Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

21.10.2020 року позивач АТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, 25.06.2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н, згідно якої вищевказаний банк надав відповідачу кредитну картку з кінцевим розміром кредитного ліміту у сумі 2600 грн. Підписавши відповідну анкету-заяву, відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах кредитного ліміту, між тим, [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 31.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 383312,37 грн., яка складається з: 2518,81 грн. - заборгованості за кредитом, 376879,92 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3813,64 грн. - заборгованості за пенею, 100,00 грн. - заборгованість за комісією. Посилаючись на вищевикладені обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь частину заборгованості у розмірі 131312,03 грн., яка складається з: 2518,81 грн. - заборгованість за кредитом та 128793,22 грн. - заборгованості за користування кредитом з 25.06.2013 року по 31.10.2018 року, та судові витрати по справі в розмірі 2102 грн. Ухвалою від 27.10.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням про це сторін. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому, у відповідності до ст.ст. 279,\~280,\~281 ЦПК України,\~за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, за\~Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України\~та\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів. Відповідно до статей\~1,\~3 ЦК України, 2, 4, 12-13, ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 25.06.2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н. У підписаній відповідачем анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Пам`яткою клієнта становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. 25.06.2013 року відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн. 09.10.2013 року кредитний ліміт збільшено до 600 грн., а 14.10.2013 року - до 2000 грн., з 17.10.2013 року - до 2600 грн. А з 22.01.2020 року розмір кредитного ліміту встановлено у сумі 00,00 грн. Банком надано до суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 25.06.2013 року та виписку з картки відповідача, з яких слідує, що відповідач користувалася наданими кредитними коштами шляхом зняття готівки в банкоматах та здійснення безготівкових операцій, між тим, погашення виниклої у результаті таких дій заборгованості здійснював не регулярно. У зв`язку з викладеним станом на 31.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 383312,37 грн., яка складається з: 2518,81 грн. - заборгованості за кредитом, 376879,92 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3813,64 грн. - заборгованості за пенею, 100,00 грн. - заборгованість за комісією. Між тим, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь частину заборгованості у розмірі 131312,03 грн., яка складається з: 2518,81 грн. - заборгованість за кредитом та 128793,22 грн. - заборгованості за користування кредитом з 25.06.2013 року по 31.10.2018 року. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України,\~ розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом\~статті 549 ЦК України,\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України,\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Оскільки, судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе по кредитному договору зобов`язання, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача за користь позивача частину заборгованості у розмірі 131312,03 грн., яка складається з: 2518,81 грн. - заборгованість за кредитом та 128793,22 грн. - заборгованості за користування кредитом з 25.06.2013 року по 31.10.2018 року. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат по справі в сумі 2102 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved