Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач - МТСБУ звернувся до відповідача - [PERSON] з позовними вимогами про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в сумі 37 377, 25 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. [PERSON] 01.10.2013 року приблизно о 18 год. 50 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Ризькій в м. Києві, всупереч п. 10.1, 10.3 ПДР України перед початком руху та перестроюванням не дав дороги водію автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку по тій смузі, в яку він перестроювався, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Форд» д.н.з [NUMBER], відповідно до Звіту № 7619 від 16.11.2013 року, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (в тому числі ПДВ), становить 37 857,92 грн. На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля (з метою отримання відшкодування) звернувся до МТСБУ із заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9125787 терміном дії з 24.11.2012 р. до 23.11.2013 р. включно. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 11.02.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 36 547,25 грн. Позивачем додатково понесені витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 830,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4400 від 04.12.2013 року та актом виконаних робіт №7619. Всього позивач поніс витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування по вищезазначеній ДТП, у розмірі 37 377,25 грн. Отже, позивач виконав покладенні на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Звернувшись з листом про компенсацію витрат у добровільному порядку, позивач не отримав відшкодування фактично понесених витрат, що і стало підставою для звернення до суду. З вищезазначених підстав позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу фактично понесені витрати 36 547,25 грн. , також, витрати на аварійного комісара в розмірі 830,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, проте, направила на адресу суду письмову заяву, в якій підтримала в повному обсязі позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України і вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2013 року встановлено, що [PERSON] 01.10.2013 року приблизно о 18 год. 50 хв., керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Рижській в м. Києві, всупереч п. 10.1, 10.3 ПДР України, перед початком руху та перестроюванням не дав дороги водію автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], який рухався в попутному напрямку по тій смузі в яку він перестроювався, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП (а.с. 19). На дату скоєння цієї пригоди [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Форд» д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Форд» д.н.з [NUMBER], відповідно до Звіту № 7619 від 16.11.2013 року, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра»., з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (в тому числі ПДВ) становить 37 857,92 грн. (а.с. 14). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля (з метою отримання відшкодування) звернувся до МТСБУ із заявою, до якої було додано копію Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9125787 терміном дії з 24.11.2012 р. до 23.11.2013 р. включно (а.с. 18). Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до наказу № 779 від 10.02.2014 року позивачем вирішено відшкодувати з фонду захисту потерпілих власнику автомобіля «Форд» д.н.з [NUMBER] [PERSON] розмір відшкодування в сумі 36 547,25 грн. (а.с. 20). У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 11.02.2014 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 36 547,25 грн. (а.с. 21). З метою позасудового врегулювання спору 13.02.2014 року позивач звернувся із листом про добровільне відшкодування завданої шкоди до відповідача (а.с. 26). Докази відшкодування зазначеної шкоди відповідачем в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема, пункту 38.2.Закону, - МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону; Згідно з пунктом 13.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Обставин, передбачених п. 13.1. статті 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо відповідача, з матеріалів справи не убачається. Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як підтверджується наданими суду доказами, зокрема, - платіжним дорученням №4400 від 04.12.2013 року та актом виконаних робіт №7619, позивачем додатково понесені витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 830,00 грн. (а.с. 22). Зазначені витрати є збитками позивача, тобто, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 22 ЦК України. Відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки наявними доказами підтверджуються витарти позивача на оплату судового збору, що є судовими витратами позивача згідно зі ст.. 79 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також і судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved