стану відповідача, а також зробить виконання судового рішення неможливим. Окрім цього, у відповідача існує сумнів щодо цільового використання позивачкою даних коштів, та спрямування їх на потреби дітей, оскільки ні вона сама, ні її співмешканець вже досить тривалий час ніде не працюють. Представником відповідача було зроблено адвокатський запит до ТОВ Укрландшафт парк щодо співпраці з відповідачем, про що в телефонній розмові представнику відповідача було повідомлено, що ніяких трудових правовідносин і відносин за цивільно-правовими угодами з відповідачем організація не має, та ніколи не мала. Єдиним допустимим рішенням у даному випадку є встановлення мінімального розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Тим більше, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що прожитковий мінімум на дітей до 6 років у 2016 році становить 1167 грн., а від 6 до 18 років - 1455 грн. гривень, а також те, що відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом, розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей у даній справі має становити 500 грн. на кожну дитину. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має мінливий не регулярний дохід суд за вимогою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач на даний час офіційно не працює та не має постійного заробітку і доходу, а також, постійно несе додаткові витрати на утримання дітей, - 500,00 грн. - це максимальна сума, яку відповідач у змозі сплачувати позивачу у вигляді аліментів щомісяця на кожну дитину, і виплата якої не погіршить його власного фінансового становища та забезпечить сумлінне та своєчасне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 141 та ст. 180 Сімейного кодексу України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є спільним обов'язком батьків: як батька, так і матері, а також має виконуватись з дотриманням загального принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини. Позивачка станом на сьогодні ніде не працює, і весь обов'язок матеріального забезпечення як себе, так і дітей перекладає на відповідача, що неприпустимо з огляду на діючі норми законодавства України, а також усі моральні та етичні засади нашого суспільства. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожен громадянин має право на правову допомогу, яка надається адвокатом, або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат. Ст..88 ЦПК України надає можливість розподілити судові витрати між сторонами. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. 18 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Мирівською сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 02. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що маються три записи, з яких остання - 06.12.2004 р. звільнення із служби органів внутрішніх справ. Тобто, позивачем правильно вибраний спосіб виконання обов'язку відповідача - стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. На розмір аліментів на дітей має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Відповідач надав до суду копію трудової книжки, з якої вбачається, що 06.12.2004 року [PERSON] звільнений з роботи. Однак, при цьому надає шість товарних чеків, з яких вбачається, що відповідачем за період з жовтня 2015 р. по грудень 2015 р. було придбано речі для дітей, тому лише з цих даних можливо оцінити матеріальне становище відповідача. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідачем надано копію пенсійного посвідчення [PERSON], яка є матір'ю відповідача, з якого вбачається що вона є пенсіонером за віком з 2005 р. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дітей і можливостей батьків. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, відносно яких він батьківських прав не позбавлений. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Судом встановлено, що відповідач не працює. У зв'язку з цим неможливо визначити розмір його доходу, а тому розмір аліментів необхідно встановити у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, а також відсутність інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає, що із відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 600 гривень щомісячно на кожного, тому в у задоволенні решти вимогах суд позивачу відмовляє. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат, то суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 165 грн. 36 коп., оскільки позов задоволено частково. Щодо судових витрат відповідача на правову допомогу в сумі 700 грн. 00 коп., то суд приходить до висновку про часткове стягнення вказаних витрат з позивача на користь відповідача виходячи з наступного. Згідно ст.. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Пропорційність застосовується, насамперед, коли позов має майновий характер, адже лише вони можуть мати розмір. Водночас правило пропорційності є загальним, а тому повинно застосовуватися як в майнових, так і в немайнових справах. Стосовно витрат на правову допомогу, то відповідно до ст.. 84 ЦК України - це витрати сторони, що вона понесла у зв'язку із оплатою допомоги адвоката. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю сторін. На підтвердження цієї обставини суду слід надати договір про надання правової допомоги та документ, що свідчить про оплату гонорару. Це можуть бути квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63 Верховний Суд України звертає увагу на те, що судові витрати за участю адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачені такі граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу - якщо компенсації сплачуються іншою стороною - не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. За консультація та вивчення адвокатом справи - витрачено часу: 00 год. 30 хвилин - 200,00 грн., за складення заперечення проти позовної заяви - витрачено часу 1 год. 00 хвилин - 300,00 грн. та за складення адвокатського запиту до ТОВ Укр Ландшафт парк - витрачено часу: 0 годин 30 хвилин - 200,00 грн., що становить 700 грн. 00 коп. Вказаний розрахунок необхідно зробити наступний: згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 1378 грн. 00 коп. і 1 год. становить 551 грн. 20 коп. Оскільки відповідач [PERSON] просить суд стягнути з позивача [PERSON] 700 грн. 00 коп. за виконання роботи щодо позову адвокатом, а зроблений судом розрахунок становить відповідно 1102 грн. 40 коп., тобто більше, ніж просить відповідач, тому судові витрати відповідача [PERSON] становлять 700 грн. 00 коп. Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача [PERSON] на загальну суму 1200 грн. 00 коп., що становить 30 % від незадоволеної частини, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі 490,00 грн. (700 / 100 х 30 = 210, потім 700 -210 = 490) На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial