Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: державний реєстратор Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванов Ігор Володимирович про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 листопада 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11075046000, за яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, з терміном повернення до 10 листопада 2027 року. Додатковою угодою № 1 від 12.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №11075046000 було змінено строк повернення кредиту на 10 листопада 2031 року. В якості забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки, який посвідчено 10.11.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за реєстровим номером 3653. Предмет іпотеки - чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 10.11.2006 року за реєстровим № 3650. Договором про внесення змін до договору іпотеки, який посвідчено 28.02.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за реєстровим номером 321, було внесено зміни щодо кінцевої дати повернення кредиту відповідно до укладеної додаткової угоди № 1 від 12.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №11075046000. Відповідно до п.2.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету Іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено пунктом 4 Договору іпотеки. Так, відповідно до п.4.1, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим Договором. При цьому визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріусу (п.4.2 Договору іпотеки). На підставі Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року, укладеними між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», до останнього перейшло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11075046000 від 10.11.2006 року та за Договором іпотеки від 10.11.2006 року. В жовтні 2018 року до [PERSON] в квартиру з`явилися представники ТОВ «Кей-Колект» з вимогою про виселення, аргументувавши свої вимоги тим, що вони наразі є власниками моєї квартири. Відповідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, мені стало відомо, що 30.06.2017 року державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Підставою для державної реєстрації зазначено: Договір іпотеки, серія та номер: 3653, виданий 10.11.2006 року; Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 321, виданий 28.02.2009 року; Договір факторингу, серія та номер: 1, виданий 12.12.2011; Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208, виданий 12.12.2011. Як вже зазначалося, умови Договору іпотеки передбачають тільки 2 способу звернення стягнення на предмет іпотеки: за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріусу.Проте, на момент здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , не існувало ані судового рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ані виконавчого напису нотаріусу. При цьому, враховуючи зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, підставу реєстрації права власності, а саме: Договір іпотеки, серія та номер: 3653, виданий 10.11.2006 року; Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 321, виданий 28.02.2009 року, то приходимо до висновку, що відповідач обрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. В даному випадку між сторонами Договору іпотеки не було укладено окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, а сам Договір іпотеки не містить іпотечного застереження, яке б прирівнювалося до такого договору. Державний реєстратор відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Таким чином, у державного реєстратора були відсутні підстави для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «КЕИ-КОЛЕКТ», а були наявні підстави для відмови відповідачу у здійсненні державної реєстрації права власності. Позивач не отримував жодної письмової вимоги про усунення порушень від іпотекодержателя ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», тому є сумніви, що відповідачем були надані вищезазначені документи, які є обов`язковими для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. Таким чином, зазначені обставини та надані суду докази свідчать про відсутність на момент здійснення реєстраційних дій документів, які давали змогу встановити набуття права власності за відповідачем, що є підставою для визнання рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності неправомірним та скасування. Також підлягає скасуванню відповідний запис, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, зазначена квартира є єдиним житлом [PERSON] (на підтвердження чого додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.11.2020 року № 233142604), кредит надавався у доларах США, у зв`язку з чим у будь-якому разі підлягав застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20. На підставі вищевикладеного просить суд: 1.Визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Іванова Ігоря Володимировича (Крижанівська сільська рада Лиманського району Одеської області) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36021421 від 06.07.2017 щодо реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968) на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1293865951101). 2. Скасувати запис про право власності (реєстраційний номер 21265641) за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968) на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1293865951101). 3. Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ- КОЛЕКТ» (код ЄДРПОУ 37825968) на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1293865951101). 4. Визнати за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1293865951101). В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно клопотання, просив справу розглянути у його відсутність, а також не заперечував проти постановляння заочного рішення. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Однак, відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Представники Відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Суд вважає можливим, розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 10 листопада 2006 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11075046000, за яким [PERSON] було надано кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, з терміном повернення до 10 листопада 2027 року. Додатковою угодою № 1 від 12.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №11075046000 було змінено строк повернення кредиту на 10 листопада 2031 року. В якості забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір іпотеки, який посвідчено 10.11.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за реєстровим номером 3653. Предмет іпотеки - чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. 10.11.2006 року за реєстровим № 3650. Договором про внесення змін до договору іпотеки, який посвідчено 28.02.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. за реєстровим номером 321, було внесено зміни щодо кінцевої дати повернення кредиту відповідно до укладеної додаткової угоди № 1 від 12.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №11075046000. Відповідно до п.2.1.1 Договору іпотеки, Іпотекодержатель у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету Іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено пунктом 4 Договору іпотеки. Так, відповідно до п.4.1, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п.2.1.1-2.1.2 цього договору іпотеки; у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим Договором. При цьому визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріусу (п.4.2 Договору іпотеки). На підставі Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року, укладеними між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», до останнього перейшло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №11075046000 від 10.11.2006 року та за Договором іпотеки від 10.11.2006 року. В жовтні 2018 року до [PERSON] в квартиру з`явилися представники ТОВ «Кей-Колект» з вимогою про виселення, аргументувавши свої вимоги тим, що вони наразі є власниками моєї квартири. Відповідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, мені стало відомо, що 30.06.2017 року державним реєстратором Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Підставою для державної реєстрації зазначено: Договір іпотеки, серія та номер: 3653, виданий 10.11.2006 року; Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 321, виданий 28.02.2009 року; Договір факторингу, серія та номер: 1, виданий 12.12.2011; Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208, виданий 12.12.2011. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Як вже зазначалося, умови Договору іпотеки передбачають тільки 2 способу звернення стягнення на предмет іпотеки: за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріусу.Проте, на момент здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , не існувало ані судового рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, ані виконавчого напису нотаріусу. При цьому, враховуючи зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, підставу реєстрації права власності, а саме: Договір іпотеки, серія та номер: 3653, виданий 10.11.2006 року; Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 321, виданий 28.02.2009 року, то приходимо до висновку, що відповідач обрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону Стаття 37 Закону передбачає можливість Іпотекодержателя задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В даному випадку між сторонами Договору іпотеки не було укладено окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, а сам Договір іпотеки не містить іпотечного застереження, яке б прирівнювалося до такого договору. Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Також державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній на момент здійснення реєстрації) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Таким чином, у державного реєстратора були відсутні підстави для здійснення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «КЕИ-КОЛЕКТ», а були наявні підстави для відмови відповідачу у здійсненні державної реєстрації права власності. Також Порядком про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 26.12.2015 р. № 1127 передбачений загальний порядок проведення державної реєстрації прав. Відповідно до п.61 зазначеного Порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотеко держателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; -документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; -заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Позивач не отримував жодної письмової вимоги про усунення порушень від іпотекодержателя ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», тому є сумніви, що відповідачем були надані вищезазначені документи, які є обов`язковими для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. З`ясування цього факту є суттєвою обставиною для розгляду справи, а тому разом із позовом подається клопотання про витребування доказів. Крім того, зазначена квартира є єдиним житлом [PERSON] (на підтвердження чого додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.11.2020 року № 233142604), кредит надавався у доларах США, у зв`язку з чим у будь-якому разі підлягав застосуванню Закон України «Про мораторій на стягнення громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що підтверджується правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474апп19; від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Відповідно до п.3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що рішення державного реєстратора вичерпую свою дію в момент здійснення державної реєстрації права власності. Проте, норми Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містять вимоги щодо скасування саме рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. З метою уникнення складнощів у виконанні рішенні суду, у випадку задоволення позову, прошу суд розглянути та задовольнити всі заявлені позовні вимоги.

Outcome: approved