Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, в якому просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 15 222,55 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 02.11.2014 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль "GEELY", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить ПАОП "Зоря". Вина [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 року. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ПАОП "Зоря", під керуванням [PERSON], отримав технічні пошкодження, що підтверджується консультаційним повідомленням щодо встановлення ринкової вартості КТС №47 від 24.11.2014 року, страховим актом №25857Р/42/2014 від 12.12.2014 року та розрахунком суми страхового відшкодування від 12.12.2014 року. На момент ДТП між ПАОП "Зоря" та ПАТ "Страхова група "ТАС" був укладений договір добровільного страхування від 15.04.2014 року №А 399334, за яким позивач застрахував майнові інтереси ПАОП "Зоря", пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля "GEELY", державний номер [NUMBER], у відповідності до якого ПАОП "Зоря" було нараховано та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 15 222,55 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" після проведення виплати ПАОП "Зоря" у ПАТ "СГ "ТАС" виникло право зворотної вимоги до [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, разом з тим зазначив, що на даний час у нього відсутня можливість сплатити страхове відшкодування. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього розгляду справи. У разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 02.11.2014 року з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті вище зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "GEELY", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], отримав технічні пошкодження (договір добровільного страхування наземного транспорту №А 399334 від 15.04.2014 року), який належить ПАОП "Зоря" (а.с.4-10). Вина [PERSON] у скоєні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.11.2014 року та в силу приписів ст.61 ЦПК України не потребує доказування (а.с.29). ПАОП "Зоря", скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України "Про страхування", подав відповідну заяву, як того вимагає ст.25 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану [PERSON] Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Розмір завданих збитків ПАОП "Зоря" за технічні пошкодження транспортного засобу, відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 12.12.2014 року складає 20159,65 грн. (а.с.19, 26). 16.12.2014 року ПАТ "Страхова Група "ТАС" - ПАОП "Зоря" сплачено страхове відшкодування, з урахуванням коефіцієнту пропорційності (співвідношення страхової суми за договором до дійсної вартості майна згідно листа №47 про ринкову вартість від 24.11.2014 року), в загальному розмірі 15 222,55 грн. Згідно ст. ст. 993, 1191 ЦК України, Закону України " Про страхування" до позивача ПАТ "Страхова Група "ТАС" перейшло право вимоги, яку особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача. Приписами норми ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо ). Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦПК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. [PERSON] відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В зв'язку з настанням події, на підставі ст.25 ЗУ "Про страхування" ПАТ "СГ "ТАС" здійснило виплату відшкодування ПАОП "Зоря" в розмірі 15 222,55 грн. (а.с.27, 38) Частиною 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 18.12.2014 року ПАТ "СГ "ТАС" зверталося до [PERSON] з претензією про добровільне компенсування завданих збитків. Зазначена претензія [PERSON] була залишена без відповіді (а.с.27). Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 15 222,55 грн. Крім того, стягненню підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору в розмірі 243,60 грн. Роз'яснити відповідачу право звернутися до суду з вмотивованою заявою в порядку ст.373 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved