Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді - квартири за адресою: [ADDRESS], банківські вклади на загальну суму 22652,13 грн. та земельна ділянка площею 0,0724 га. Вона є спадкоємцем першої черги та має намір оформити свої права на вказану спадщину, але не може цього зробити, бо померла 25.10.2006 року уклала з відповідачем спадковий договір, за умовами якого після її смерті квартира переходить до відповідача. Відповідач умови договору не виконує та перешкоджає їй у реалізації її права на спадщину за законом. На підставі цього просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], банківські вклади на загальну суму 22652,13 грн. та земельну ділянку площею 0,0724 га. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, доповнила позовні вимоги, в яких просила розірвати укладений спадковий договір у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу без його участі. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне. Згідно свідоцтва про народження, виданого 13 березня 1964 року Ц-Міським бюро ЗАГС м. Макіївка, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27 серпня 1983 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.08.1983 року та після укладення шлюбу їй присвоєне прізвище "[PERSON]". Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO]. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 20 грудня 1999 року Макіївської міською радою, [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0724 га для колективного садівництва у товаристві "Вуглик". Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Бюро технічної інвентаризації м. Макіївка" квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] із часткою 1/1. Згідно копій накопичувальних книжок АТ "Державний ощадний банк України" [PERSON] має банківські вклади на загальну суму 22652,13 грн. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно вимог ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до спадкового договору від 25 жовтня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої макіївської державної нотаріальної контори, відчужувач [PERSON] передає після її смерті у власність [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 4 укладеного спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов'язки - виконувати дрібний ремонт квартири, у разі смерті відчужувача, забезпечити його поховання на кладовищі в місті Макіївка, відзначити роковини смерті. Згідно п. 5 укладеного спадкового договору право власності на вказане в договорі майно переходить до набувача майна в разі виконання ним умов цього договору та після смерті відчужувача. Відповідно до ст.1302, 1305 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) тобто вчиняти певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після відкриття спадщини і в разі смерті відчужувача набуває право власності на його майно. Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК. Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою. У разі пред'явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (ст. 3 ЦПК України). З договору від 10 листопада 2013 року № 5062/4874, укладеного між ДП "Рітуал" та [PERSON], встановлено, що остання уклала даний договір для поховання [PERSON] та сплатила за це 1 214,03 грн., що підтверджено копією касового чеку. З посвідчення № 4874, виданого 10 листопада 2013 року Спеціалізованим комунальним підприємством "Благоустрій" видно, що його видано [PERSON] у тому, що на міському кладовищі похована [PERSON] Так, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ч.1 ст. 203 ЦК України слідує, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спадковий договір, який укладений 25 жовтня 2006 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON], підлягає визнанню недійсним на підставі ст.229 ЦК України, як укладений [PERSON] внаслідок помилки щодо обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивач є донькою [PERSON], яка померла 08.11.2013 року, тобто спадкоємцем першої черги, то її позовна заява в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved