Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк"(далі Банк) 31.07.2014 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, вказавши в обґрунтування наступне. 20.06.2007 р. між Банком та відповідачем укладений договір б/н , відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 1000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За час дії картки кредитний ліміт було збільшено до 7160, 00 грн. [PERSON] отримавши гроші, в односторонньому порядку з належним чином не виконує зобов'язання, до цього часу гроші Банку не повернула. Просять суд стягнути 11328 гр.31 коп. в рахунок заборгованості, з яких: 7150 ,09 грн. тіло кредиту, 2472 гр. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 690 гр. 39 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; штрафи: 500 гр. (фіксована частина) та 515 гр. 63 коп. (процентна складова), і відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача просив справу розглянути у їх відсутності, про що наддав суду письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час, місце розгляду справу була повідомлена належним чином, заяви про неможливість явки до суду не надала і суд розглянув справу за її відсутності, заочно, на підставі наданих доказів. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 20.06.2007 р. між Банком та відповідачем укладений договір б/н , відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 1000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За час дії картки кредитний ліміт було збільшено до 7160, 00 грн. Кредитний договір оформлений сторонами письмово, у вигляді "заяви" аркш.11. Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, відповідач кредит не повернув, щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, заборгованість за тілом кредиту станом на 30.06.2014 р. становить 11328,31 грн. При укладанні Договору сторони письмово домовились про розмір щомісячних відсотків за користування кредитом, якій становить 3% на місяць, що підтверджується "Заявою" з особистими підписами представника Банку та [PERSON] Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом та відсотки за користування кредитом належать безумовному стягненню із відповідача і в цієї частини позов належить задоволенню. Одночасно, Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач та які містяться в матеріалах цивільної справи, мають загальний характер і стосуються необмеженого кола осіб; безпосередньо [PERSON] не підписані; доказів того, що саме ці "Умови та Правила…" булі доведені до Боржника суду не надано. Зміст цих Умов не містить в собі дати їх прийняття, що унеможливлює суд надати оцінку стосовно їх дії в часі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3), а суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4). Відповідно ст. 213 ЦПК України: " Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні." Отже, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Вищеозначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильності та законності нарахування [PERSON] комісії та штрафних санкцій, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто такі, що містять інформацію щодо предмета доказування) та перевірити на яких умовах відповідач отримав у Банку споживчій кредит, які негативні наслідки у разі неналежного виконання взятих на себе обов'язків відповідач має, в якому розмірі та чи було стосовно цього волевиявлення відповідача. Тому, в частині позову про стягнення штрафу суд відмовляє. Судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України суд стягує пропорційно сумі задоволених вимог майнового характеру.

Outcome: partial