Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає визнати незаконним та скасувати розпорядження Органу приватизації державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 18.01.2018 року № 1-В про відмову у проханні [PERSON] за неповнолітню онуку [PERSON] щодо приватизації квартири [ADDRESS] . Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що на підставі договору найму житлового приміщення вона зареєстрована з 1996 в квартирі [ADDRESS] , де фактично проживає по теперішній час. Маючи на меті приватизувати вказану квартиру позивач звернулась до органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради, яким у наданні дозволу на оформлення передачі у приватну власність квартири [ADDRESS] було відмовлено в зв`язку з відсутністю копії ордера на зазначене житлове приміщення. Вважаючи підстави відмови у приватизації необґрунтованими, позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного права шляхом пред`явлення відповідного позову. Ухвалою суду від 01.11.2018 (а.с.16) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2019 (а.с.30) підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернулася з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернувся з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності , проти вимог позивача не заперечує (а.с.73). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України у п. 24 своєї постанови № 3 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори щодо права особи на житло (приватизація житла - ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків) є житловими (цивільними) і розглядаються у порядку цивільного судочинства, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень. Перевіряючи правомірність оскаржуваного частини розпорядження Державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 18.01.2018 року № 1-В про відмову у проханні [PERSON] за неповнолітню онуку [PERSON] щодо приватизації квартири [ADDRESS] суд виходить з наступного. Згідно із ст.9 Житлового Кодексу України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім`ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України). Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до пунктів 6, 7, 8 статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування шляхом: а) безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; б) продажу надлишків загальної площі жилих приміщень громадянам України, які мешкають у них і на яких поширюється дія цього Закону; з використанням приватизаційних паперів - житлових чеків (у порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" ) з урахуванням залишкової вартості усіх житлових приміщень, що підлягають приватизації у відповідному гуртожитку. Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначено відповідним Положенням, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009. У відповідності до пунктів 17,18 Положення, якими визначено перелік документів, що мають бути обов`язково подані громадянами до органу приватизації, одним з таких документів, є документ, що підтверджує невикористання особою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (пункт 20 Положення). Згідно довідки, виданої АТ «Державний ощадний банк України» № 159 від 21.12.2017, [PERSON] , [INFO] , в списках на приватизацію значиться по доп. сп. КЖРЕП № 1 від 21.12.2017 за адресою [ADDRESS] житловий чек не використала (а.с.9). Згідно довідки наданої КЖРЕП № 1 б/н від 04.10.2018 та поквартирній карточці [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , з 23.07.1996, разом із нею зареєстровані [PERSON] з 23.07.1996, [PERSON] з 26.03.2010 (а.с.7,12-13). Відповідно до довідки наданої КЖРЕП № 1 б/н від 06.12.2017 виданої про те, що в архіві паспортного столу КЖРЕП № 1 ордер на жиле приміщення за адресою [ADDRESS] відсутній (а.с.11). Згідно ст.345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Судом встановлено, що позивач та її онука [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. Як убачається з матеріалів справи, рішенням органу приватизації державного житлового фонду Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області № 1-В від 18.01.2018 (а.с.74) у задоволенні прохання [PERSON] за неповнолітню онуку [PERSON] щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення. Виходячи із змісту листа заступника міського голови, голови органу приватизації державного житлового фонду, адресованого на ім`я [PERSON] , останній було відмовлено у передачі в приватну власність [PERSON] квартири у зв`язку із відсутністю копії ордера на квартиру та роз`яснено право звернення до суду. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ч.ч.1,3,10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених п.2 ст.2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як вбачається, на спірну квартиру позивача не розповсюджується. Відповідно до п. 11 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира розташована в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації у розумінні ч. 10 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням викладених обставин, та приймаючи до уваги той факт, що позивач та її онука [PERSON] на законних підставах проживає в спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та скасувати розпорядження органу приватизації № 1-В від 18.01.2018. На підставі викладеного та

Outcome: approved