Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Керівник Тячівської місцевої прокуратури звернувся у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 15.05.2016 р., близько 21.30 год., [PERSON], керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 2101", н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Гагаріна у смт. Дубове, у напрямку с. Красна, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3. "б", 12.1., 12.2., 19.3. Правил дорожнього руху, напроти кафе "Сіріус" і будучи засліпленим світлом фар зустрічного автомобіля, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, втратив контроль над керування автомобіля, продовжував рух, в результаті чого допустив наїзд на пішохода [PERSON], який отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження. Слідчим СВ Дубівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області 16.05.2016 р. факту вказаного кримінального правопорушення внесено відомості до ЄРДР, та направлено обвинувальний акт про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Тячівського районного суду від 13.03.2016 р. кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було закрито, у звязку з примиренням з потерпілим, та звільнено його від кримінальної відповідальності. За період з 16.05. по 03.06.2016 р., [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному закладі "Тячівська районна лікарня № 1". Відповідно до довідки цього комунального закладу № 291 від 19.07.2016 р. витрати на його лікування склали 4767.84 грв. Представник прокуратури надіслав суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. За\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2016 р., близько 21.30 год., [PERSON], керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ 2101", н/з [NUMBER], рухаючись по вул. Гагаріна у смт. Дубове, у напрямку с. Красна, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3. "б", 12.1., 12.2., 19.3. Правил дорожнього руху, напроти кафе "Сіріус", будучи засліпленим світлом фар зустрічного автомобіля, не вжив заходів до зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу, втратив контроль над керування автомобіля, продовжував рух, та допустив наїзд на пішохода [PERSON], який отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, і з 16.05. по 03.06.2016 р. перебував на стаціонарному лікуванні комунальну закладі "Тячівська районна лікарня № 1". Відповідно до довідки комунального закладу "Тячівська районна лікарня № 1" відділу охорони здоровя Тячівської РДА № 133 від 20.03.2016 р. видатки на лікування хворого [PERSON], [INFO], склали 4767.84 гривень. Отримані [PERSON] тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв'язку з вчиненим [PERSON] злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину. Ухвалою цього суду від 13.03.2017 р. кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито з нереабілітуючих підстав. Згідно із\~ст. 1206 ЦК України\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Статтею 128 КПК України\~встановлено, що цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до п.п. 6, 7\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 р.\~відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Згідно з п. 3 цієї\~постанови\~витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. У відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених із винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 за № 545, згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. \~Сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.\~\~Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи, що витрати в сумі 4767.84 грв. до цього часу в добровільному порядку відповідачем лікувальному закладу не сплачені, а тому у відповідності до\~ст. 1206 ЦК України\~підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до приписів\~ст. 88 ЦПК України\~суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А саме з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грв. За таких обставин,

Outcome: approved