Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.05.2012 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 14,99 % річних, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами, викладеними в Тарифному пакеті Vіsа Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору (Тарифи) та умовами, викладеними в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками (Правила), складає між ним та банком Договір, позичальник зобов'язувалася погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконала, станом на 02.06.2014 року відповідачка має заборгованість перед банком в сумі 15676,30 (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 30 коп. з нарахованим простроченням тіла кредиту, відсотками та комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану суму боргу та судові витрати. До суду представник позивача не з'явився, надав письмове клопотання щодо розгляду справи без його участі, в якому просив суд задовольнити позов в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву щодо розгляду справи без її участі, просила суд врахувати її письмове заперечення проти позовних вимог. У запереченні відповідачка посилалася на ті обставини, що вона отримала від Банку споживчий кредит, а правовідносини повинні регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів» як при укладенні договору так і під час виконання зобов'язань за Договором. Зазначила, що Банк при укладенні кредитного договору не надав її на руки самого договору, чим порушив її права на відкликання згоди на укладення договору і п. 6 ч. 1 ст. 11 вищевказаного Закону. Також у запереченні вказала на відсутність у Банку доказів того, що Банк своєчасно передав відповідачці оригінал Кредитного договору, а тому її як споживача було позбавлено права отримати достовірну інформацію про розмір періодичних платежів та інші зобов'язання встановлені договором. Крім того, відповідачка у заяві посилається на застосування строків позовної давності при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 30.05.2012 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 002-28171-300512. Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Банк) відкриває Відповідачеві (за Договором - Клієнт) картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає Клієнту платіжну картку (Картка), а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування Клієнта на умовах, викладених в Тарифному пакеті Vіsа Класичний, що міститься в Додатку № 1 до Договору (Тарифи) та умовах викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками (Правила). Банк надає Клієнту Кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного Договору на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. Кредитні кошти та власні кошти Клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Клієнтом у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Клієнтом своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій передбачених Договором (п. 1.6. Договору). Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Клієнту Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Клієнта. Як зазначено в заяві позичальника, що розміщена на звороті Анкети позичальника, [PERSON] ознайомлена та підтверджує свою згоду з умовами договору на відкриття карткового рахунку, та зобов'язується їх виконувати, а також підтверджує, що дана Анкета заповнена та підписана особисто нею, що підтверджується підписом позичальника на заяві. Таким чином, підписавши дану заяву відповідачка підтвердила, що між нею та ПАТ "Дельта Банк" було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. В суді також було встановлено, що відповідачка не виконала умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який було проведено позивачем станом на 02.06.2014 року. Сума заборгованості згідно розрахунку складає 15676,30 (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 30 коп., яка складається з: тіла кредиту - 4374,22 грн.; прострочене тіло кредиту: 5586,17 грн.; заборгованість за відсотками: 1476,08 грн.; заборгованість за комісіями: 4239,83 грн. У відповідності до Договору, Клієнт картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом (п.п. 2.3, 2.4, 3.3, 3.6, 3.7 Договору). Як вбачається із п. 1.5 Договору, Кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі. При вирішення даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України, п. 5.22 Договору - банківський рахунок, застава, кредит). За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тобто, відповідач підписавши заяву підтвердив той факт, що він погоджується з умовами договору приєднання, прийняв запропоновані умови і правила в цілому. А згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вказано вище в рішенні, сторони досягли всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Відповідачка у запереченні посилається на ту обставину, що кредит оформлено з порушенням норм чинного законодавства, так як ПАТ "ДельтаБанк" не надав відповідачці детальної інформації щодо умов кредитування та орієнтовної сукупності вартості кредиту до моменту отримання кредиту, тому, відповідачка була позбавлена можливості відкликати згоду на укладення договору у строк встановлений абз. 1 ч. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з моменту встановленого абз. 1 ч. 4 ст. 11 даного Закону, що передбачає передання одного з оригіналів письмового договору споживачеві, факт чого повинен довести позивач. Однак суд не може погодитись з даним твердженням відповідачки, вважає вказані посилання безпідставними оскільки, до суду надано належним чином завірену копію Заяви та Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до яких відповідачка [PERSON] підписавши заяву дала свою згоду на те, що дана заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Крім того, вказане стверджується пунктами 5.15 та 5.20 Договору, де зазначено, що з підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що один з оригіналів цього Договору, а також по примірнику діючих Тарифів та Правил були передані останньому. А підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він отримав повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання Кредиту за Договором, а саме, щодо сукупної вартості Кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром всіх комісій (тарифів) Банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням Кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання Кредиту, враховуючи розмір комісії (тарифів). Крім того, як зазначає Узагальнення Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, правова природа кредитних зобов'язань урегульована в нормах цивільно-правового зобов'язання інституту «Позика. Кредит. Банківський вклад» (глава 71 ЦК України). Кредитний договір кваліфікується як двосторонній, консенсуальний та оплатний. Предметом кредитного договору - є лише грошові кошти. Гроші, як предмет кредитного договору відносяться до категорії речей, визначених родовими ознаками, які можуть вільно відчужуватися чи переходити від однієї особи до іншої. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У наведеному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання споживчого кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому, у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається в письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Отже, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство у системі кредитування. Суд не погоджується, також, із запереченнями відповідача щодо не вказаної позивачем у позові інформації щодо того, з якого періоду у відповідача виникла заборгованість за Кредитним Договором, що позбавляє відповідача можливості відрахування строку позовної давності, оскільки вони є надуманими та безпідставними, зважаючи на наступне. Судом приймається до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості від 02.06.2014 року, оскільки його проведено відповідно до умов кредитного договору, вказано розміри процентної ставки, яка не змінюється, зазначено розмір заборгованості по кредиту по кожному періоду, розраховано пеню, нарахування та стягнення якої відповідно до п. 5.4 Договору є правом, а не обов'язком Банку. Крім того, пунктами 5.1, 5.3 Договору зазначається, що з підписанням цього Договору Клієнт засвідчує, що він ознайомлений з Правилами Тарифами та погоджується вважати їх обов'язковими до застосування до відносин, які виникли на підставі цього Договору. Сторони домовилися, що всі інші умови цього Договору, зокрема, перелік Операцій, що здійснюється Банком за Рахунком, та інші умови зазначені даним пунктом Договору, визначаються умовами Платіжної системи, Правилами, Тарифами, а також нормами чинного законодавства України. А пунктами 3.12., 3.13 Договору визначено, що Банк щомісячно до 5-го числа місяця, наступного за звітним, формує Виписки, в якій відображають рух коштів на Рахунку Клієнта за звітний період, тобто з дати, що слідує за останнім робочим днем попереднього місяця, по останній робочий день поточного місяця, включаючи цей день. Надання Клієнту Виписок здійснюється на вимогу Клієнта у спосіб, зазначений у Заяві самим Клієнтом, а саме, в паперовій формі шляхом доставки Виписки за місцем проживання Клієнта за допомогою засобів поштового зв'язку. Сторони, домовились, що неотримання/несвоєчасне отримання Клієнтом Виписки не звільняє його від обов'язку виконання зобов'язань за цим Договором. Якщо протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту формування Банком виписки Клієнт не надав Банку зауважень/претензій щодо інформації, що міститься у Виписці, у письмовому вигляді, правильність такої інформації вважається підтвердженою Клієнтом. Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором від 02.06.2014 року, за платіжний період з 01.03.2013 року по 29.03.2013 року відповідачкою востаннє сплачено за зобов'язаннями 18.03.2013 року у сумі 700 грн., таким чином, суд вважає, що у відповідачки виникла заборгованість за Кредитним Договором з 01.04.2013 року, тобто з дати невиконання відповідачкою зобов'язань по наступному платіжному періоді. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Як вбачається із п. 5.2. Договору, Договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором, а відтак, суд вважає, що за відсутності у Договорі вказівки на строк дії договору, який є часом протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України), діє норма ч. 2 ст. 530 ЦК України, де у разі відсутності встановленого строку виконання боржником обов'язку, останній на вимогу кредитора повинен його виконати у будь-який час. Посилання відповідачки на обставини пропущення позивачем строків позовної давності по Кредитному Договору, а також те, що Банк не розірвав договір у зв'язку із заборгованістю відповідачки за Договором, а продовжував накопичувати суму заборгованості, суд не бере до уваги та вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне. Пунктом 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони споживчого кредиту (правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Частиною 2 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Як вбачається із пункту 3.6 Договору, Клієнт Картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді Обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов'язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. А у випадках передбачених п. 3.4 Договору, Клієнт доручає Банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів, які, зокрема: складають суми заборгованості (суми кредитів, нарахованих процентів, комісій, плат, тощо), які виникають за цим Договором; складають плату за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені Правилами та Тарифами; на користь страхової компанії, з якою Клієнтом укладений Договір добровільного страхування № 002-28171-300512 від 30.05.2012 року. Таким чином, суд вважає, що оскільки умовами договору не встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та не встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним не з моменту недотримання боржником строку погашення кожного траншу (щомісячних обов'язкових платежів), як зазначено у запереченні, а з часу пред'явлення кредитором до боржника вимоги про виконання зобов'язання за договором, що являється пред'явленням вказаного до суду позову. Відтак, суд вважає, що початок перебігу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором починається з 01.04.2013 року, тобто, з дати невиконання відповідачкою зобов'язань по наступному платіжному періоді, і зважаючи на те, що відповідачкою востаннє сплачено за зобов'язаннями 18.03.2013 року у сумі 700 грн., дії якої свідчать про визнання нею свого боргу, що є перериванням перебігу позовної давності, вимоги спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою у спорі є безпідставними і задоволенню не підлягають. Посилання позивача на невиконання Банком зобов'язання по роботі із проблемними клієнтами за відсутності переговорів із відповідачкою щодо вирішення проблеми із заборгованістю за Договором та відмову Банку за зверненням відповідачки щодо реструктуризації суми заборгованості, судом також не береться до уваги. Як видно із п. 5.2 Договору, кожна із Сторін має право достроково розірвати цей Договір, письмово попередивши про це іншу сторону за 5 (п'ять) календарних днів, крім випадків прямо зазначених в цьому Договорі та Правилах. До письмового повідомлення за цим пунктом Договору прирівнюється відповідне повідомлення Банку, надіслане Клієнту SMS-повідомленням на номер мобільного телефону, зазначений в в Анкеті Клієнта або повідомлення в електронній формі, надіслане на електронну адресу Клієнта, також зазначену в Анкеті Клієнта. У позовній заяві та матеріалах справи відсутні відомості дострокового розривання даного Договору за ініціативою Банку, що не заперечується сторонами. У свою чергу, відповідачка за весь строк дії договору (час виконання зобов'язань за Договором) до моменту пред'явлення Банком позову не вчинила жодних дій з приводу узгодження між нею та Банком домовленостей (переговорів) спрямованих на реструктуризацію заборгованості за Договором, дострокового погашення заборгованості за Договором тощо, на що у запереченні вона посилається, оскільки такі докази у матеріалах справи відсутні. Таким чином, на думку суду відповідачка не виконала вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Інші доводи відповідачки, зазначені у запереченні не спростовують позовних вимог позивача, а тому суд не бере їх до уваги. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. З урахуванням вищевикладеного, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача по стягненню суми заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по простроченому тілу кредиту, заборгованості по відсотках за його користування, заборгованість за комісіями, та ухвалює рішення, яким зобов`язує стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 002-28171-300512 від 30.05.2012 року в сумі 15 676,30 (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 30 коп. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то вимоги щодо відшкодування судових витрат, що складаються з судового збору у розмірі 243,60 (двісті сорок три) грн. 60 коп. підлягають згідно ст. 88 ЦПК України задоволенню.

Outcome: approved