Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

29 серпня 2019 року орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва перо народження батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] 18 лютого 2014 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2015 року [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , призначено опікунами дитини [PERSON] та [PERSON] З 26 серпня 2015 року по 22 березня 2019 року [PERSON] відбував покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)». Малолітній [PERSON] проживає та зареєстрований разом з опікунами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради було встановлено, що опікуни дитини [PERSON] та [PERSON] створили задовільні умови для життя та виховання дитини, а саме: є дитяче ліжко, дитячий велосипед, шафа для дитячого одягу, засоби особистої гігієни, іграшки, одяг та взуття хлопчика. Батько дитини [PERSON] не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради здійснено візит за останньою відомою адресою реєстрації батька: [ADDRESS] ,б, з метою з`ясування його думки стосовно участі у вихованні та утриманні сина, однак двері ніхто не відчинив. Пізніше, зі слів його матері стало відомо, що останній знявся з місця реєстрації та з 2012 року вона з ним не спілкується. З 14 жовтня 2014 року по 08 лютого 2019 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 104000 грн. Вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в березні 2019 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі і не повернувся до своєї матері. З 2012 року їй не відоме місце його проживання. Малолітній [PERSON] проживає та зареєстрований разом з опікунами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України". За таких обставин відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засідання постановлена відповідна ухвала. Представник третьої особи орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області проти позовних вимог не заперечувала, пояснила, що з 22 грудня 2015 року дід і баба [PERSON] є опікунами хлопчика та справляються з обов`язками опікунів. Мати відповідача повідомила їм, що з 2012 року місцезнаходження [PERSON] їй невідоме. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її онук, а відповідач [PERSON] - зять. Зазначила, що батько дитиною не займався протягом шести років не телефонував та не спілкувався. Після народження дитини з осені 2014 року жили батьки з дитиною. З березня 2019 року батько не приходив до сина, не телефонував, не цікавився ним. Мати дитини не приймає участі у житті і вихованні дитини, мешкає окремо. Вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а.с. 6/. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 18 лютого 2014 року /а.с. 13/ [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №30. Прізвища чоловіка та дружини « [PERSON] ». Відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 23 липня 2019 року [PERSON] вибув 16 березня 2012 року з місця реєстрації: [ADDRESS] /а.с. 12/. Згідно з копією довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 23 травня 2019 року малолітній [PERSON] , 2014 року народження зареєстрований у квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] /а.с. 11/. Як вбачається з копії соціально-психологічної характеристики [PERSON] , дитини з інвалідністю, починаючи з 2014 року [PERSON] систематично проходить курси реабілітації за місцем проживання. Опікуни [PERSON] та [PERSON] дбають про забезпечення [PERSON] усім необхідним. Біологічна мати позбавлена батьківських прав на дитину. Біологічного батька дитини ніхто зі спеціалістів відділення комплексної реабілітації дітей з інвалідністю ніколи не бачив, не знайомий з ним, і відповідно, жодного разу з ним не спілкувався. Тож участь батька у житті хлопчика, в його розвитку та вихованні не спостерігається /а.с. 14/. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , призначено опікунами дитини [PERSON] та [PERSON] /а.с. 15/. Згідно копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] від 08 лютого 2019 року станом на 08 лютого 2019 року заборгованість становить 104000 грн. /а.с. 16/. Відповідно копії довідки «Про відбування покарання» від 12 червня 2019 року /а.с. 17/ з 26 серпня 2015 року по 22 березня 2019 року [PERSON] відбував покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2015 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 22 березня 2019 року по відбуттю строку покарання. Як видно з копії акту обстеження умов проживання від 24 липня 2019 року /а.с. 18/ проведено обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] в квартирі по [ADDRESS] , де він проживає з опікунами [PERSON] та [PERSON] . Умови проживання дитини задовільні. Під час відвідування з`ясовано, що батько дитини [PERSON] не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.19-20/. Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved