Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

у листопаді 2013 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно з рішенням суду шлюб між нею та відповідачем розірвано і відповідач, починаючи з 2009 року і по даний час ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дитини, оскільки участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини не приймає, в обсязі, необхідному для самоусвідомлення, із дитиною не спілкується, про здоров'я дитини не піклується, навчанням дитини та її вихованням не цікавиться, інтересу до внутрішнього світу дитини не проявляє. Крім того, також зауважує, що оскільки відповідач добровільно утримувати дитину відмовлявся, аліменти на дитину стягуються із відповідача за рішенням суду. Вказує, що відповідач без поважних причин не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, для участі у футбольних турнірах. За таких обставин просить суд ухвалити судове рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON]. [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши, що після розірвання шлюбу відповідач проживає в Житомирській області, у зв»язку з чим рідко спілкується з сином. Крім того, відповідач пояснив, що він на підставі рішення суду сплачує аліменти на утримання сина. З позивачем не знаходить порозуміння у зв»язку з наявність в суді спору щодо поділу майна подружжя. Представник третьої особи - служби у справах дітей Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав, зазначивши, що 23 січня 2014 р. Служба склала висновок № 108-670/01 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], 1999 року народження. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами шлюб було зареєстровано 01 серпня 1998 року. Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва від 30 квітня 1999 року, [PERSON] народився [INFO] року у м. Києві. Його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві 26 серпня 2010 року, 26 серпня 2010 року шлюб між сторонами у праві було розірвано (а.с. 3). [PERSON], 2009 року народження, навчається в Ліцеї № 142 Солом"янського району м. Києва у дев"ятому "В" класі. Характеризується позитивно (а.с. 5, 7). Відповідно до довідки № 2017 від 10 жовтрня 2013 року, виданої ВСП "Індустріальний", [PERSON], 2009 року народження, разом зі своєю матір"ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 8) Фактично неповнолітній [PERSON] разом зі своєю матір"ю проживають у квартирі [ADDRESS], що було встановлено під час обстеження житлово-побутових умов проживання працівниками служби у справах дітей Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації. Рішенням Солом"янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2011 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2011 року і до його повноліття. (а.с. 26-27) Згідно з довідкою № 3284 від 24 грудня 2013 року, виданої Управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, [PERSON] перебуває на обліку у вказаному управлінні і отримує пенсію за вислугу років, з якої утримуються аліменти згідно виконавчих листів № 2-2077/12 від 25 червня 2013 року у розмірі 1/9 частки на утримання [PERSON] Та № 2-6346/11 від 25.06.2013 р. у розмірі 1/3 частки щомісячно на користь [PERSON] На туримання неповнолітнього сина [PERSON], 2009 року народження. (а.с. 25) Згідно з висновком Органу опіки та піклування Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 січня 2014 року № 108-670/01, останній вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], 2009 року народження. (а.с. 33-34). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, 3) жорстоко поводяться з дитиною, 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами, 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до бродяжництва та жебракування, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись у суд з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача щодо сина, [PERSON] Зазначає, що відповідач не піклується про дитину, сплачуючи лише аліменти на підставі рішення суду, не приймає участі у його вихованні. Однак, з такими доводами позивача повністю погодитися не можна, виходячи з наступного. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Як пояснив [PERSON] він дійсно майже не спілкувався з сино останні півтора року після розлучення з дружиною, так як на підставі розлучення у них зіпсувалися стосунки. В провадженні Солом»янського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа між ними про поділ майна подружжя, що також не сприяє зміцненню їх стосунків. Однак, він любить сина, хоче займатися його вихованням, сплачує аліменти. Інших дітей відповідач не має. Також відповідач пояснив, що він телефонує сину, проте останній під впливом позивачки неохоче спілкується з ним. Висновком психологічного обстеження від 20 січня 2014 року підтверджено, що неповнолітній [PERSON], 2009 року народження. Проявляє емоційну прихильність до матері, відчуває негатив по відношенню до рідного батька. Пчихоемоційний стан злопця характеризується підвищеною тривожністю, пригніченим станом, спостерігається його психічна травматизація, що викликана міжособистісними стосунками у родині. (а.с. 23) Соціально-психологічний висновок Центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді від 15 вересня 2011 року не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки з моменту його складення пройшло два з половиною роки та за цей час [PERSON], 1999 року народження, виріс, у зв"язку з чим у нього змінилися погляди на особисті відносини та прямі контакти з обома батьками. (а.с. 6) Крім того, як вбачається з листа Інституту психології імені Г.С. Костюка від 24.03.2014 р. № 290-01-12 тестові методики психологом Центром соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді в даному випадку застосовані на низькому кваліфікаційному рівні. За таких обставин колегія суддів вважає, що з урахуванням особи батька, який позитивно характеризується, любить дочку, приймає міри по її матеріальному утриманню, враховуючи, що судом не встановлена винна поведінка батька, яку можна розцінити як свідоме ухилення від виховання дитини , та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а по справі постановлено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти поїздок дитини за кордон, має намір сприяти організації таких поїздок, зокрема надати відповідний дозвіл при необхідності, тому така обставина, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: dismissed