Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] 25 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, визнання дій відповідача, що до самочинної зміни місця проживання малолітніх дітей неправомірними, відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання, стягнення моральної шкоди, мотивуючи позов тим, що з 5 березня 2005 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося в зв`язку з втратою почуття любові та взаємоповаги один до одного та різних поглядів на життя, несумісності характерів. У родині постійно відбувалися сварки, в ході яких відповідач наносив їй тілесні ушкодження, виганяв її з будинку. З червня 2013 року шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені, та вони проживають окремо. Переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача, який може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, аліменти на її користь на утримання кожної дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «[PERSON]». В зв`язку з тим, що після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач без її згоди міг забирати до себе двох синів на декілька днів, на протязі яких вона не знала, що з ними відбувається, забороняв їй з ними спілкуватися, хоча діти до неї просилися, вона звернулася до Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області з проханням визначити місце проживання їх дітей та визначити спосіб участі у вихованні дітей кожного із батьків. Розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року було визначено місце проживання малолітніх дітей з нею, та було визначено спосіб участі відповідача у вихованні дітей, а саме: у вигляді побачень щотижнево, один раз на тиждень у вихідні дні (субота чи неділя) з 09 год. до 19 год. Дане розпорядження відповідач отримав по пошті 17 жовтня 2013 року, але виконувати його категорично відмовляється. Крім того, з червня 2013 року двоє синів постійно знаходяться з ним, та він насильно утримує дітей в себе, забороняє їй з ними бачитись та виконувати свій материнський обов`язок. Діти знаходяться з відповідачем, або в м. Херсоні або в с. Понятівка. Факт знаходження синів у відповідача також підтверджується відповіддю, наданою їй Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 13 січня 2013 року за № 36/187. Вважає, що дії відповідача, щодо утримання у себе їх дітей є неправомірними, а тому, відповідно до ст. 162 СК України, вона має право на відшкодування відповідачем їй моральної шкоди, так як відповідач самочинно змінив місце проживання малолітніх синів. Отже, просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 15000 грн., яка полягає в тому що відповідач. всупереч її волі та розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року постійно, з червня 2013 року утримує їх двох синів [PERSON] та [PERSON]. В зв`язку з чим вона нервує та сильно переживає за їх долю, так як раніше з самого народження діти цілодобово знаходились з нею, вона про них дбала, виховувала і раптом залишилась без них. Це порушує її нормальний уклад життя, сон, вона вимушена була з приводу незаконного утримання відповідачем дітей звертатися до правоохоронних органів, органів влади з метою захисту її порушених прав. Також, просила залишити малолітніх дітей дочок [PERSON] та [PERSON] і синів [PERSON] та [PERSON] проживати з нею, вважає, що це буде відповідати інтересам дітей. На даний час вона має постійну роботу, працює викладачем в загальноосвітній школі, її робочий день триває з 08.00 год. до 14.00 год., а тому вона зможе відводити дітей до школи (садка), займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про них. Крім того, вона має стабільний заробіток, проживає зі своїми батьками, які є пенсіонерами та мають сили і бажання доглядати за її дітьми. Також вона з батьками веде власне господарство, яке достатньою мірою забезпечує потреби харчування. Житлово-побутові умови за місцем її проживання є задовільними. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі а саме: 243 грн. 60 коп. - судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визначення місця проживання малолітніх дітей та скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, мотивуючи позов тим, що на час припинення шлюбних відносин між ним та [PERSON] була домовленість про те, що дочки [PERSON] та [PERSON] будуть проживати з [PERSON], а сини [PERSON] та [PERSON] з ним. При цьому були враховані побажання дітей. Після припинення шлюбних відносин він не чинив ніяких перешкод у спілкуванні синів з матір'ю, яка не наполягала на їх проживанні з нею, отримуючи при цьому допомогу по догляду за дитиною та щомісячну одноразову допомогу. Вона ж, навпаки, не надавала йому можливості спілкуватися з дочками. В серпні 2013 року [PERSON] звернулася до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області з заявою про визначення місця проживання дітей. Розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року було визначене місце проживання малолітніх дітей з матір'ю, а також визначено спосіб його участі у вихованні дітей. Вважає, що вказане розпорядження є незаконним і синам буде краще мешкати з ним, так як, у зв'язку з тим, що [PERSON] на протязі року не проживала з синами, між нею та дітьми втрачено психологічний контакт, прив'язаність один до одного. Між ним та синами, навпаки, існує психологічний контакт, а також прив'язаність один до одного, гарні відносини, що підтверджується довідкою від 03.06.2014 року, виданою психологом [PERSON] Він має всі умови для нормального проживання дітей разом з ним. У нього є постійне місце проживання, оскільки йому належить житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в якому він проживає разом з синами, а також житловий будинок з земельною ділянкою, розташований по [ADDRESS], що підтверджується правовстановлюючими документами на вказане майно. Він працює менеджером по реалізації продукції в фермерському господарстві «Аделаїда» та характеризується позитивно. Крім того, він має стабільний дохід від реалізації свиней, поросят, яєць, городини з власного господарства. Спиртними напоями він не зловживає, сусіди також добре його характеризують. Діти відвідують «Школу раннього розвитку». Він постійно слідкує за станом їх здоров'я, розвитком, виховує та піклується про них. Він має можливість проводити час з синами, гуляти з ними, займатись їх вихованням і розвитком та іншим чином піклуватися про дітей. За час проживання з ним, сини жодного разу не хворіли. Викладені ним обставини, підтверджуються актом обстеження житлово - побутових умов, складеним 16.05.2014 року Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області, характеристикою від 15.05.2014 року, виданою ОСББ «Ніка», характеристикою від 16.05.2014 року, виданою Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області та показами свідків. Відповідачка [PERSON] власного житла не має. Їх спільні дочки за період проживання з нею перебували на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписками із медичних карт стаціонарних хворих. З врахуванням викладеного, синам буде краще проживати з ним. Крім того, він не має наміру перешкоджати [PERSON] в здійсненні її прав та обов'язків, щодо їх синів, якщо її дії не зашкодять дітям. Незважаючи на проживання хлопчиків з ним, він не заперечує надавати відповідачці допомогу на утримання дочок. Просив скасувати розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 01.08.2013 року про визначення місця проживання малолітніх дітей, визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] з ним, визначити місце проживання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] з [PERSON]. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги змінила в частині стягнення з відповідача розміру аліментів, а саме, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду та до повноліття дітей. В іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов відповідача не визнала, заперечує, щодо проживання малолітніх дітей з відповідачем, так як в будинку [PERSON], проживає його брат, там часто збираються компанії, що може негативно вплинути на виховання та розвиток дітей, а саме хлопчиків. Відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнав частково, а саме в частині розірвання шлюбу, в іншій частині в задоволенні позову просив відмовити та задовольнити його зустрічний позов. Представник Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] не визнала, суду пояснила, що підстав для скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року "Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спосіб участі у вихованні дітей батьком" немає, дане розпорядження було прийняте в інтересах малолітніх дітей та у відповідності до чинного законодавства. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині вирішення питання, щодо визначенням місця проживання дітей з матір`ю підтримала, суду пояснила, що немає законних підстав малолітніх дітей розлучати з матір`ю, крім того, не можна розлучати дітей, рідних братів і сестер, бо вони повинні проживати в одній сім`ї. Суд, оцінивши в сукупності пояснення учасників процесу, заслухавши свідків, які фактично в судовому засіданні дали характеристики позивачці та відповідачу, вважає, що первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Позовні вимоги за первісним позовом в частині розірвання шлюбу підлягаєть задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серія [NUMBER]), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 березня 2005 року про що в Книзі реєстрації шлюбів Суворовського відділу реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції зроблено запис за № 62. Згідно свідоцтв про народження, у сторін від шлюбу народилося четверо дітей: [INFO] - донька [PERSON], [INFO]- донька [PERSON], [INFO] - син [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. Сторони з червня 2013 року проживають окремо та не підтримують подружніх стосунків, на примирення позивачка не згідна, так як із її пояснень в судовому засіданні вбачається, що шлюб між нею та відповідачем розпався з тих причин, що вони втратили одне до одного почуття любові, в родині відбувалися постійні сварки, під час яких відповідач наносив їй тілесні ушкодження, виганяв її з будинку, а також вчиняв "непристойні дії" по відношенню до їх дітей (дівчат). Таким чином, суд вважає, що збереження сім'ї в даній ситуації не представляється за можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сім"ю зберегти неможливо, а тому шлюб підлягає розірванню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з нею та стягнення аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що позивачка не досягнувши домовленності з відповідачем звернулася із заявою до Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області з проханням визначити місце проживання їх з відповідачем малолітніх дітей. Розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року було визначено місце проживання малолітніх дітей з [PERSON], та було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні дітей, а саме: у вигляді побачень щотижнево, один раз на тиждень у вихідні дні (субота чи неділя) з 09 год. до 19 год. Однак, не зважаючи на дане розпорядження, відповідач забрав малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до себе. Факт знаходження дітей у відповідача також підтверджується відповіддю, наданою [PERSON] Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 13 січня 2014 року за № 36/187. Відповідно до ст. ст. 141, 153 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, а також мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яcнив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері, щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихільність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, тобто перевага надається матері. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають позитивні характеристи, постійне місце роботи, проживання, належні матерально-побутові умови для забезпечення потреб малолітніх дітей. Особиста прихильність дитини будь-якого віку до кожного з батьків або до обох разом - необхідні умови її належного виховання. Однак слід з'ясувати причини такої прихильності до одного з батьків. Дана справа Білозерським районним судом Херсонської області розглядалася тривалий час. З часу звернення позивачки до суду, в період розгляду справи відповідач намагався малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] привернути до себе, постійно знаходячись з ними, при цьому не давав позивачці можливості вільно спілкуватися з хлопчиками, перевозив їх на проживання то до м. Херсона то в с. Понятівка. Тільки після того, як позивачка в судовому засіданні почала звертати увагу на те, що діти не відвідують дошкільний заклад, відповідач влаштував їх до дитячого садка, а також діти почала відвідувати Творче об`єднання "Золотий дракон". В судовому засіданні відповідач стверджував, що за той час, відколи хлопчики проживають із ним, вони практично матір «не згадують". В судовому засіданні на вимогу [PERSON] була допитана в якості свідка [PERSON] (психолог, член Українського Союзу психотерапевтів (УСП), Член Ассоціації психологів та психотерапевтів м. Херсона), яка суду пояснила, що до неї на консультацію двічі звертався [PERSON] та вона проводила незалежне тестування батька та дітей, щодо сімейної ситуації, яка склалася, а тому вона вважає, що між батьком та синами існує тісний психологічний контакт, а насильна передача дітей матері може вплинути негативно на дітей, що в майбутньому накладе відбиток на негативне відношення до жінок та вплине на статеву орієнтацію хлопчиків. Однак, суд, критично ставиться до показів даного свідка, так як тестування було проведено однобоко та висновки грунтуються тільки на тих поясненнях [PERSON], про які він вважав за необхідне повідомити свідка [PERSON], щодо сімейної ситуації, яка склалася. Свідок не була освідомлена, щодо пояснень самої [PERSON], яка пояснювала суду, що причиною того, що вона припинила спільне проживання з відповідачем, став той факт, що відповідач під час сварки заподіяв їй тілесні ушкодження, вчиняв "непристойні сексуальні дій" відносно своїх доньок, в будинку відповідача проживають тільки чоловіки та там нерідко збираються чоловічі компанії, які розпивають спиртні напої. Зважаючи на викладене, суд вважає, що пояснення відповідача та свідка [PERSON] на надають перевагу батьку при вирішенні питання, щодо проживання хлопчиків з ним, так як мова йде про маленьких дітей, які потребують материнського догляду, піклування та любові з боку матері. Якщо в сім'ї декілька дітей, розділяти їх небажано, оскільки найчастіше вони прив'язані один до одного, створюючи одну сім'ю, ломка якої для них повинна бути найменш болючою. В даному випадку в родині [PERSON] виховується п`ятеро дітей, троє дівчаток (одна дівчина від першого шлюбу позивачки) та двоє хлопчиків, а тому розлучати дітей, які є однією родиною на даний час, є недоцільним. Крім того, за клопотанням Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, працівниками Білозерського районного центру соціальних служб для сім ї, дітей та молоді було проведено індивідуальну роботу з сім єю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до інформації директора Білозерського районного центру соціальних служб для сім ї, дітей та молоді [PERSON] від 21 жовтня 2014 року за № 01-31/475, за результатами індивідуальної роботи з сім єю було встановлено, що важливий фактор, який негативно впливає на виховання дітей у даній сім ї - відсутність необхідної позитивної емоційної атмосфери. Батькам варто звернути свою увагу на те, що діти пристрасно бажають мати обох батьків, у них існує потреба в додатковій турботі, ніжності. Хлопчикам, зважаючи на їх вік, недостатньо уваги з боку матері, яка не має змоги вільно спілкуватися з синами. Емоційний звязок між дітьми дуже сильний, тому роз єднувати неповнолітніх неможна. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог [PERSON] та необхідність визначення місця проживання дітей доньок [PERSON] та [PERSON] і синів [PERSON] та [PERSON] з матір ю, оскільки на думку суду, малолітні діти не повинні бути розлучені зі своєю матір`ю, крім виняткових обставин, які б перешкоджали цьому, в тому числі, передбачених ч. 2 ст. 61 СК України, які судом під час розгляду справи не встановлені, що також узгоджується з Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року. Одночасно, судом при ухваленні рішення в цій частині приймається до уваги те, позивачка має постійне місце роботи та стабільний заробіток, характеризується позитивно, а також має постійне місце проживання, та згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], складеного компетентною комісією Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 17 травня 2014 року, в будинку, де проживає [PERSON] з дітьми, створені належні для життя та повноцінного розвитку дітей умови. Щодо задоволення позову в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що з пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що вони з відповідачем припинили сумісне проживання, досягти домовленості між собою про місце проживааня та утримання дітей не змогли. Відповідно до ст. ст. 180,181,183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від заробітку (доходу ) матері або батька. Враховуючи те, що відповідач зобов'язаний та може надавати допомогу, так як є працездатним, у зв'язку з чим, відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання чотирьох дітей аліменти в розмірі 1/2 частини з всіх видів його заробітку, щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду. Визначаючи дату початку стягнення аліментів, суд, виходить з того, що з червня 2013 року та по даний час у кожного із подружжя на утриманні знаходиться по двоє дітей, при цьому, одне одному, матеріальної допомоги на утримання дітей вони не надавали. Одночасно, суд, вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду, проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі, способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала. Таким чином, відповідач [PERSON], без згоди позивачки [PERSON], всупереч розпорядженню голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року змінив визначене місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а тому, суд вважає, що даними діями, які є неправомірними, відповідач завдав позивачці моральної шкоди, адже розлучення матері з малолітніми дітьми завдало їй моральних страждань. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодуються особаю, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування маральної (немайної) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про відшкодування завданої позивачці моральної шкоди, суд враховує ступінь та форму вини відповідача [PERSON], характер психологічного стресу, який отримала позивачка після розлучення її з малолітніми синами, характер та тривалість вимушених змін в її житті, перенесені нею психо-емоціональні та моральні страждання. Визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 1218 грн., суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, та вважає, що це буде достатнім для компенсації позивачці втрат немайнового характеру. Крім визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, позивачка просила визнати дії відповідача, щодо самочинної зміни місця проживання малолітніх дітей неправомірними, відібрання дітей і повернення їх за попереднім місцем проживання, однак суд, вважає, що дані вимоги є такими, що заявлені зайве, так як, суд, вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, визнав його дії, щодо самочинної зміни місця проживання малолітніх дітей неправомірними, крім того, визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю, передбачає передачу їх від батька до матері, а саме за місцем її постійного проживання. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визначення місця проживання малолітніх дітей та скасування розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року задоволенню не підлягають, з тих причин, що первісним позовом визачено місце проживання малолітніх дітей з матір`ю, а тому і немає підстав для скасування рішення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 400 від 1 серпня 2013 року "Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та спосіб участі у вихованні дітей батьком", так як дане розпорядження було прийняте в інтересах малолітніх дітей та у відповідності до чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 243 грн. 60 коп. судових витрат. Одночасно, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., так як до позову не долучено розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу у відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" № 4191-VI від 20 грудня 2011 року.

Outcome: partial