Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачі [PERSON], одночасно , як законний представник в інтересах [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання та виселення із квартири. Свої позовні вимоги, позивачі в подальшому уточнили та такі вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській, смт.Куликів, Жовківського району Львівської області (в порядку приватної спільної сумісної власності) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 17.05.2000 року . На даний час в квартирі зареєстровані та проживають позивачі, тітка позивачки [PERSON] та відповідач. Позивачка по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який в подальшому за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.11.2014 року розірвала. Причиною розірвання шлюбу з відповідачем було те, що останній пиячив , влаштовував бійки та сварки . Після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в квартирі, тпроте не змінив своєї поведінки , надалі пиячить, вчиняє сварки , виганяє її , дочку та тітку з квартири, незважаючи на те, що її дочка та тітка хворі . Дочка позивачки по справі одночасно позивачка [PERSON] є інвалідом 1- ї групи з дитинства внаслідок психічного захворювання , що підтверджується довідкою МСЕК та така знаходиться на диспансерному обліку. Тітка позивачки [PERSON] , є особою похилого віку, досягла 80 років та хворіє діабетом та хворобою "Паркінсона". Відповідач ображає її хвору дочку нецензурними словами, штовхає її коли позивачка відсутня вдома, всіляко вчиняє їй прикрощі, після чого донька плаче, але всилу своєї психічної хвороби не може пояснити позивачці, які саме прикрощі вчиняє їй відповідач. Відповідач не є членом сім"ї, займає окрему кімнату в квартирі, в квартирі всього 3 кімнати, хоча її дочці та тітці теж потрібні окремі кімнати за станом їх здоров"я. Добровільно виселитися відповідач не бажає. Тобто відповідач вчиняє систематичні грубі порушення , порушує правила співжиття , які роблять неможливим для позивачів проживання з ним в одній квартирі . А численні звернення в органи поліції на поведінку відповідача є безрезультатними . А тому, враховуючи вище викладене позивачі просять задоволити їх позовні вимоги та стягнути з відповідача в їх користь судовий збір. Представник позивачів в судовому засіданні надав суду аналогічні пояснення як і в матеріалах даної справи. Просив суд позов задоволити та постановити рішення про виселення відповідача [PERSON] з квартири № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській, смт.Куликів, Жовківського району Львівської області шляхом зняття його з відповідної адресної реєстрації . Позивач в судовому засідання свої позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задоволити . Відповідач в попередніх судових засіданнях щодо позовних вимог заперечив, однак в подальшому просив суд надати термін для того, щоб він в добровільному порядку виселився із квартири № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській, смт.Куликів, Жовківського району Львівської області. Проте в подальшому, повторно двічі в судові засідання не прибув, хоч про час та місце проведення таких був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення йому поштових відправлень . А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності відповідача по справі та на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській, смт.Куликів, Жовківського району Львівської області (в порядку приватної спільної сумісної власності) на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 17.05.2000 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Куликівської селищної Ради Жовківського району Львівської області . Як вбачається із довідки виданої виконкомом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області за № 2989 від 20.09.2016 року , про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], колишній чоловік - [PERSON], тітка [PERSON] Із копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03.11.2014 року вбачається, що укладений шлюб між [PERSON] до [PERSON] - розірвано . Із копії свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ №293851 , вбачається , що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Із довідки Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 06.10.2016 року № 312 вбачається , що [PERSON] зареєстрована [INFO] а[ADDRESS] та має на утриманні дочку [PERSON], [INFO] інваліда з дитинства 1 групи "Б". Із копії рішення виконкому Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 05.12.1997 року №260 [PERSON] призначено піклуваьником над її дочкою інвалідом 1 групи з дитинства [PERSON] Про те, що донька позивачки [PERSON] [INFO], хворіє та є інвалідом 1 групи "Б" з дитинства , стверджується довідкою МСЕК серії 10 ААА №851150 , та довідкої Жовківської ЦРЛ від 21.03.2014 р. Як вбачається із листа адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у Львівській області відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою : смт.Куликів, вулюЛьвівська, 20 а[ADDRESS]. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення першкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Згідно ст.116 ЖК України - якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилось безрезультативними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу конфлікту в сім»ї з [PERSON] про що свідчать долучені до матеріалів справи заяви позивачки про звернення до поліції двічі від 31.08.2016 року, та лист Жовківського ВП Кам"янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області за №8292, згідно з якого з [PERSON] проведено профілактичну бесіду про недопущення протиправних дій в подальшому , та повідомлено що зазначені факти [PERSON] містять цивільно-правовий характер, вирішення яких відноситься до компетенції судових органів. . Відповідно до ч.1 статті 64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Як вбачається із пояснень позивачів зазначених в позовній заяві, відповідач участі в утриманні квартири не приймає, послуг не сплачує. Підстави та порядок позбавлення членів сім»ї власника права користування жилим приміщенням визначені у статті 157 ЖК України, якою встановлено, що членів сім»ї власника жилого будинку (квартира) може бути виселено у випадках передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку , слід виходити з того , що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні , якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] постійно робить неможливим проживання своєї колишньої дружини [PERSON] , та осіб які в вищевказаній квартирі проживають та зареєстровані , а саме : доньки позивачки [PERSON], та тітки позивачки [PERSON] разом з відповідачем на одній житловій площі, порушує правила співжиття, не приймає участі в утриманні житла, спричиняє шкоду психологічного так і фізичного характеру щодо осіб які проживають у квартирі, оскільки позивачі є власниками вище зазначеної квартири, а проживання в квартирі відповідача є порушенням їх прав, щодо можливості на свій розсуд користуватись і розпоряджатись належним майном на власний розсуд . Тому , суд приходить до переконання , що відповідачу слід усунути перешкоди у користуванні квартирою № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській , смт.Куликів, Жовківського району Львівської області належній [PERSON], [PERSON], шляхом виселення [PERSON] з квартири № 3 в будинку № 20 а, по вул.Львівській , смт.Куликів, Жовківського району Львівської області. Щодо позовної вимоги позивачів про зняття відповідача з відповідної адресної реєстрації, суд приходить до наступних висновків. За положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспоренння та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Згідно з ч.3 ст.6 Закону, п.8 Правил з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, вимога позивачів про зняття із реєстрації відповідача є безпідставною , оскільки чинним законодавством встановлено порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який позивачем сплачено при подачі позову до суду.

Outcome: approved