Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

15.02.2017 року до суду із даною позовною заявою звернулося ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Посилаються на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 29.05.2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальниці щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачка підтвердила своєю згодою те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із порушенням зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 31.01.2017 року має заборгованість в сумі 13342,57 гривень, яка складається: 480,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8851,02 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 611,55 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути із відповідачки на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором б/н від 29.05.2014 року у розмірі 13342,57 гривень та судові витрати у розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не прибув, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка позов визнала частково і пояснила суду, що, дійсно, 29.05.2014 року вона уклала із позивачем кредитний договір, отримавши у позивача платіжну картку. Однак грошей із картки вона не знімала, а картку забрав її чоловік, який користувався карткою, однак на підтвердження цих обставин ніяких доказів суду надати не може. На даний час чоловік помер, і вона повторно вийшла заміж та змінила прізвище із "Кльоб" на "Бринько". Процентів вона не сплачувала взагалі. Просить суд розстрочити їй заборгованість за кредитним договором, до відповідача із приводу розстрочення боргу вона на даний час не зверталася. Вислухавши відповідачку, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 29.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством КБ ,,ПРИВАТБАНК,, та [PERSON] було укладено договір б/н від 29.05.2014 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила своєю згодою те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідачка не виконала взятих на себе зобов'язань, в неї виникла заборгованість за кредитним договором, що на 31.01.2017 року становить 13342,57 грн., яка складається: 480,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8851,02 грн. - заборгованість за процентами; 2900,00 грн. нарахована комісія; 1111,55 грн. заборгованість за судовими штрафами. На даний час відповідачка змінила прізвище із "Кльоб" на "Бринько". Наведені вище обставини підтверджуються: - розрахунком заборгованості за договором б/н від 29.05.2014 року ; - копією анкети-заяви позичальниці; - копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; - копією витягу із Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП 2010-256; - копією паспорта позичальниці та довідкою від 28.02.2017 року; - довіреністю № 3262-К-Н-О від 17.01.2017 року; - копією витягу із з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; - копією банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року; - витягом зі статуту (нова редакція) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (перша сторінка) - платіжним дорученням № PROM7BPMH2. Не довіряти даним доказам у суду підстав немає. Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1053 ЦК України. В силу ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. В силу статтей 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Обставини, на які посилається відповідачка, про те, що її бувший чоловік забрав у неї платіжну картку і користувався нею до своєї смерті, нічим не підтверджуються, відповідачка до позивача і в правоохоронні органи з цього приводу не зверталася, і для врахування цих обставин у суду на даний час правових підстав немає. Також позивачкою суду не наведено підстав та не надано жодних доказів для вирішення питання щодо розстрочення заборгованості відповідачки перед позивачем. В силу ст. 88 ЦПК України стягненню із відповідачки підлягає також відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в сумі 1600 гривень. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved