Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру №7 загальною площею 52,2 кв.м (житлова 21,3 кв.м), що в житловому будинку садибного типу №30 по вул. Заводська в с. Пугач Сарненського району Рівненської області в порядку приватизації державного житлового фонду. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є наймачем квартири №7 житлового будинку №30 по вул. Заводській с. Пугач Сарненського району Рівненської області, який перебуває на балансі та у повному господарському віданні ПАТ "Укрзалізниця" де постійно проживає з 1969 року, в звязку з чим має право на приватизацію державного житлового фонду шляхом передачі займаного житла у приватну власність. Однак в приватизації займаної квартири їй було відмовлено на тій підставі, що в ПАТ "Укрзалізниця" відсутні підрозділи, які здійснюють приватизацію житла. Не може вирішити це питання і Клесівська селищна рада, оскільки буд.№30 по вул. Заводській в с. Пугач Сарненського району Рівненської області їй не передавався. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Представник відповідача Клесівська селищна рада обєднаної громади\~ в судове засідання не зявився, подав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору "Виробничий підрозділ "Клесівський карєр" філії "Центр управління промисловістю" ПАТ "Українська залізниця" в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований тому в його задоволенні слід відмовити, при цьому суд, ВСТАНОВИВ: Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно довідки виданої виконкомом Клесівської селищної ради №5105 від 20.09.2016 року про склад сімї наймача встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON] з 14.10.1969 року по даний час, що підтверджується і оглянутою ксерокопією паспорта серія СР854904. Із копії технічного паспорта на вищевказану квартиру, вбачається, що користувачем квартири [ADDRESS] є [PERSON], вказане житло не зареєстроване у КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації". Квартира є ізольованою, має загальну площу 52,2 м.кв., житлова площа-21,3 м.кв. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Коментована стаття закріплює право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно в разі приватизації державного та комунального майна. Стаття 345 ЦК є загальною, оскільки відсилає до спеціального приватизаційного законодавства України. Умови одержання фізичними та юридичними особами державного майна та майна, що є в комунальній власності, визначаються ЗУ "Про Державну програму приватизації", ЗУ "Про приватизацію державного майна", ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ЗУ "Про приватизаційні папери", ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", ЗК України та іншими законодавчими й нормативно-правовими актами. Основним законодавчим актом у цій системі є ЗУ "Про приватизацію державного майна". Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (справа щодо приватизації державного майна) положення цього Закону регулюють основні питання, пов'язані із приватизацією не лише державного, а й комунального майна. Згідно із Законом, приватизація - це відчуження майна, що перебуває в державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України. Від приватизації слід розрізняти роздержавлення, що означає розширення самостійності підприємств та організацій, відхід держави від оперативного господарського керівництва ними. До об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, які є єдиними (цілісними) майновими комплексами, якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, із структури якого вони виділяються; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти; акції (частки, паї), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань. Окремі майнові комплекси підприємств приватизуються за погодженням з Кабінетом Міністрів України (підприємств-монополістів; підприємств військово-промислового комплексу; підприємств, приватизація яких здійснюється із залученням іноземних інвестицій за міжнародними договорами України; інших об'єктів, віднесених Державною програмою приватизації до групи Г). Суб'єктами приватизації є державні органи приватизації, покупці (їх представники), посередники. Державну політику у сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні. Правовий статус Фонду державного майна України визначається Тимчасовим положенням про Фонд державного майна України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 7 липня 1992 р. N 2558-XII. Об'єкти приватизації поділяються на групи. Правова класифікація об'єктів на групи здійснена для того, щоб залежно від групи об'єкта визначити спосіб його приватизації. Приватизація державного майна може здійснюватися шляхом продажу об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом. Цей спосіб приватизації здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Способами приватизації також є продаж акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність і конкуренцію покупців; продаж на конкурсній основі цілісного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій відкритого акціонерного товариства; викуп майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації. Неконкурентні способи продажу майна державних підприємств застосовуються щодо об'єктів, не проданих на аукціоні, за конкурсом. З юридичної точки зору, приватизація - це майновий правочин, змістом якої є оплатне, частково оплатне або безоплатне відчуження державного та комунального майна. Оплатні й частково оплатні правочини є особливими договорами купівлі-продажу державного майна. Залежно від того, який саме об'єкт є предметом купівлі-продажу, законодавець визначає зміст відповідного договору. Згідно з приватизаційним законодавством, право власності на приватизований об'єкт переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. \~Оскільки суд не уповноважений вирішувати питання приватизації державного житлового фонду, позивачка право власності на спірну квартиру не набувала, то підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed