Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що вона є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок №0600085688. Відповідно до умов договору, укладеного з відповідачем та постанови КМУ №203 від 23.03.2016р. за послуги з газопостачання вона оплачувала за нормами споживання 7,1м3 на одну особу ( за наявності плити газової у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача). Рішенням комісії з розгляду [PERSON] про порушення ПАТ «Запоріжгаз» їй був збільшений фактичний обєм спожитого природного газу, починаючи з 04.11.2016р. за граничними обємами споживання природного газу у розмірі 18,3 м3 на одну зареєстровану особу. Копію вказаного акту та рішення відповідача їй не надано. Рішення комісії ґрунтується на акті про порушення, в якому нібито зафіксована її відмова від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок оператора ГРМ. Проте ніякого акту вона не підписувала, копію акту їй не вручали, про розгляд акту на комісії не сповіщали. Таким чином, з 04.11. 2016 року по 01.03.2017 року ПАТ «Запоріжгаз» здійснило нарахування тарифу, а з ТОВ «Запоріжгаз збут» надходили квитанції щодо сплати нею за послуги спожитого газу, виходячи з граничних розмірів 18,3 м3 на одну зареєстровану особу. На її вимоги щодо встановлення у її квартирі індивідуального лічильника газу, в порушення ч.1 ст. 6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», їй безпідставно було відмовлено. Вона, як споживач, від встановлення лічильника газу не відмовлялася, копія акту їй не видавалася, жодного акту вона не підписувала, жодних перешкод щодо встановлення лічильника газу не чинила, про дату і час засідання комісії її не повідомляли, рішення комісії їй не вручили. З огляду на порушення відповідачем приписів Кодексу ГРМ з боку представників оператора ГРМ та відсутність порушень з її боку, вважає, що визначення вартості за граничними обємами споживання природного газу у відповідності з додатком 15 Кодексу ГРМ є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Просить суд: скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» про визначення споживачу з 04.11.2016 року норми фактичного обєму спожитого (розподіленого/спожитого) газу за граничними обємами споживання природного газу населенням по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок №0600085688), визначеними у Додатку №15 Кодексу газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року, яка складає 18,3 м.куб. на одну особу на місяць; зобовязати ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаззбут» здійснити перерахунок вартості спожитого споживачем природного газу за період з 04.11.2016р. по 01.03.2017р. за нормами споживання природного газу, затвердженого постановою КМУ №203 від 23.03.2016р., яка складає 7,1 куб.м. на одну особу на місяць; зобовязати ПТ «Запоріжгаз» за свій рахунок в термін до 01.01.2018 року встановити споживачу індивідуальний лічильник газу. Позивач у судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідачів ПАТ «Запоріжгаз» і ТОВ «Запоріжгаз збут» [PERSON] проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу регулюються Законом України "Про ринок природного газу". Статтею 5 Закону України "Про ринок природного газу" закріплено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління, в розумінні цього Закону являється оператором газорозподільної системи (надалі - Оператор ГРМ). Взаємовідносини оператора ГРМ із суб'єктами ринку природного газу (якими є також і споживачі з числа населення), а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб'єктів ринку природного газу відповідної якості, комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об'ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи у тому числі в розрізі суб'єктів ринку природного газу регулюються розробленим відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" Кодексом газорозподільної системи. Встановлення ПАТ «Запоріжгаз» будинкових засобів обліку природного газу відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», глави 5 розділу 9 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494. На вимогу вказаного Закону ПАТ «Запоріжгаз», як оператор ГРМ, 04.11.2016 року здійснив спробу встановлення загальнобудинкового ВОГ в будинку №11 по вул. Північній в м. Бердянську. Проте мешканці будинку, квартири яких не були обладнані побутовими лічильниками газу, в тому числі позивач [PERSON], відмовилися від встановлення загальнобудинкового засобу обліку природного газу. Працівниками ПАТ «Запоріжгаз» по квартирі позивача [PERSON] був складений акт про порушення від 04.11.2016року. Вказаний акт був підписаний власноручно позивачем, ніяких зауважень на момент складання акту вона не висловила. Пунктом3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем визначено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ ( що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до глави 5 розділу ХІ цього Кодексу) фактичний обєм спожитого ( розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу, у розмірі 18,3 м3 на одну особу. З метою недопущення зростання тарифу на розподіл природного газу, Відповідачем з 01.10.2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів природного газу лічильниками газу, зокрема в частині запровадження масштабного встановлення будинкових лічильників, що до речі потребує в 5 разів менше коштів. Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 № 393 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 2025 роки та джерела їх фінансування. 1 розділ даного Плану становить Інвестиційна програма ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на 2016 рік, якою передбачено забезпечення населення лічильниках газу до 01.01.2018 року. Відповідно до цієї Інвестиційної програми передбачено встановлення єдиного будинкового вузла обліку (загальнобудинкового лічильника) для забезпечення споживачів категорії населення, незабезпечених лічильниками, що мешкають в багатоквартирному будинку № 11 по вул.. Північна в місті Бердянськ. В залежності від наявності тих чи інших технічних та економічних чинників Оператор ГРМ у відповідності до своїх повноважень приймає рішення та визначає потребу у запровадженні того чи іншого способу забезпечення лічильниками, дії з чого становлять запровадження заходів передбачених Інвестиційною програмою Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Споживачу, як власнику квартири або будинку, надано право на встановлення індивідуального (квартирного лічильника) окремо на квартиру або будинок але за ініціативи останнього і за його власні кошти у випадку його незгоди розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку. ПАТ «Запоріжгаз» не порушено норм чинного законодавства, зокрема щодо встановлення лічильників газу, що передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» № 3533-VI від 16.06.2011 р., а отже відсутні підстави щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Позивача. Проти задоволення позовних вимог про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» про визначення споживачу з 04.11.2016 року норм фактичного обєму спожитого природного газу за граничними обємами споживання; зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» і ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу представник відповідача також заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Таким чином, рішення комісії про задоволення акту про порушення та факт донарахування обємів спожитого природного газу чи направлення рахунку його оплату, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами підприємства і не встановлюють для позивача будь-яких обовязків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого обєму та відповідно не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи, не є обовязковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обовязків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Таким чином, оскарження дій ПАТ лише щодо факту прийняття рішення комісією щодо задоволення акту про порушення та нарахування (донарахування) обємів природного газу не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому підстав для задоволення заявлених позивачем вимог не має. Представник третьої особи НКРЕКП [PERSON] в судове засідання не зявився, просить розглянути справу за його відсутності. Надіслав до суду письмові пояснення щодо застосування нормативних актів, які передбачають встановлення загальнобудинкових лічильників природного газу, складання актів про порушення оператором ГРМ. Представник третьої особи - Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області в судове засідання не зявився. Причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке. Постачання природного газу мешканцям (споживачам) на території міста Бердянська здійснює субєкт господарювання ПАТ «Запоріжгаз», який відповідно до ЗУ «Про ринок природного газу» кваліфікується як оператор газорозподільної системи (далі оператор ГРМ). [PERSON] проживає в квартирі №51 багатоквартирного будинку №11 по вул. Північна в м. Бердянську. 25.11.2010 року між нею та ПАТ «Запоріжгаз» був укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання. ПАТ «Запоріжгаз», на виконання Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Запоріжгаз» на 2016-2025 роки, який був затверджений постановою НКРЕКП, 29 жовтня 2016 року, намагалося 04.11.2016 року встановити загальнобудинковий вузол обліку газу в будинку №11 по вул. Північна, за кошти оператора ГРМ. Проте мешканці будинку, в квартирах яких були відсутні індивідуальні лічильники газу, відмовилися надати доступ для встановлення загальнобудинкового лічильника. Внаслідок таких дій мешканців будинку були склали [PERSON] про порушення, в т.ч. і [PERSON] №350 від 24.11.2016 року (а.с.38) відносно споживача [PERSON], який був підписаний нею особисто. 26.01.2017 року комісія ПАТ «Запоріжгаз» розглянула акти про порушення Кодексу газорозподільних систем, в т.ч. і [PERSON] №350, і прийняла рішення про здійснення розрахунку фактичного обєму спожитого природного газу відповідно до Кодексу газорозподільних систем. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»(далі - Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. При цьому обовязок забезпечити встановлення лічильників газу трактується Законом лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти субєкта господарювання. Враховуючи вищезазначене, суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані в термін до 01.01.2018 року для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (положення ч. 1 ст. 6 Закону). Згідно з ч.1 ст. 3 Закону фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; - коштів відповідного бюджету; - інших джерел, не заборонених законодавством. Відповідно до положень глави 1 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Для визначення обєму спожитого (розподіленого) природного газу по обєкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ Кодексу ГРМ. При цьому, відповідно до положень глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) по обєкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного обєму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація) приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу ГРМ здійснювати контрольне зняття показань засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим) не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу ГРМ), фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу ГРМ (станом на 29.10.2016р.). Таким чином, судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин, квартира споживача [PERSON] не була обладнана індивідуальним лічильником газу, крім того, споживач 04.11.2016 року відмовилася від встановлення загальнобудинкового лічильника газу, що підтверджується [PERSON] про порушення №350, який вона особисто підписала. Тому комісією ПАТ «Запоріжгаз» було вирішено здійснити фактичний обєм споживання природного газу за граничними обємами, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем» - 18,3м3 (плита газова у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача). Такі дії ПАТ «Запоріжгаз» узгоджуються з положеннями Кодексу газорозподільних систем, а тому вимоги позивача про зобовязання здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу за період з 04.11.2016 року по 01.03.2017р. є безпідставними і задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз». Так, складений працівниками ПАТ «Запоріжгаз» акт про порушення №350 від 04.11.2016року (а.с.38) і протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення від 26.01.2017 року (а.с.39) є внутрішніми документами ПАТ «Запоріжгаз» і не належать до актів в розумінні ст. 16 ЦК України. Вони не є обовязковими до виконання ненормативними актами, а є лише фіксацією виявленого порушення. Отже певних обовязків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси. Таким чином, заявлені позивачем вимоги не відповідають способу захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст.. 16 ЦК України. Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача ПАТ «Запоріжгаз» за свій рахунок у строк до 01.01.2018 року встановити в її квартирі індивідуальний лічильник газу, то ці вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач у вересні 2017 року зверталася до відповідачів з заявою про встановлення безкоштовного індивідуального лічильника обліку газу. На звернення позивача відповідачами надані відповіді (а.с.9,10). Зокрема ПАТ «Запоріжгаз» розяснив позивачу, що встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок газорозподільних підприємств передбачено лише там, де не заплановано встановлення будинкових лічильників газу, проте побутовий споживач може встановити лічильник газу за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі за власні кошти. Статтею 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" встановлено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Враховуючи викладене, відповідач, являючись суб'єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язаний в термін до 01.01.2018 р. для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, щоб забезпечити 100 % облік спожитого природного газу населенням. При цьому, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (положення ч. 1 ст. 6 Закону). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. На сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у звязку з високою загальною вартістю встановлення індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення індивідуального обліку, а Закон зобовязує забезпечити 100% облік до 01.01.2018 року. Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів. Заходи зі встановлення будинкових лічильників (із зазначенням адрес будинків), передбачено у відповідному Плані розвитку газорозподільної системи ПАТ "Запоріжгаз" на 2016-2025 роки, затвердженими Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 р. за № 393. Будинок №11 по вул.. Північна в м. Бердянську був включений в План розвитку газорозподільної системи на 2016 - 2025 роки згідно Інвестиційної програми газорозподільного підприємства ПАТ "Запоріжгаз", і 01.03.2017 року в будинку був встановлений загальнобудинковий лічильник природного газу. Статтею 3 Закону визначено перелік джерел фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення. Тому, аналогічний обовязок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів та саме ж населення. ПАТ "Запоріжгаз" не відмовляло позивачу у встановленні індивідуального газового лічильника, в листі від 05.10.2017 р. позивачу було розяснено, що на даний час ПАТ "Запоріжгаз" не має можливості встановити у квартирі позивача безкоштовно індивідуальний лічильник, і що позивач має право встановити його за власні кошти. Законодавством не встановлено визначення порядку черговості безкоштовного встановлення лічильників. Черговість безкоштовного встановлення лічильників залежить від багатьох факторів, законодавством визначено лише строк до якого має бути встановлено лічильники. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що кінцевий строк виконання зобов'язання щодо безкоштовного встановлення індивідуального лічильника позивачу не настав, і вимога позивача про зобовязання ПАТ "Запоріжгаз" в судовому порядку здійснити установку індивідуального лічильника газу заявлена передчасно, а тому позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання встановити лічильник слід залишити без задоволення за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed