Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. У вказаному будинку з 06.04.2011 року зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджено записом в Домовій книзі для прописки громадян. [PERSON] не проживає у її будинку і не користується житловим приміщенням з квітня 2017 року по теперішній час, що підтверджено актом та довідкою Піщанської сільської ради. Особистих речей [PERSON] в будинку немає, комунальні послуги він не сплачує. Наявність реєстрації відповідача в належному їй будинку перешкоджає реалізації її права власності на відчуження майна. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON], згідно наданої заяви, підтримує заявлені вимоги, та просить справу слухати без її участі (а.с.13,24). Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.19,27,33-34). Представник третьої особи Піщанської сільської ради Покровського району Донецької області в судове засідання не з»явився,надав заяву, в якій визнають позовні вимоги, та просять розглядати справу без участі їх представника (а.с.29). Суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановляє заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлений про день та час розгляду справи відповідач не з»явився в судове засідання по невідомій причині, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 06.04.2005 року, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS]. (а. с. 11). Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії паспорту [NUMBER] на ім»я [PERSON], довідки Піщанської сільської ради від 21.05.2018 року, та домової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], в ньому, крім позивача [PERSON], значиться також зареєстрованим відповідач: [PERSON] з 06.04.2011 року.(а.с.6,9,10). Згідно актів від 15.01.2018 року та 17.05 року, складених Піщанською сільською радою Покровського району Донецької області, відповідач по справі [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але не проживає в вищезазначеному будинку з квітня 2017 року по теперішній час. Акт підписаний свідками ( а. с. 8,9). Судом, встановлено, що у вказаному будинку відповідач [PERSON] був зареєстрований за згодою позивача, він набув право користування та зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Відповідно до ст.. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно з п.10 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст..71 ЖК), необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Оскільки будинок перебуває у приватній власності позивача, відповідач був зареєстрований, але не проживає у вказаному будинку більше 6 місяців, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved