Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

в серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", як фінансової установи, що діє за рахунок та в інтересах Венчурного Пайового Інвестиційного Фонду "Київщина-Житло" недиверсифікованого виду закритого типу, Акціонерного товариства "Київська пересувна механізована колона-2" про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 02 квітня 2008 року уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", як фінансовою установою, що діє за рахунок та в інтересах Венчурного Пайового Інвестиційного Фонду "Київщина-Житло" недиверсифікованого виду закритого типу Інвестиційний договір № УС-02/04/08/01 (надалі - Договір), предметом якого є інвестування ним будівництва об'єкту інвестування (квартира в Секції 2 житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS]. Також, позивач вказує на те, що плановим терміном введення будинку в експлуатацію є IV квартал 2009 року (п. 1.2.2. Договору), плановим терміном передачі будинку під заселення - I квартал 2010 року (п. 1.2.3. Договору). Поточною ціною вимірної одиниці об'єкту інвестування (1 м2) на дату укладення Договору було 7904 грн. без ПДВ (п. 1.3. Договору). На виконання умов договору позивачем сплачено грошові кошти на інвестування об'єкту будівництва в загальному розмірі 506 488,32 грн., що відповідає вартості 64,08 м2 об'єкту інвестування, та підтверджується Інвестиційним свідоцтвом (Додаток 4 до Договору). Відповідно до п. 1.1. та 7.1. Договору об'єкт інвестування будується Акціонерним товариством "Київська пересувна механізована колона-2", яке позивач зазначив своїй у позовній заяві як співвідповідача у даному спорі. [PERSON] зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав, натомість, відповідачі умови Договору, в частині термінів введення об'єкту в експлуатацію та планового терміну передачі об'єкту під заселення, не виконали. Крім того, в позовній заяві зазначено, що позивач позбавлений можливості користуватися з вини Відповідача 1 та Відповідача 2 проінвестованим останнім майном, несе матеріальні збитки, сплачуючи кредитні кошти та відсотки за ними, оскільки для виконання зобов'язань за Договором позивач взяв кредит у банку в розмірі 430 515,00 грн. під 14 % річних та передав в іпотеку вказаний об'єкт інвестування. Також, в позовній заяві зазначено, що в результаті невиконання відповідачами взятих на себе зобов'язань [PERSON] має упущену вигоду, зокрема те, що останній міг би надати в оренду квартиру, яку проінвестував та станом на момент подання позову 34 місяці користуватися коштами від оренди. За даними відкритих джерел (роздруківка об'яв з мережі Інтернет), 1-кімнатна квартира в м. Українка здається на місяць за ціною (середньою) 3500 грн., тобто упущена вигода складає 119 000 грн. (3 500 грн. х 34 місяці). Вказані кошти могли бути направлені саме на погашення кредитних коштів та відсотків за ними. Крім іншого, позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі 50 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав через фактичне позбавлення його проінвестованого майна. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити з підстав та обґрунтувань, вказаних у позовній заяві. Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях. Також, представник відповідачів зазначила, що теоретична можливість отримання доходів не може бути підставою для стягнення збитків чи майнової шкоди, а також те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що заявлені у позовній заяві доходи дійсно були б отримані позивачем, у разі належного виконання Відповідачем 1 своїх обов'язків, а також не зазначено реальне спричинення шкоди та її розмір, а тому, на думку останньої, підстави для стягнення грошових коштів відсутні. Крім того, у запереченні Відповідача 2 представник посилалась на відсутність будь-яких договірних зобов'язань між позивачем та АТ "Київська пересувна механізована колона-2", а відтак, вважає безпідставною заявлену солідарну відповідальність відповідачів перед позивачем. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Стокмастер", як фінансовою установою, що діє за рахунок та в інтересах Венчурного Пайового Інвестиційного Фонду "Київщина-Житло" недиверсифікованого виду закритого типу укладено Інвестиційний договір № УС-02/04/08/01, предметом якого є інвестування [PERSON] будівництва об'єкту інвестування (квартира в Секції 2 житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS], з метою отримання у власність даної квартири після введення будинку в експлуатацію та за умови повної оплати її вартості. Плановим терміном введення будинку в експлуатацію є IV квартал 2009 року (п. 1.2.2. Договору), плановим терміном передачі будинку під заселення - I квартал 2010 року (п. 1.2.3. Договору). Поточною ціною вимірної одиниці об'єкту інвестування (1 м2) на дату укладення Договору було 7904 грн. без ПДВ (п. 1.3. Договору). На виконання умов договору позивачем було сплачено грошові кошти на інвестування об'єкту будівництва в загальному розмірі 506 488,32 грн., що відповідає вартості 64,08 м2 об'єкту інвестування, та підтверджується Інвестиційним свідоцтвом (Додаток 4 до Договору). (а.с. 120) Свої зобов'язання за Договором позивач виконав, проте відповідачі умови Договору в частині термінів введення об'єкту в експлуатацію та планового терміну передачі об'єкту під заселення не виконали. Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З вказаної норми законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою. Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Дана норма зобов'язує особу своєчасно отримувати докази щодо здійснення конкретних заходів для забезпечення отримання доходів (укладення відповідних договорів, підготовки виробничого обладнання, приміщень тощо). Це положення орієнтує сторону на необхідність доведення фактів, які б підтверджували, що вона дійсно планувала отримати відповідні доходи, все зробила для їх отримання, мала для цього усі можливості і неодмінно отримала б такий дохід, якби зобов'язання було виконано належним чином. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів упущеної вигоди покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути отримані при належному виконанні зобов'язання. В судовому засіданні також встановлено, що за період часу з IV кварталу 2009 року по день розгляду справи, будь-яких договорів, з метою здавання в оренду об'єкту інвестування, що свідчили б про можливість позивача отримати дохід, на який останній розраховував і який міг би отримати за звичайних обставин, між позивачем та третіми особами укладено не було. Посилання позивача на ті обставини, що останній міг би надати в оренду квартиру, яку проінвестував та станом на момент подання позову 34 місяці користуватися коштами від оренди та роздруківки об'яв з мережі Інтернет про вартість оренди 1-кімнатної квартири в м. Українка не є належними та допустимими доказами упущеної вигоди, оскільки такі доводи не можуть обґрунтувати упущену вигоду, яка можливо заподіяна безпосередньо позивачу в даних конкретних правовідносинах. Також необхідно зазначити, що поняття "збитки" включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку іде мова не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. З огляду на зазначене вбачається, що позивач зобов'язаний був довести в порядку визначеному чинним законодавством факт понесення дійсних збитків, або неотримання упущеної вигоди внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов'язання. Сума збитків (упущеної вигоди) в розмірі 119 000 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з Відповідачів, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання прибутку в результаті здавання в оренду квартири, тобто випадкового збігу обставин - орієнтовного отримання доходу. Разом з тим, теоретична можливість отримання доходів не може бути підставою для стягнення збитків чи майнової шкоди. Важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна поведінка чи бездіяльність іншої сторони є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої сторони, - наслідком такої протиправної поведінки. Згідно ч. 4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Ця норма покладає на Позивача обов'язок довести, що ці доходи дійсно були б ним отримані у разі належного виконання Відповідачем своїх обов'язків. Всупереч вимог ЦК України, позивач таких доказів не надав. За загальними положеннями матеріальних норм цивільного права стягнення збитків (упущеної вигоди) є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, розмір збитків (упущеної вигоди) повинен доводити Позивач. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в стравах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5, від 27 лютого 2009 року N 1), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, пунктом 5 вищевказаної постанови передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з'ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. У даному випадку мають місце договірні відносини, які склалися між сторонами за Інвестиційним договором № УС-02/04/08/01 від 02 квітня 2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем, яким не передбачена можливість відшкодування моральної шкоди. Згідно зі статтями 58, 59, 212 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому позивачем, при заявлені вимог про стягнення солідарно з відповідачів 119 000,00 грн. упущеної вигоди, не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження реальної можливості отримання доходу від використання квартири в будинку, що будується, намірів і можливостей укладення договору оренди квартири за вказаний період часу (34 місяці). З урахуванням вищевикладеного, судом також встановлено відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди на підставі ст. 1167 ЦК України, оскільки зазначені положення закону застосовуються у разі наявності моральної шкоди та вини відповідачів у її спричиненні, однак, як зазначалось вище, доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях. Позивачем не надано підтвердження факту заподіяння збитків та моральних страждань Відповідачами, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань зазнав позивач, в якій грошовій сумі та з чого при цьому виходить. Таким чином, немає підстав вважати, що відповідачі своїми діями завдали позивачу збитків та моральної шкоди. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що також не заперечується позивачем і представником Відповідача 2, що між позивачем та Відповідачем 2 не було укладено жодних договорів стосовно вказаного вище об'єкту інвестування, що відповідно до ст.ст. 11, 509, 511, 541 Цивільного кодексу України, виключає можливість стягнення будь-яких грошових коштів з Відповідача 2 на користь позивача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи та виходячи з умов укладеного між позивачем та Відповідачем 1 договору, підстави для стягнення солідарно з відповідачів 119 000 грн. упущеної вигоди та 50 000 грн. моральної шкоди внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань, відсутні. Беручи до уваги вищевикладене не, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено тих обставин, на які останній посилався, як на підставу своїх позовних вимог, в зв'язку з чим, позов останнього є таким, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed