Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіального сервісного центру (6212) ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області, про визнання права власності, посилаючись на те, що 04 червня 2015 року відповідно до договору купівлі-продажу він придбав на підприємстві «Завод «Кремінь Плюс», причіп легковий-В « ЛЕВ », модель 183111 , 2015 року випуску, зеленого кольору. Після купівлі цього причепа, йому було надано акт приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 451034 від 03.07.2015 року, в якому вказані відомості щодо ТЗ та довіреність, видана директором ПП «Завод «Кремінь Плюс» Сафоновим Олександром Юрійовичем йому на право на перегін по території України причепа автомобільного «ЛЕВ» 16, дійсну з 04.06.2015 року по 13.06.2015 року. Придбавши цей причеп, він одразу почав використовувати його за призначенням. Однак, як виявилося в подальшому, при купівлі, йому помилково не було передано всіх правовстановлюючих документів на цей товар, які б підтверджували б його право власності, а саме договір купівлі-продажу. У зв`язку з цим, він неодноразово звертався до приватного підприємства «Завод «Кремінь Плюс» з проханням видати йому документи, які підтверджували його право власності на причіп, однак у в зв`язку з тим, що дане підприємство змінило організаційно-правофу форму, місцезнаходження і власника, у видачі необхідних документів йому було відмовлено. Отже, на даний час він не має змоги належним чином оформити документи на право власності на причіп, з метою реєстрації його у відповідних органах державної влади. В зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на вантажний причіп, «ЛЕВ» 183111 , колір: зелений, номер шасі: [NUMBER], номер кузова: VIN [NUMBER] , дата виготовлення: 28.05.2015 року, підприємство-виробник: ПП «Завод «Кремінь плюс», 39617 м. Кременчук, Полтавська область, вул. 40 років Жовтня,19; зобов`язати Територіальний сервісний центр (6212) ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області зареєструвати за ним вищевказаний вантажний причіп. У встановленим законом термін від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з позовними вимогами не погоджуються в частині зобов`язання відповідача зареєструвати за позивачем вантажний причіп «ЛЕВ» 183111, колір: зелений, номер шасі: [NUMBER], номер кузова: VIN [NUMBER] , оскільки зазначений причіп згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, який є складовою частиною НАІС на території України зареєстрованим не значиться. Також вказав, що реєстраційні дії з транспортними засобами здійснюються у відповідності до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року в редакції ПКМУ № 1371 від 23.12.2009 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Згідно з цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, а тому РСЦ МВС в Харківській області немає права самостійно змінювати Порядок реєстрації транспортних засобів та ніякого відношення до встановлення права власності на вище зазначений транспортний засію немає. В зв`язку з чим просив долучити відзив до матеріалів справи та прийняти рішення на розсуд суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Також уточнив свої позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на вантажний причіп, «ЛЕВ» 183111 , колір: зелений, номер шасі: [NUMBER] , номер кузова: VIN [NUMBER] , дата виготовлення: 28.05.2015 року, підприємство-виробник: ПП «Завод «Кремінь плюс», 39617 м. Кременчук, Полтавська область, вул. 40 років Жовтня,19, в іншій частині позовних вимог відмовився. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Пунктом 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, з матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2015 року [PERSON] , відповідно до Договору купівлі-продажу придбав на підприємстві "ЗАВОД "КРЕМІНЬ ПЛЮС", причіп легковий - В « ЛЕВ », модель 183111, 2015 року випуску, зеленого кольору. На підтвердження придбання причепу йому був наданий акт приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 451034 від 03.07.2015 року, в якому вказані відомості щодо транспортного засобу: вантажний причіп, «ЛЕВ» 183111 , колір: зелений, номер шасі: [NUMBER], номер кузова: VIN [NUMBER] , видані номерні знаки для разових поїздок: [NUMBER], підприємство-виробник: ПП «Завод «Кремінь плюс», 39617 м. Кременчук, Полтавська область, вул. 40 річчя Жовтня, 19; довіреність, видана Директором ПП «Завод «Кремінь Плюс» Сафоновим Олександром Юрійовичем на ім`я [PERSON] на право на перегін по території України причепа автомобільного «ЛЕВ» 16, дійсну з 04.06.2015 до 13.06.2015 року. 07 липня 2015 року позивач звернувся до ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області з заявою про проведення реєстрації ТЗ по акту прийому-передачі і надати платні послуги згідно з Постановою КМУ від 04.06.2007 року №795 та Наказу МВС України від 10.02.2012 року №103. Крім цього, 07 липня 2015 року позивач звернувся до начальника (6212) ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області з проханням надати консультацію з питань реєстрації діяльності ВРЕР, виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та оформити: реєстрацію ТЗ по акту прийому-передачі і вилучити ДНЗ, але в реєстрації транспортного засобу йому було відмовлено та роз`яснено, що для реєстрації транспортного засобу необхідно надати документ купівлі-продажу причепа. В зв`язку з відмовою в реєстрації транспортного засобу, позивач неодноразово звертався до приватного підприємства "ЗАВОД "КРЕМІНЬ ПЛЮС" з проханням видати документи, які підтверджували його право власності на причіп -В « ЛЕВ », модель 183111 , 2015 року випуску, зеленого кольору, придбаний у них, але отримував відмову у видачі необхідних документів, а також те, що приватне підприємство "ЗАВОД "КРЕМІНЬ ПЛЮС" змінило організаційно-правову форму, місцезнаходження і власника, тобто підприємство на якому він придбав причеп вже реорганізоване, а тому необхідної документації у них не має. Так, Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). Статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388 затверджено "Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (далі по тексту - Порядок), яким встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Згідно з пунктом 6 Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Згідно з п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби; інші засвідчені та оформлені в установленому порядку документи, що підтверджують набуття, перехід та припинення права власності на транспортний засіб відповідно до закону Відповідно до вимог п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, позивачем були здійснені майже всі передбачені законодавством дії, для реєстрації причепа, а саме: подано заяву власника - заяви № 67626787 від 07.07.2015 року до начальника (6212) ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області з проханням провести реєстрацію ТЗ по акту прийому-передачі і надати платні послуги згідно з Постановою КМУ від 04.06.2007 року №795 та Наказу МВС України від 10.02.2012 року №103; заяву № 4226 від 07.07.2015 року до начальника (6212) ВРЕР ДАІ з обслуговування Лозівського, Близнюківського та Сахновщинського районів ГУМВС України в Харківській області з проханням надати консультацію з питань реєстрації діяльності ВРЕР, виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та оформити: реєстрацію ТЗ по акту прийому-передачі і вилучити ДНЗ; подано акт приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 451034 від 03.07.2015 року на підтвердження правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення; надано документ на підтвердження відповідності конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху - сертифікат серії ВВ № 052472 , зареєстрований в реєстрі системи УкрСЕПРО з терміном дії з 18.07.2014 до 17.07.2015 року, окрім документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, які визначені абз.2 п.8 цього Порядку, так як не було надано позивачу під час купівлі причепа і які наразі неможливо отримати, через відсутність організації, що була продавцем товару і на даний час не збережений архів цієї організації. Відповідно до пункту 16 Порядку на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається. Отже, реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу може бути здійснена тільки після подання відповідних документів, що підтверджують правомірність придбання такого транспортного засобу або володіння ним. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до наведеного право власності на вантажний причіп, «ЛЕВ» 183111 , колір:зелений, номер шасі: [NUMBER], номер кузова: VIN [NUMBER] , дата виготовлення: 28.05.2015 року, підприємство-виробник: ПП «Завод «Кремінь плюс», 39617 м. Кременчук, Полтавська область, вул. 40 річчя Жовтня, 19, виникло з часу його придбання згідно акту приймання-передачі транспортного засобу серії ТОВ № 451034 від 03.07.2015 року, який є Додатком № 6 до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, видачі номерного знаку для разових поїздок, видачі довіреності, сертифікату та з моменту передачі позивачу, вищевказаного майна. Позивач відкрито володів, користувався зазначеним рухомим майном, але не зареєстрував своє право власності на майно, у передбачений законом спосіб, через неможливість отримання документу на своє право власності на нього. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позивач довів свої позовні вимоги, а тому уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач є інвалідом ІІ групи, звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, а тому судові витрати в частині судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved