Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі - ОТП) звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (далі - ДВС), приватного підприємства "СП "Юстиція" Одеська філія (далі - СП Юстиція), [PERSON], третіх осіб - [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерресурси-Ізмаїл" (далі - Інтерресурси) про визнання недійсним аукціону від 31 січня 2013 року та протокол проведення аукціону № 10/571/12/3, в результаті якого було реалізовано [PERSON] автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», 2008 року, державний номер [NUMBER], якій належить Інтерресурсам. Також просив зобов'язати [PERSON] повернути Інтерресурсам автомобіль, а СП Юстицію зобов'язати повернути отриману винагороду за реалізацію автомобіля. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вважає проведений аукціон з порушенням встановлених норм. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглянути справу за відсутності позивача. Представник відповідача ДВС в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що вважає, що проведений аукціон цілком відповідав встановленим нормам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи сповіщена належним чином. Раніше надавала письмові заперечення на позов, в яких також пояснювала, що вважає проведений аукціон таким, що відповідає дійсним нормам законодавства. Представник відповідача СП Юстиція в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Третя особа [PERSON] від себе та як представник третьої особи Інтерресурси в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що вважає проведення аукціону було з порушенням норма. Враховуючи, що відповідач по справі [PERSON] надала письмові пояснення та заперечення, відповідач СП Юстиція про судове засідання сповіщений належним чином, суд розглядає справу за відсутністю сторін, що не з'явилися, по наявним доказам відповідно до ч.2 ст.169 ЦПК України. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, суд вважає позов не підлягаючим задоволенню. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у ДВС знаходився виконавчий напис № 980 від 13 березня 2012 року про звернення стягнення на автомобіль, що належить Інтерресурсам. Стягувачем за цим виконавчим документом був позивач. 9 квітня 2012 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу. 28 жовтня 2012 року представнику стягувача [PERSON] був вручений лист про необхідність оплати оцінки автомобілю боржника. В подальшому на адресу позивача надсилався лист про результати оцінки автомобілю боржника, що був складений ТОВ «Альфа - Текнор». 16 листопада 2012 року на адресу ДВС надійшов лист від представника стягувача [PERSON] про те, що позивач заперечує проти проведеної оцінки та просить призначити рецензування звіту оцінювача. Надалі, в якості рецензента вказаного звіту був призначений оцінювач Шамрай А.П. та стягувачу було запропоновано оплатити рецензування звіту про що йому було надіслано листа від 23 листопада 2012 року. Така процедура передбачена ч.4 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення». Позивачем витрати на рецензування звіту не були сплачені, у зв'язку з чим майно було направлено на примусову реалізацію та 29 грудня 2012 року між ДВС та торгівельною організацією було укладено договір № 10/571/12/3 про надання послуг по організації і проведенню аукціону з продажу автомобілю. Реалізація майна у виконавчому провадженні здійснюється згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження". Згідно п.4.5.1. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року за № 512/5, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та цінних паперів, ювелірних та інших побутових виробів із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, а також лому і окремих частин таких виробів, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. На час реалізації автомобілю, реалізація арештованого державними виконавцями майна здійснюється відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5, що відповідає вимогам п.4.5.3 вищевказаної Інструкції. Згідно п.3.1. вказаного Порядку, орган державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна, яка встановлюється у відсотковому відношенні до продажної ціни лота», що й було зроблено шляхом укладення між ДВС та торгівельною організацією. Згідно із вказаним Порядком, торгівельна організація письмово не зобов'язана повідомляти позивача про дату та час проведення аукціону, а має згідно п.3.6. Порядку, тільки розмістити на відповідному веб-сайті інформацію про майно, що реалізується, що й було зроблено. В подальшому, 31 січня 2013 року торгівельною організацією був проведений аукціон з реалізації автомобілю боржника в результаті якого переможцем було визначено відповідача [PERSON] Таким чином, підставами для визнання аукціонів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціонів, визначених саме у Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 № 42/5. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціонів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання аукціонів недійсними. Вказана позиція відповідає позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яка викладена у постанові у справі №6-116цс12, згідно якої як прилюдні торги так і аукціони мають однакову правову природу, а отже вищевказана правова позиція є обов'язковою для застосування при розгляді справ про визнання недійсними аукціонів. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що немає жодних підстав для визнання аукціону та протоколу недійсними, а тому у задоволенні позову треба відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed