Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач 2 серпня 2018 року звернулася до суду з цим позовом, в якому просила визнати її онука [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування належним їй будинком [ADDRESS] (а.с.3-4). Позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі 20 серпня 2018 року (а.с.20). Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, і справа призначена до судового розгляду (а.с.27). В судовому засіданні позивач повністю підтримує свої позовні вимоги. Пояснює, що її онук [PERSON] з народження зареєстрований у належному їй будинку [ADDRESS], однак не проживає у ньому останніх п'ять років, живе десь за кордоном. Реєстрація онука унеможливлює отримати субсидію. Просить визнати його таким, що втратив право користування цим будинком та зняти його з реєстрації у цьому будинку. Відповідач у підготовче судове засіданні не з'явився. Напрвлена по адресі його реєстрації судова повістка повернулася до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.24). Виклик відповідача здійснений в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-порталі "Судова влада" (а.с.28). Суд ухвалює розглянути справу у відсутність відповідача та винести заочне рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснює, що він чоловік позивачки. Їх онук відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований у будинку дружини, але не проживає там на протязі останніх п'яти років. підтримав позовні вимоги. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - виконавчого комітету Рівської сільської ради Жмеринського району - у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За клопотанням позивача та третьої особи суд розглянув справу у його відсутність. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтверджує, що онук позивачки [PERSON] дійсно проживав у її будинку, і приблизно 5-6 років у ньому не живе. Місце його перебування йому не відоме. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зняття з реєстраційного обліку у належному їй житловому будинку. Підставою позову є неможливість позивачем отримати субсидію у зв'язку з реєстрацією у ньому відповідача, а також правові норми Цивільного кодексу України, на які посилається позивачка в підтвердження своїх вимог. В судовому засіданні установлено, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], де зареєстрована, про що свідчать ксерокопія рішення Жмеринського міськрайонного суду від 2 березня 2011 року (а.с.5), витяг про державну реєстрацію прав (а.с.7 на звороті), ксерокопія її паспорту серії [NUMBER], в якому містяться відомості про її реєстрацію у цьому будинку (а.с.5). Згідно з довідкою № 492 Рівської сільської ради Жмеринського району від 1 серпня 2018 року, склад сім'ї позивачки : чоловік [PERSON], онук [PERSON], [INFO], який за місцем реєстрації у [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ксерокопії паспорту відповідача серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.15). Згідно з довідкою № 02-17/122 Рівської сільської ради Жмеринського району від 10 серпня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS], на даний час за місцем реєстрації не проживає (а.с.19). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що позивачка є власником будинку, реєстрація відповідача в ній перешкоджає реалізації права на отримання гарнтованих державою субсидійних виплат, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням та усунути позивачці перешкоди в користуванні належним їй житлом шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підставний і підлягаючий задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача у розмірі 704,80 грн судового збору підтверджені відповідною квитанцією (а.с.1) і підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved