Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що відповідно до укладеного договору № GOAWGK 00000136 від 24 січня 2008 року відповідач 24 січня 2008 року отримав кредит у розмірі 27125 гривень 06 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 січня 2015 року. Невиконання відповідачем умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості за кредитом, яка станом на 08 квітня 2014 року згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 44873 гривні 62 копійки та складається з : заборгованості за кредитом в розмірі 28794 гривні 24 копійки; заборгованості про процентам за користування кредитом в розмірі 2246 гривень 16 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 32 гривні 31 копійки; заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором в розмірі 11425 гривень 98 копійок, штрафу фіксованої частини в розмірі 250 гривень 00 копійок, штрафу процентної складової в розмірі 2124 гривні 93 копійки. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ " Приватбанк" і відповідач уклали договір іпотеки № GOAWGK 00000136 від 24 січня 2008 року. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок загальною площею 46.53 кв.м., житловою площею 19.50 кв.м. , який розташований за адресою : [ADDRESS] , який належить відповідачу, ціна предмету іпотеки дорівнює 35715 гривень 00 копійок. Тому позивач звернувся до суду і просить суд відповідно до ст.33,ст.35, ст. 39, ст. 40 Закону України « Про іпотеку» ст. 109 Житлового кодексу УРСР звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором GOAWGK 00000136 від 24 січня 2008, а саме : на будинок загальною площею 46.53 кв.м. житловою площею 19.50 кв.м. , який розташований за адресою : [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ " Приватбанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ,з отримання кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ " Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку розташованому за адресою : [ADDRESS]. До судового засідання від представника позивача діючого згідно довіреності Палій Ю.В. надійшла заява про розгляд справи в її відсутність , на задоволенні позову наполягає та не проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, він у встановленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки він не повідомив, від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, з*ясувавши обставини справи, дослідивши докази, , суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № GOAWGK00000136 від 24 січня 2008 року відповідач 24 січня 2008 року отримав кредит у розмірі 27125 гривень 06 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 січня 2015 року. Згідно зі ст.1054 ЦК України банк зобов'язується згідно з кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.3 умов зазначеного кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку : щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) ,для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією ,а також інші витрати. Згідно умов додаткової угоди від 27 грудня 2013 року до кредитного договору № GOAWGK00000136 від 24 січня 2008 року позивач та відповідач дійшли згоди внести зміни до кредитного договору , а саме суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшити на 11186 гривень 13 копійок, а саме : відсотки у розмірі 0 гривень, комісія у розмірі 0 гривень, пеня у розмірі 11186 гривень 13 копійок, у разі порушення відповідачем будь - якого з зобов*язань, передбачених в графіку погашення кредиту, понад 31 день відповідач сплачує банку штраф у розмірі 11186 гривень 13 копійок. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок перед кредитором, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), але станом на 08 квітня 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 44873 гривні 62 копійки яка складається з : заборгованості за кредитом в розмірі 28794 гривні 24 копійки; заборгованості про процентам за користування кредитом в розмірі 2246 гривень 16 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 32 гривні 31 копійки; заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором в розмірі 11425 гривень 98 копійок, штрафу фіксованої частини в розмірі 250 гривень 00 копійок, штрафу процентної складової в розмірі 2124 гривні 93 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № GOAWGK00000136 від 24 січня 2008 року укладеного між позивачем та відповідачем. В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором ПАТ КБ " Приватбанк" і відповідач уклали договір іпотеки № GOAWGK00000136 від 24 січня 2008 року. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме : будинок загальною площею 46.53 кв.м., житловою площею 19.50 кв.м. , який розташований за адресою : [ADDRESS] , який належить відповідачу, ціна предмету іпотеки дорівнює 35715 гривень 00 копійок. Пунктом 35.4 договору про іпотеку передбачено, що у відповідності до ст.6 Закону України " Про іпотеку" іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку,загальною площею 0,01га з цільовим призначенням земельної ділянки, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою : Донецька область , [ADDRESS]. Але відповідач не виконав взяті на себе зобов*язання по договору кредиту у зв*язку з чим, позивач звернувся до відповідача з листом-претензією від 03.09.2013 року № 30.1.0.02-814, в якій вимагав достроково погасити заборгованість по договору кредиту у повному обсязі та попередив про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку несплати боргу. У зв*язку з невиконанням відповідачем обов*язків за договором кредиту ПАТ КБ " Приватбанк" позивач прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок загальною площею 46.53 кв.м., житловою площею 19.50 кв.м. , який розташований за адресою : [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві приватної власності. Позивач листом претензією від 24.05.2012 року № 30.1.0.02-2012 повідомив відповідача про необхідність виселитись. У відповідності до ст.12 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання -звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 18.8.1,18.8.2,18.9 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель у разі порушення іпотекодавцем умов цього договору або неналежного виконання основного зобов*язання в праві вимагати дострокового виконання основного зобов*язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки звернення стягнення на заставне майно. Згідно зі ст.. 7 Закону України « Про іпотеку» та п. 35.3 іпотечного договору відповідач передав в іпотеку позивачу як іпотекодержателю предмет іпотеки жилий будинок [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку та приватизованою земельною ділянкою від 24 січня 2008 року зареєстрованого в реєстрі № 384 ,посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до ч.4 ст. 7 Закону України « Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав умови договору кредиту, суд звертає стягнення на жилий будинок номер [ADDRESS] загальною площею 46.53 кв.м., житловою площею 19.50 кв.м., який є предметом іпотеки та земельну ділянку яка розташована за адресою : [ADDRESS] , таким чином позовні вимоги позивача в цій частині позовних вимог підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача в частині виселення відповідача з жилого будинку номер [ADDRESS] суд вважає, не підлягають задоволенню з наступних підстав . Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України « Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку , передбачених законом. Разом з тим ч.1 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку : після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов*язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст. 109 Житлового кодексу України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч.1 ст. 35 Закону № 898-IV. Таким чином, Закон № 898-IV містить в собі суперечливі позиції щодо процедури проведення виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення, оскільки передбачає можливість їх виселення в судовому порядку як під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки так і в подальшому, але з дотриманням обов»язкової процедури письмово попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотенкодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Оскільки на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні виконання імперативно-диспозитивних приписів , встановлених ч.2 ст. 40 Закону № 898-IV та ч.3 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки. Крім того, в Прикінцевих положеннях Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України , щодо врегелювання відносин міжкредиторами та споживачами фінансових послуг " від 22 вересня 2011 року № 3795-VI, яким внесено зміни до ст. 40 Закону України " Про іпотеку" , щодо виселення мешканців,набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування і його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Оскільки договори кредиту ті іпотеки укладені 23.11.2007 року, положення ст.40 Закону України " Про іпотеку" в редакції 22.09.2011 року щодо можливості одночасного вирішення питання про виселення не поширюється. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині виселення відповідача з будинку № 22 , який знаходиться по вулиці Мопра у м. Артемівську Донецької області не підлягають задоволенню. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, так як позовні вимоги позивача задоволені частково в частині звернення стягнення на жилий будинок номер [ADDRESS] загальною площею 46.53 кв.м., житловою площею 19.50 кв.м., , який є предметом іпотеки та земельну ділянку яка розташована за адресою : [ADDRESS], то з відповідача на користь позивача, суд стягує сплачений позивачем згідно платіжного доручення судовий збір у розмірі 448 гривень 74 копійки .

Outcome: partial