Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

07.04.2014 року представник Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" звернувся до суду із позовом до [PERSON], відділу ДВС Карлівського РУЮ, відділу ДВС Машівського РУЮ про звільнення майна з-під арешту, який в подальшому представником позивача було уточнено. У судове засідання представник позивача не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відстуності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача - відділу ДВС Карлівського РУЮ, до суду не з'явився надавши факсограму про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - відділу ДВС Машівського РУЮ, в судове засідання не з'явився з невідомих причин. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що 25.04.2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", який на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 АКІБ "Укрсиббанк" змінило назву на ПАТ "УКРСИББАНК", який є правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11339037000. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав від банку кредит у сумі 67400,00 доларів США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 24.04.2028 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом. 04.02.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11339037000 від 25.04.2008 року. Відповідно до п.п.1.4 даної угоди: "...Сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №11339037000, так і реєстраційний номер 11339037001. При цьому при здійсненні погашення заборгованості за кредитом сторонами використовується Реєстраційний номер Договору". 25.03.2009 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11339037001 від 04. 02.2009 року. Відповідно до п.п.1.4 даної угоди: "...Сторони домовилися, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватися як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме №11339037001, так і реєстраційний номер 11339037002. При цьому при здійсненні погашення заборгованості 32 кредитом Сторонами використовується Реєстраційний номер Договору". В порушення умов договору позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість . З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №11339037000 [PERSON], передав відповідно до договору іпотеки №б/н від 25.04.2008 в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями під [ADDRESS] Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстроване позивачем у порядку, передбаченому законом у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора, відповідно до ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу вказаних норм 08.12.2011 року Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами та договорами забезпечення Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк", що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року. Згідно ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Таким чином, до АТ "Дельта Банк" перейшли всі права у тому числі і право вимоги ПАТ "Укрсиббанк" до [PERSON] за кредитним договором N11339037000 (11339037002) та право звертати стягнення на предмет іпотеки, зазначений у договорі іпотеки №б/н від 25.04.2008. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2011 року, 29.07.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції під час здійснення виконавчих проваджень, боржником по яких є [PERSON], було винесено постанови, якими накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №27917815 від 29.03.2013: виконавчий документ, а саме: виконавчий лист №2-1020/10 від 07.07.2011 року Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення заборгованості за кредитним договором разом із постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.03.2013 року направлено за належністю до ВДВС Машівського РУЮ для подальшого виконання, за місцем проживання боржника: [ADDRESS] Згідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка зважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, "оли йому стало відомо про такі обставини У випадку, коли виконавче провадження -езавершене арешт знімається за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження №27917815 було закінчено, однак державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції арешт знято не було, а виконавчий документ було передано на виконання до ВДВС Машівського РУЮ, яких залучено до участі у справі у якості співвідповідача. Згідно відповіді Машівського РУЮ на адресу суду, відповідно до журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за 2013-2014 роки та Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 01.07.2014 року виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави №2-1020/10 виданий 07.07.2011 року про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 586405,60 грн. судових витрат в сумі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього 588225, 60 грн. з [PERSON] на користь АКІБ "Укрсиббанк" на виконання до відділу не надходив. Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника є діями щодо звернення на нього стягнення. Згідно з 4.5.6 ст. З Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права -и вимог на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. В даному випадку, право в АТ "Дельта Банк" задовольнити свої вимоги з рахунок предмета іпотеки виникло 25.04.2008 року, а постанови про арешт тайна та оголошення заборони на його відчуження було винесено 04.02.2011 року, 29.07.2011 року тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. При цьому, АТ "Дельта Банк", як іпотекодержатель не був повідомлений про накладення арешту на предмет іпотеки та оголошення заборони на відчуження, тому його право пріоритету на задоволення вимог щодо кредитного зобов'язання за рахунок іпотечного майна було обмежене, чим порушено ст.54 Закону України "Про виконавче провадження", тому АТ "Дельта Банк" має вищий пріоритет на предмет іпотеки, у тому числі і на його реалізацію в рахунок погашення боргу перед іншими кредиторами. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу, якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що наявні арешти майна боржника порушують права позивача, як іпотекодержателя, та можливості вирішення цього питання у позасудовому порядку відсутні, в зв"язку з чим позовні вимоги є обгурнтованими та підлягають до задоволення. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved