Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з лютого 2013 року не проживає в [ADDRESS], а оплату за утримання квартири здійснює вона особисто за власні кошти. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суд не повідомив. Разом з оголошенням через засоби масової інформації, відповідачу у встановленому порядку направлялись судові повістки про виклик в судове засідання, однак всі вони повернулись за терміном зберігання . За приписами п.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов"язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також, відповідно до ч.2 п.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається : фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином ( ч.3 п. 5 ст. 74 ЦПК України). Разом з тим, у відповідності до вимог ст.76 ч. 3 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім"ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Згідно ч.8 ст. 76 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою . Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності , оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 08.12.1995 року та зареєстрованого КП БТІ 10.01.1996 року (а.с. 10). Згідно довідки форми №3 від 26.02.2014 р. виданої ЖЕД № 204 КПУ «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва», спірна квартира складається з двох кімнат жилою площею 30, 50 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в квартирі зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (син власника), [PERSON] (колишній чоловік (а.с. 12)). Відповідач за місцем реєстрації [PERSON], [INFO] не проживає з лютого 2013 року, що підтверджується актами, складеними в присутності сусідів та затвердженими начальником ЖЕД № 204 КПУ «Дирекція змовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» (а.с. 13, 14. 15, 16, 17, 18, 19). Відповідно до абзацу 1 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" питання не урегульовані житловим законодавством регламентуються нормами цивільного законодавства. Згідно вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку ( квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого прниміщення. Судом встановлено, що відповідач більше року у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що дійсно відповідач вже досить довгий час не з'являється в спірній квартирі, йому відомо, що в нього інша жінка. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вже більше року не бачила відповідача в квартирі [ADDRESS]. Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] підтвердив той факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона не бачила, щоб відповідач з'являвся в спірній квартирі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач вже більше року не проживає в [ADDRESS], оскільки має іншу сім"ю. Речей його в кварирі не має, квартирою не цікавиться. За таких обставин права власника є порушеними. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень ї прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А враховуючи той факт, що в судовому засіданні доведено, що відповідач тривалий час не проживає в спірній квартирі понад строки, встановлені законом і його відсутність понад встановлений законом строк не обумовлений поважними причинами, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому необхідно визнати [PERSON] такими, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Разом з тим, відповідно до частини першої ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісного відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Крім того, в порядку ст.217 Цивільного процесуального кодексу України, суд задовольняючи позов, в порядку виконання рішення суду покладає виконання цього рішення в частині зняття [PERSON], з реєстраційного обліку на Відділ громадянства та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві. А тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: partial