Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Представник позивача звернувся із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання. Сторони в судове засідання не з'явились, проте як від представника позивача так і відповідача надійшли заява про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, мотивуючи це тим, що позивачем, на його думку, безпідставно нараховані пеня та штрафні санкції, оскільки, як вказує відповідач, він перебуває на військовій службі і відповідно до чинного законодавства має пільги, згідно яких штрафні санкції та пеня не нараховуються у період з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 3 серпня 2009 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із заяви позичальника (а.с.11) та "Умов і правил надання банківських послуг" (а.с.13-18), відповідно до якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року, серед іншого, ЗАТ КБ "Приватбанк" змінено на ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.23). [PERSON] є військовослужбовцем Збройних Сил України (а.с.36). Відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17 липня 2015 року становить 16 163,05 гривень. За розрахунком наданим банком (а.с.6-8) така заборгованість складається з: 4 812,12 гривень - заборгованість за кредитом; 8 255,07 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 850,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 745,86 гривень - штраф (процентна складова). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову і відсутність, на даний час, підстав для відмови або часткової відмови у його задоволенні з огляду на слідуюче. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобов'язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. На даний час кредитний договір є діючим, оскільки позичальником не дотримано зобов'язань по поверненню грошових коштів. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов'язань в причинно-наслідковому зв'язку потягнуло за собою появу заборгованості. Заперечення відповідача проти позову в частині нарахування заборгованості за пенею, а також застосування до нього штрафних санкцій та надані останнім докази в підтвердження безпідставності цих нарахувань судом до уваги не беруться. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В обґрунтування безпідставності вищевказаних нарахувань відповідач посилався на положення ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", згідно яких військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Разом з тим, надана відповідачем в рахунок доказу його перебування на військовій службі довідка від 20 жовтня 2015 року, на переконання суду, не може слугувати належним доказом наявності у останнього пільг згідно наведеної вище норми Закону, адже не містить відомостей про час з якого він перебуває на військовій службі, а відтак суд унеможливлений дійти висновку за який період часу йому не мали нараховуватись штрафні санкції та пеня позивачем. Окрім зазначеного, так як позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи. Судові витрати складаються з судового збору за позовну вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості в розмірі 243,60 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved