Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

12 червня 2018 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові зазначено, що на підставі договору б/н від 19 листопада 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору він складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг і тарифів банку. Відповідач зобов'язань по сплаті кредиту, з урахуванням розміру відсотків, не виконав, платежі у визначеному розмірі та у встановлений термін не вносив, станом на 30 квітня 2018 року заборгованість склала 14354,42 грн. Представник позивача [PERSON] (за довіреністю № 8500-К-Н-О) в судове засідання не зявився, направив клопотання про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти розгляду справи у заочному порядку (а.с.24). Відповідач в судове засідання також не зявився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, повісткою рекомендованим листом з повідомленням по місцю реєстрації проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав (а.с.32). Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2008 року на підставі заяви відповідача між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є позивач та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було видано платіжну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" із встановленим кредитним лімітом 250,00 грн. зі сплатою 30 % річних. Договір складається із заяви відповідача, умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, про ознайомлення з якими свідчить підпис відповідача (а.с.8-15). Відповідно до п.п.3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк в будь-який момент має право збільшити його. У відповідності до довідки про умови кредитування, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт сплачує банку штраф 250 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих процентів та комісій (а.с.9). На виконання вищевказаних умов кредитного договору банк передав відповідачу кредитну картку, однак останній не виконав взятих на себе зобовязань, не сплатив у встановлений строк суму щомісячних платежів та проценти за користування кредитом. Станом на 30 квітня 2018 року йому нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 14354,42 грн., з яких 197,20 грн. заборгованість за кредитом, 8725,58 грн. заборгованість за відсотками, 4510,00 грн. заборгованість за пенею, 250,00 грн. штраф фіксована частина та 671,64 грн. штраф процентна складова (а.с.5-7). Відповідач суму заборгованості перед позивачем в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобовязального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1054 зазначеного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору та не в повному обсязі розраховувався з позивачем за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, в розмірі 197,20 грн., та штраф (фіксована частина) 250,00 грн. є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком заборгованості відповідача за відсотками, наданого позивачем. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за відсотками з 28 листопада 2008 року по 30 квітня 2018 року складає 8725,58 грн. Однак, при перерахунку вказаної заборгованості, її розмір складає 547,07 грн. виходячи з наступного розрахунку: заборгованість за відсотками з 28 листопада 2008 року по 30 січня 2009 року складає 14,27 грн. (згідно розрахунку позивача), а в період з 30 січня 2009 року по 30 квітня 2018 року 532,80 грн. (197,20 грн. заборгованість за тілом кредиту х 30 % річних : 360 днів у році = 0,16 грн. відсотки за 1 день х 3330 днів). За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 547,07 грн. (14,27 грн. + 532,80 грн.). Вирішуючи питання про стягнення пені суд виходить з того, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2\~ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). За положеннями\~ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~ст.549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~ щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі № 6-2003цс15. Разом з тим за довідкою про умови кредитування, у разі несвоєчасного погашення заборгованості, банк має право також нарахувати пеню. Тобто кредитним договором укладеним з відповідачем передбачено застосування пені і штрафів за одне і те саме порушення зобов'язань за кредитним договором, однак їх одночасне стягнення є неприпустимим. За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягають. Крім того, підлягають і частковому задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу процентна складова (5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій), а саме в розмірі 37,21 грн., оскільки заборгованість за кредитом з урахуванням розміру відсотків, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 744,27 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial