Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, третя особа орган опіки та піклування Компаніївського району, в інтересах неповнолітніх дітей про визнання спільного сумісного права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та просить визнати за неповнолітніми дітьми в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року, право спільної сумісної власності на земельну ділянку розміром 5,34 га, яка розташована на території Червоновершківської сільської Ради Компаніївського району Кіровоградської області. Зазначає, що після смерті [PERSON], який помер [INFO]., його син [PERSON] успадкував земельну ділянку за заповітом від 31.01.2006 р., однак спадщину не оформив, оскільки помер. Ухвалою суду від 14.01.2014 р. за клопотанням позивача первісного відповідача Червоновершківську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області замінено на належного відповідача [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з огляду на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з порушенням цілісності сертифіката на право на земельну частку (пай). Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі в зв'язку з хворобою. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], матеріали спадкової справи після смерті [PERSON], письмові докази та матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Постановою приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області від 03.09.2013 р. відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,34 га у зв'язку з наданням правовстановлюючого документу на земельну ділянку - сертифіката на право на земельну частку (пай) № 0054958, виданого 17.01.1991 р., цілісність якого порушено (а.с.4). Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії КР № 0054958 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності філії САТ «Куликове поле- Вільний шлях» розміром 5,34 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належить [PERSON]. На звороті сертифікату зазначено, що право на земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.01.2001 р. (а.с.23). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу [PERSON] 31.01.2006 р., відповідно до якого заповів житловий будинок по [ADDRESS] доньці [PERSON], земельну ділянку площею 7,52 га, що знаходиться на території Компаніївської селищної ради та майновий пай КДСС «Колос» заповів сину [PERSON], решту майна де б воно не було і з чого б не складалось заповів [PERSON] (а.с.22). [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). З матеріалів спадкової справи № 231-2006 до майна померлого [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини 02.11.2006 р. до Компаніївської державної нотаріальної контори звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] 04.07.2007 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину по заповіту на право власності на майновий пай члена КСП КДСС «Колос» та земельну ділянку площею 7,52 га, розташовану на території Компаніївської с/Ради. Інші спадкоємці свідоцтво про право на спадщину не отримували, спадкові права не оформляли. Неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються дітьми [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв по народження (а.с.7-14). Згідно копії свідоцтва про смерть батько неповнолітніх дітей [PERSON] помер [INFO] року (а.с.15). З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] вбачається що заповіту на випадок смерті останній не залишив, мати малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON], а також самі неповнолітні [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Компанїівського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а.с.25-32). Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку сертифіката на право на земельну частку (пай0 від 13.08.2013 р., визначено нормативну грошову оцінку сільськогосподарських угідь площею 5,34 га (в умовних кадастрових гектарах) у розмірі 56974 грн. (а.с.24). Згідно повідомлення відділу Держкомзему у Компаніївському районі від 25.09.2013 р. дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я покійного [PERSON] виготовити неможливо (а.с.20). Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом. Зокрема із правочинів. Згідно ст. 1269 ЦК України здійснення права спадкування здійснюється шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори, ст.66, 67 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що саме нотаріус у встановленому законом порядку видає свідоцтво про право на спадщину. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до положень ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217); до складу спадщини входять усі, права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), суд приймає до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). За свого життя [PERSON] не одержав свідоцтво про право на спадщину та не набув права власності на земельну ділянку, оскільки не виконав вимог щодо її державної реєстрації (ст. 125 ЗК України). Не існувало права власності і у [PERSON], якому за життя належало лише право на земельну частку (пай) згідно сертифіката, а не право власності, яке посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю. Тому право власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Червоновершківської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області не входить згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини [PERSON], а позивачем обраний неправильний спосіб захисту свого права. Із змісту спірних правовідносин вбачається, що позов спрямовано на визнання права власності на земельну ділянку за неповнолітніми дітьми [PERSON], однак Державний акт на ім'я спадкодавця [PERSON] не видавався і факт належності йому земельної ділянки на праві власності судом не встановлено. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, про не доведення позивачем права власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку щодо якої заявлені вимоги, відсутні будь-які правовстановлюючі документи на підтвердження перебування ділянки у спадкодавця з огляду на що не доведено підстави на яких ґрунтується позов. Судові витрати, понесені позивачем, згідно ст. 88 ЦПК України, стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed