Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить встановити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; звільнити від сплати заборгованості по аліментах в повній сумі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2016 року у справі № 569/1278/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] алімент на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 березня 2016 року і до повноліття дитини. В травні 2018 року він змушений був звільнитися з роботи в зв"язку з тим, що його бабуся, [PERSON] , була хвора на рак і необхідно було возити в обласний онкологічний диспансер на опромінення інші процедури та обстеження. Його тато, [PERSON] , не міг возити на процедури хвору бабусю, оскільки сам був травмований. Мав відкриту черепно-мозкову травму та закриті багато уламкові переломи променевих кісток обох рук зі зміщенням відламків. В лютому 2019 року померла його бабуся, і він став інтенсивно шукати роботу. В серпні 2019 року влаштувався на роботу на фірму "Реноме-Комфорт". На протязі всього періоду, коли він не працював, його батьки пенсіонери перераховували, щомісячно, аліменти на рахунок колишньої дружини в сумі 1000 грн.. Вказує, що він не ухилявся від сплати аліментів, а навпаки, навіть не маючи доходу, через сімейні обставини, сплачував аліменти більші ніж сума, яка виходила із рішення суду. Скарг від його колишньої дружини, яка отримує аліменти, в міський відділ виконавчої служби не надходило. Влаштувавшись на роботу він відразу повідомив адміністрацію підприємства, щоб з його заробітної плати вираховували аліменти в розмірі 1/2 доходу. В бухгалтерії фірми, сказали, що стягнення може відбуватися тільки у тому випадку, коли до них надійде постанова державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату та оригінал виконавчого листа. Після цього він відразу звернувся до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби з проханням надіслати постанову державного виконавця та оригінал виконавчого листа на адресу фірми на якій він працює. Одночасно він надав державному виконавцю оригінали підтверджуючих документів та їх копії, які свідчили, що на протязі травня 2018 року по серпень 2019 року включно, сплачував щомісячно на картковий рахунок колишньої дружини аліменти у розмірі 1000 грн.. В жовтні 2019 року на його адресу за місцем проживання та адресу підприємства, по місцю роботи, надійшла постанова старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Бабич Тетяни Олегівни про звернення стягнення на заробітну плату. Крім того, до постанови долучено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в сумі 49912,00 грн.. Відповідно до постанови державного виконавця з його заробітної плати, що належить йому до виплати, утримують 70 відсотків. Він отримує від 1300 грн. до 1700 грн., що значно нижче прожиткового мінімуму встановленого державою на працездатну особу, адже прожитковий мінімум для працюючого становить 2017 грн.. Також зазначає, що його син, [PERSON] , отримує пенсію, як дитина інвалід та допомогу як дитина інвалід. Розмір пенсії та допомогу його колишня дружина не повідомляє, однак, як свідчить інформація надрукована в інтернеті, сума пенсії на дитину з інвалідністю становить 3633 грн., а розмір допомоги на дітей з інвалідністю віком від 6 до 18 років становить 3,5 прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку, а це становить 7763 грн. Таким чином дохід його дитини становить більше 11 000 грн.. Натомість він, у квітні 2020 року одружився. Його дружина, [PERSON] являється інвалідом з дитинства, перебуває на обліку в міському центрі зайнятості, однак знайти роботи для такої категорії людей дуже важко. 25 січня 2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Хильчук К.Ю. подано відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з позивача на користь відповідача 3300 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та інші понесені нею судові витрати. Вказує, що обставина перебування у другому шлюбі, наявність дружини-інваліда, не повинна ставитися в залежність від обов"язку утримувати дитину від першого шлюбу, яка також є дитиною-інвалідом з дитинства та має синдром Дауна. Жодної із обставин, які стосуються дружини позивача від другого шлюбу, позивач документально не підтвердив, а посилання позивача на те, що його дружина перебуває на обліку в міському центрі зайнятості, свідчить про отримання нею допомоги по безробіттю, що вказує на наявність у подружжя інших коштів, крім отримуваної позивачем заробітної плати. Навіть попри це, обставина непрацевлаштування дружини позивача від другого шлюбу не впливає на його обов"язок сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач вказує, що його син, [PERSON] , отримує пенсію як дитина-інвалід та допомогу як дитина малозабезпеченої сім"ї і на його думку, розмір соціальної допомоги від держави, яка виплачується його колишній дружині [PERSON] становить більше 11 000,00 грн., проте жодних доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем не надано і не здобуто. Вказана обставина є лише припущенням позивача, оскільки як на джерело такої інформації позивач посилається на мережу Інтернет. Заперечує ту обставину, що [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги на дитину-інваліда, [PERSON] , 2011 року народження, оскільки жодних інших видів допомог, як то допомога малозабезпеченій сім"ї, [PERSON] не отримує. Розмір державної соціальної допомоги на дитину-інваліда, який відповідач отримує відповідно до закону, становить не 11 000,00 грн., а 1769 грн.. Крім цього, позивач помилково називає вказану виплату від держави доходом відповідача, оскільки така допомога має виключне цільове призначення - на дитину-інваліда, і взагалі не є доходом в розумінні Податкового кодексу України. 05 лютого 2021 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для уснення недоліків позовної заяви. 07 грудня 2020 року на виконання вимог ухвали без руху позивачем було усунено недоліки, які були визначені ухвалою суду. Ухвалою суду від 08 грудня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05 січня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинства здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах поданих нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , атковий запис №1614. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвати. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів), але менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , щомісячно, починаючи з 22.03.2016 до повноліття дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.ч. 8-9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім"ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 8 Закону України 71 "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв"язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв"язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа №415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Згідно Довідки від 14 вересня 2020 року №РК000000006 виданої [PERSON] вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ "Реноме-Комфорт", займає посаду охоронник. За період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року нараховано дохід в розмірі 72897,42 грн., з яких сплачено аліменти в розмірі 41077,72 грн.. Розмір заробітної плати на місця становить в середньому 6816 грн.. Як вбачається з Довідки №142 від 22.01.2018, виданої Рівненською центральною міською лікарнею (нейрохірургічне відділення), [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні, Рівненській ЦМЛ з 28.12.2017 по 22.01.2018. Згідно Екпікризу 8629 виданого Рівненською ЦМЛ, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЦМЛ м.Рівне з 02.05.2018 по 18.05.2018. З матеріалів справи також вбачається, що 06 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюбу, останній присвоєно прізивще " [PERSON] ", що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1. [PERSON] має ІІ групу інвалідності з 01.08.2016, інвалід з дитинства з ураженням ЦНС, що стверджується Довідкою МСЕК від 06.09.2016. З розрахунку заборгованості №86850 від 03 жовтня 2019 року вбачається, що згідно матеріалів виконавчого провадження станом на 01 травня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Загальна заборгованість за період з 01 травня 2018 року по 16 серпня 2019 року станом на 16 серпня 2019 року становить 49 912,00 грн. Проте, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2020 року у справі № 569/10882/20, скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано, що при нарахуванні заборгованості зі сплати аліментів допущена помилка у нарахуванні суми заборгованості по аліментах та встановлено, що станом на 01.09.2019 заборгованість зі сплати аліментів становила 46 515,45 грн. та зобов"язано провести перерахунок зі сплати аліментів, виходячи із зазначеної суми. Згідно Довідки №96 від 30 грудня 2020 року виданої ТОВ "Рівне-Комфорт" вбачається, що станом на 01 січня 2021 року заборгованість із сплати аліментів згідно постанови ВП №51776601 від 03 жовтня 2019 року становить 32173,55 грн.. Надані представником позивача докази, а саме копії результатів медичних обстежень, консультативні висновки, виписки із медичної карти стаціонарного хворого, епікризи, довідки, направлення на обстеження, перебування на стаціонарному лікуванні, свідчать про отримання послуг у вказаних медичних установах. На переконання суду, перераховані докази свідчать про тимчасову непрацездатність позивача. Водночас, доказів про встановлення діагнозу, який виключає працездатність позивача суду не надано. Суд критично оцінює доводи позивача у частині того, що відповідач отримує пенсію та допомогу на дитину, сума доходу якої становить 11 000 грн., оскільки як вбачається із Довідки №418 від 16 лютого 2021 року, [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Рівненського міськовиконкому та отримує допомогу дітям з інвалідністю до 18 років, підгрупа А на [PERSON] , [INFO] .. Інших видів допомоги не отримує. Виплата призначена з 10.08.2011 по 29.06.2029. З наданих представником відповідача доказів вбачається, що [PERSON] , 2011 р.н., має захворювання, розумова відсталість, яка не коригується медикаментозно (синдром Дауна), що стверджується Медичним висновком №108А на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства. Внаслідок захворювання, дитина, [PERSON] потребує постійного медичного спостереження, що стверджується наданими виписками із медичної карти, довідками Рівненського міського Центру реабілітації інвалідів і дітей-інваліда з порушенням опорно-рухового апарату "Крок", формою індивідуальної програми інвалідів, консультацією практичного психолога. Згідно Довідки №12 від 18 січня 2021 року виданої Рівненським навчально-реабілітаційним центром "Особлива дитина" РМР, [PERSON] дійсно навчається у 2-А класі Рівненського навчально-реабілітаційного центру "Особлива дитина" РМР. Супровід дитини в заклад освіти на навчання та після нього здійснює мама дитини, [PERSON] . З Інформаційного листа №2/14 від 15 січня 2021 року вбачається, що ГО "Асоціація батьків дітей інвалідів" підтверджує, що дійсно гр. [PERSON] , з квітня місяця 2012 року і станом на дату надання даного інформаційного листа є членом їх Організації. Підтверджують, що [PERSON] , син [PERSON] проходить відповідне навчання та постійно відвідує заходи (заняття) з організації соціальної та психологічної реабілітації для дітей з особливими потребами, які проводяться спеціалістами-педагогами ГО "Асоціація батьків дітей інвалідів". [PERSON] три рази на тиждень, в другу половину дня постійно супроводжує свого сина, [PERSON] на заняття (приводить, присутня під час проведення занять, забирає дитину). Згідно Довідки №01 від 15 січня 2021 року виданої ФОП [PERSON] підтверджується, що [PERSON] , дійсно відвідує групові заняття з сином [PERSON] , що організовані ГО "Асоціація батьків дітей інвалідів" для дітей з особливими потребами на базі басейну "Підкова". Заняття проходять у вівторок та четвер, тривалістю 45 хв., з лютого 2018 року по даний час, за виключення періоду карантинних обмежень у 2020-2021 роках, вартість заняття 110 грн.. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Суд враховує, що позивач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , загальний розмір відрахувань на стягнення аліментів перевищує максимальний розмір відрахувань під час виплати заробітної плати позивача. Таким чином, посилання позивача на те, що без зменшення розміру стягуваних аліментів загальний розмір аліментів, які з нього стягуються, буде перевищувати половину його щомісячної заробітної плати, за матеріалами справи підтверджується, крім того, вказана обставина, не звільняє його від обов"язку сплачувати аліменти на дитину. Таким чином, суд дійшов в висновку про часткове задоволення позову, а саме про зменшення розміру аліментів, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини до 1/3 частини всіх видів доходів (заробітків) платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд зауважує, що 1/3 частина стягнутих з позивача аліментів, згідно наданої довідки про доходи відповідає прожитковому мінімуму для дитини ( станом на листопад 2020 року- 2395 грн.), а в разі зміни матеріального стану або сімейного стану, або стану здоров"я, тобто зміни вищенаведених обставин, у тому числі в разі їх припинення, відповідач не позбавлена можливості ставити питання про збільшення розміру аліментів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв"язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов"язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з ро"`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, позивач одружився та його дружина є інвалідом з дитинства і ніде не працює. Проте, суд вважає зазначені обставини такими, що не дають підстав для звільнення від заборгованості, оскільки СК України не пов"язує звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами у разі знаходження у нього на утриманні інших осіб. З довідки про заборгованість по аліментам вбачається, що позивач не сплачував аліменти у нарахованому державним виконавцем розмірі. Відсутність постійного доходу та неправильне нарахування розміру аліментів державним виконавцем, на що посилається позивач як на підставу звільнення від сплати заборгованості, не можна вважати поважною причиною неналежного виконання обов"язків по сплаті аліментів, а спір про розмір аліментів згідно ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України вирішується судом. Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи, не можуть розцінюватись судом як обставини, що мають істотне значення, тому підстав для задоволення позовної вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, суд не знаходить. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Щодо вирішення питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ч. 3, ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, повноваження представника відповідача адвоката Хильчук К.Ю. підтверджуються Ордером на надання правничої (правової) допомоги від 05.10.2020 року, Договором про надання правової допомоги від 02.10.2020 року, Додатковим договором №2 від 21.01.2021 року до Договору про надання правової допомоги від 02.10.2020 року. На підтвердження наданих адвокатом послуг надано Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 25.01.2021 року та копію квитанції №ПН28618С1 від 16.02.2021 року на загальну суму 3300 грн.. Таким чином, судом встановлено, що відповідач понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 3300 грн.. Разом із тим, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то й витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із позивача на користь відповідача пропорційно до задоволених вимог, що становить 1650 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial