Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "Державний ощадний банк України", в якому вимагав: визнати незаконними дії відповідача щодо списання грошових коштів з його карткового рахунку в період часу з жовтня 2018 року по квітень 2019 року; стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі 7000 гривень, які були безпідставно списані з його рахунку; зобов`язати відповідача зменшити тіло кредиту на суму 9900 гривень; стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Як зазначив позивачу у своїй позовній заяві, 18.12.2017 року ним була підписана заява про приєднання № 1327224 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки); на підставі цього договору йому відповідачем був відкритий рахунок № [NUMBER] . При цьому, згідно заяви, позивачу на картковий рахунок була встановлена відновлювана кредитна лінія з максимальним розміром 5000 гривень. Після цього, як вказав позивач, розмір кредитної лінії був самовільно збільшений банком до 18000 гривень; також з жовтня 2018 року по квітень 2019 року з його рахунку були безпідставно списані грошові кошти у розмірі близько 7000 гривень, на що він не давав ані свого доручення, ані своєї згоди. Цими діями банк спричинив позивачу хвилювання та порушення звичного укладу життя, тобто йому було спричинено моральну шкоду. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Відповідач надав суду відзив, згідно якого позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Відносно доводів про безпідставне збільшення розміру кредиту представник відповідача зазначив, що це було здійснено на підставі заяви самого позивача від 21.02.2018 року, що була підписана ним особисто. Відносно ж списання грошових коштів з рахунку позивача представник відповідача вказав, що згідно заяви від 18.12.2017 року позивач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеного на інтернет-сторінці банку, умови якого (пп.1.20, 1.27, 1.29, 7.1, 7.12) надають відповідачу право здійснювати договірне списання коштів позивача з його рахунків у разі несплати у встановлений строк обов`язкового щомісячного платежу та/або процентів за кредитом, з метою погашення відповідної заборгованості. У судовому засіданні: позивач [PERSON] підтримав заявлений позов, просить задовольнити заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві; представник відповідача адвокат Іванісов В.С. просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позов. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. згідно ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Як свідчать докази, надані суду, позивач та відповідач врегулювали свої правовідносини з приводу відкриття та використання банківського рахунку, а також надання кредитної лінії, шляхом підписання позивачем 18.12.2017 року Заяви про приєднання № 1327224 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також 21.02.2018 року нової Заяви № 1327224. Проте, у цих заявах відсутні дані про погодження сторонами умов щодо надання відповідачу права здійснювати в односторонньому порядку т.зв. договірне списання коштів позивача з його рахунків, на що міститься посилання у відзиві. Доводи відповідача про те, що заяви містять відсилання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщеного на інтернет-сторінці банку, суд вважає некоректними, оскільки йому не надано доказів про підписання цього Договору позивачем, і, як наслідок, дотримання обов`язкової письмової форми договору відповідно до вимог ст.1055 ЦК України. За таких обставин доводи позивача про те, що відповідач не мав права здійснювати без доручення або згоди клієнта списання коштів з його рахунку, є такими, що ґрунтуються на законі. Як свідчать виписки про рух грошових коштів, наданих позивачем, відповідач без законних підстав з вересня 2018 року по квітень 2019 року здійснив такі перекази коштів на свою користь (призначення платежу "Договірне списання з рахунку для погашення простроченої заборгованості): 19.09.2018 року 10,29 гривень; 21.09.2018 року 237,65 гривень; 11.10.2018 року 3,74 гривень; 30.10.2018 року 872,43 гривень; 08.11.2018 року 507,80 гривень; 11.12.2018 року 3,05 гривень; 20.12.2018 року 110,82 гривень; 25.01.2019 року 51,68 гривень; 12.02.2019 року 44,94 гривень; 26.02.2019 року 7,02 гривень; 06.03.2019 року 1660,67 гривень; 18.03.2019 року 737,08 гривень; 22.03.2019 року 1253,36 гривень, а всього списано грошових коштів на загальну суму 5500 гривень 53 копійки. Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до абз.2 п.32.3.2 ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. За таких обставин позивач має правові підстави на повернення йому грошової суми у розмірі 5500 гривень 53 копійки. Щодо вимог про зобов`язання відповідача зменшити тіло кредиту та відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що: згідно чч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до чч.5-7 цієї ж статті, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У своїй позовній заяві позивач не навів обставин і доказів того, що збільшення банком кредитного ліміту згідно заяви позивача від 21.02.2018 року, яким-небудь чином порушило його права та інтереси, а доводи про те, що збільшення ліміту відбулося без його згоди, спростовується змістом самої заяви від 21.02.2018 року, яка підписана ним особисто, що позивач сам визнав у судовому засіданні. Крім того, суду є незрозумілим обраний позивачем спосіб захисту права "зобов`язання до зменшення тіла кредиту за рахунок ранніх проплат та списаних банком з зарплатної карти"; позовна заява не містить жодного посилання на будь-яку норму законодавства, якою б передбачався такий спосіб захисту права. Відповідно, позивач не надав суду ніяких доказів й відносно спричинення йому моральної шкоди. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про зобов`язання відповідача зменшити тіло кредиту та про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial