Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Лящівської сільської ради про встановлення факту перебування на утриманні та визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Мотивує позов тим, що 25 вересня 2002 року померла її тітка [PERSON] Власних дітей померла не мала, а тому опікувалася та турбувалася про матеріальне забезпечення та здоров"я позивача, яка є непрацездатною, перебуває на пенсії за віком та отримувала її у мінімальному розмірі. Крім цього, [PERSON] має слабкий стан здоров"я, що пов"язаний з хворобою очей, [PERSON] давала кошти на придбання ліків, допомагала по господарсту і позивач отримувала цю допомогу, так як дуже її потребувала. Після смерті тітки відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га, яка розташована в адмінмежах Лящівської сільської ради. Так як [PERSON] не мала спадкоємців за законом, заповіту не складала, позивач вважає, що вона є єдиним спадкоємцем, оскільки перебувала на утриманні тітки до часу її смерті. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач пояснила, що у 2000 році раптово помер її чоловік, на грунті цього у неї різко погіршився стан здоров"я, почав пропадати зір і так як діти проживають далеко, то їй весь час допомагала її рідна тітка [PERSON] Зазначила, що її тітка допомагала по господарству, давала продукти харчування, кошти на придбання ліків, так як вона дуже цього потребувала. Представник Лящівської сільської ради в судове засідання не з"явився. 03.01.2018 року до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглянути справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 25 вересня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с. 12). Як зазначається в позові та не заперечується відповідачем, померла була рідною тіткою [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого, зокрема, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,93 га, яка розташована в адміністративних межах Лящівської сільської ради, та належала померлій згідно державного акту серії ІІІ-ЧР № 021689 (копія державного акту, довідка Лящівської сільської ради № 1490 від 12.10.2017р. а.с. 10, 15). На момент смерті [PERSON] позивач була непрацездатною, так як з 1996 року перебувала на пенсії за віком та отримувала її у мінімальному розмірі, що стверджується довідкою Золотоніського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Черкаської області №8955/04 від 20.10.2017 року (а.с.9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що [PERSON] була рідною тіткою позивача, сім"ї та своїх дітей в неї не було. Пояснила, що вона постійно допомагала [PERSON], а після того, як у племінниці раптово помер чоловік і різко погіршився стан здоров"я, почав пропадати зір, тітка взяла всі турботи по господарсту на себе. Також [PERSON] допомагала фінансово, давала кошти на ліки. Зазначила, що [PERSON] після смерті тітки вступила у фактичне володіння її спадковим майном (будинком). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила ті обставини, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] у зв"язку з незадовільним станом здоров"я. [PERSON] до дня смерті допомагала [PERSON] по господарсту, давала їй продукти харчування, кошти на придбання ліків, так як остання потребувала постійного лікування та догляду. [PERSON] мала постійні доходи від земельної ділянки, яка перебуває в оренді СТОВ "Лящівка". Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином суд вважає встановленим факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] з серпня 2001 року по вересень 2002 року. У відповідності до п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР . Оскільки [PERSON] померла 25 вересня 2002 року, відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК Української РСР. У відповідності до ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як зазначено у ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Згідно положень ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазанчені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, позивач прийняла спадщину померлої в шестимісячний строк шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. З довідкок Лящівської сільської ради № 1490 від 12.10.2017 р. та № 1506 від 17.10.2017 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована в [INFO], померлою заповіт не складався і не реєструвався в книзі обліку заповітів (а.с. 14, 16). З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 94/01-16 від 06.02.2018 року вбачається, що після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Виходячи з приписів статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] більше року перебувала на утриманні [PERSON], прийняла спадщину у встановлений законом на час смерті спадкодавця спосіб, а наданими суду доказами підтверджено належність зазначеного майна спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved