Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ТОВ Компанія «БОТіК», в якому просить зобов»язати відповідача припинити дії,пов»язані з використанням належної [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,0917га; стягнути з відповідача сплачені судові витрати. Представник позивача посилається на те, що [PERSON] є власником вказаної земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. 01 вересня 2006 року між нею та ТОВ Компанія «БОТіК» було укладено договір оренди землі № 56, який зареєстровано у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії центру ДЗК 18 лютого 2008 року за № 040867700056 строком на 5 (п'ять) років, тобто до 18.02.2013 року. Починаючи з 2010 року позивач неодноразово повідомляв відповідача про небажання продовжувати дію договору оренди та висловлював своє бажання самим обробляти земельну ділянку, але всупереч повідомленням, відповідач продовжував використовувати земельну ділянку після закінчення дії договору та продовжує її використовувати й на теперішній час. Згідно довідки управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області № 160 від 25.02.2013 року діючих договорів оренди згідно Книг записів про державну реєстрацію договорів оренди землі в управлінні Держземагенства у Лозівському районі Харківської області,де в якості орендодавця є позивач- не зареєстровано. На сьогоднійшій день відповідач і досі не повернув позивачеві земельну ділянку,більш того,25.07.2013 року ним було проведено дискування спірної земельної ділянки,даний факт було зафіксовано працівниками міліції. У зв»язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов»язати відповідача припинити дії,пов»язані з використанням належної [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,0917га, яка розташована на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області; стягнути з відповідача сплачені судові витрати. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на обставини викладених в позові. Представник відповідача Тищенко С.М. в судове засідання 13.03.2014 року та 20.03.2014 року не з»явився. Про день та час розгляду справи попереджений судом своєчасно та належним чином, про що свідчать явочний лист,поштове повідомлення та телефонограма,передана судом на його ім.»я(а.с.123,126,129,130). Про поважність причини неявки до судового засідання представник відповідача не повідомив. В судове засідання 5.03.2014 року представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягаючи на тому,що адміністрація ТОВ Компанія «БОТіК» не отримувала від [PERSON] заяв про наміри самостійно обробляти спірну земельну ділянку. Навпаки, в присутності свідків їй було запропоновано продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки,але вона на ці пропозиції не відреагувала і підприємство з її мовчазної згоди продовжувало користуватися земельною ділянкою. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. Уразі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. В свою чергу, суд знаходить занеобхідне зазаначити, що відповідач по справі є юридичною особою, яка здійснюючи господарську діяльність, самостійно визначає кількість повноважних представників, які здатні забезпечити участь у розгляді цивільних справ за участі даної юридичної особи. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав : Згідно Державного Акту на право приватної власності на землю (а.с.№9) позивачка по справі є власником земельної ділянки, розташованої на території Шатівської сільської ради Лозівського району Харківської області загальною площею 6,0917 га,яка предназначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно договору оренди № 58 від 01 вересня 2006 року та акту від 01 вересня 2006 року про приймання-передачі земельної ділянки, земельна ділянка, яка належить позивачці по справі була передана в оренду відповідачу - ТОВ Компанія «БОТіК» (а.с.№10-13). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію. Відповідно до ст. 13 ЗУ "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до змісту ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі"договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно п.22-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зазначено, що право користування чужою земельною ділянкою як для сільськогосподарських потреб, так і для забудови . Зазначене право припиняється у разі спливу строку, на який надано право користування. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Пунктом 21 Договору,передбачено,що після припинення дії договору орендатор повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Як, вбачається з матеріалів справи дія Договору закінчилася 18.02.2013 року. Починаючи з 2010 року позивачка неодноразово зверталася з заявами до відповідача про небажання продовжити дію договору оренди та висловлювала своє бажання самостійно обробляти земельну ділянку( а.с.16,18,19). Але відповідач відповідач продовжує використовувати земельну ділянку [PERSON] після закінчення дії Договору. З цього приводу позивачка зверталася з скаргами до Голови Лозівської районної ради Харківської області, Голови Лозівської РДА Харківської області ( а.с.20,22),та їй було запропоновано звернутися за захистом свого порушеного права до правоохоронних органів (а.с.21,23). З довідки управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області №160 від 25.02.2013 рок у, вбачається,що на земельну ділянку,яка знаходиться на території Шатівської сільської ради,кадастровий номер 6323988000:02:000:0050,площа 6,0917га, право на яку посвідчено Державним актом серії 111-ХР № 018277,зареєстрованого на гр.. [PERSON], в книзі записів на право приватної власності на землю за №347 від 26.12.2002 року,діючих договорів оренди згідно Книг записів про державну реєстрацію договорів оренди землі в управління Держземагенства у Лозівському районі Харківської області не зареєстровано. З таких підстав вбачається, що у відповідача відсутні правові підстави для використання даної земельної ділянки. В судовому засіданні 5.03.2014 року представник відповідача Тищенко С.М. заявив клопотання про виклик для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] для підтвердження своїх доводів. Вказане клопотання судом було задоволено. Представник відповідача зобов»язався вручити вказаним особам судові повістки,які отримав під розписку для передачі. Але,як було зазначено,до судових засідань 13.03.2014 та 20.03.2014 року не з»явився сам та не забезпечив явку свідків,тобто жодним чином не довів перед судом обґрунтованість своєї позиції невизнання позовних вимог. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому судом,під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення позивачем та відповідачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було роз»яснино права та обов»язки,положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторони попереджалися про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень,саме сторона визначає коло доказів,які вона надає суду. Зазначеними правами відповідач особисто або через своїх представників,не скористався. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON]. знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до платіжного доручення (а.с.№1) вбачається, що позивачкою сплачено судовий збір на суму 114,70 грн. Відносно даної вимоги, необхідно зазначити, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved