Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав відповідачів, які вихованням та утриманням дітей не займаються. В обгрунтування позову зазначив, що в с.Степове Кіровоградського району та області проживали відповідачі разом зі своїми малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В квітні місяці 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування із заявою щодо можливості влаштування дітей до комунального закладу. На засіданні комісії було розглянуте дане клопотання та дітей тимчасово влаштовано до комунального закладу "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу". Відповідач [PERSON] проживає разом зі своїми батьками, не працює, зловживає спиртними напоями, характеризується з негативної сторони, долею дітей не цікавиться. Відповідач [PERSON] проживає в дачному будинку на території сільської ради, працює, характеризується посередньо. При обстеженні житлово-побутових умов проживання встановлено, що для виховання, розвитку та проживання дітей умови не створені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та надала пояснення по обставинах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлялась по місцю своєї реєстрації, причину неявки не повідомила. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що з матір"ю дітей не проживає та дітей виховував сам. В 2017 році, у зв"язку зі скрутним матеріальним станом, просив влаштувати дітей в комунальний заклад, але на даний час його матеріальний стан поліпшився, він зробив ремонт в своєму будинку, одружився. Дуже любить своїх дітей, бажає їх виховувати та піклуватися за ними. Від представника третьої особи комунального закладу "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу" надійшла заява про розгляд справи без його участі. Свідок [PERSON] пояснила, що в будинку, де проживає відповідач, відсутні умови для утримання малолітніх дітей. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] , після того, як від нього пішла [PERSON] , сам виховував своїх дітей. Він дуже любить їх. Має роботу. На даний час одружився з іншою жінкою та має всі умови для виховання дітей. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 13.07.2018 року органом опіки та піклування Кіровоградської районної державної адміністрації було прийнято рішення про доцільність відібрання дітей без позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідач [PERSON] характеризується негативно. Ніде не працює, зловживає спиртними напоями, постійно опиняється в сумнівних компаніях чоловіків, не стежить за своїм зовнішнім виглядом та гігієною, тривалий час не проживає разом зі своїми дітьми, турботи та піклування про дітей не проявляє. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків і тому необхідно у неї відібрати дітей. Відповідач [PERSON] посередньо характеризується по місцю проживання, позитивно - по місцю роботи, працює, має постійний дохід, зробив ремонт у власному будинку, регулярно відвідує своїх дітей в комунальному закладі, уклав шлюб з іншою жінкою, яка виявляє бажання піклуватися за дітьми. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, ратифікованої Верховною Радою 27.02.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст.18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Згідно із ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України. П.2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК). Судом встановлено, що діти тривалий час проживали разом з батьком. Під час сумісного проживання відповідач піклувався та виховував синів, що не заперечувалось позивачем. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що любить своїх дітей та бажає приймати участь в їх вихованні. В свою чергу, жодних заходів впливу за невиконання батьківських обов`язків, в тому числі і притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, до відповідача вжито не було. Відповідно до положень ст.141 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Статтею 157 СК України передбачено обов`язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Враховуючи ставлення відповідача [PERSON] до дітей, зокрема регулярного відвідування синів в комунальному закладі, бажання брати участь у їх вихованні, що вказує на не байдужість до долі своїх дітей, а також враховуючи, що до відповідача не застосовувались заходи адміністративного впливу з питань неналежного відношення до своїх обов`язків по вихованню дітей, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відібрання дітей у [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір по справі в розмірі 1536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial