Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними виконкомом Олешницької сільської ради 22 вересня 2011 року, актовий запис № 31, та стягувати з відповідача на її, позивача, користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно, починаючи від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають спільного сина [PERSON], який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. З кінця 2013 року відповідач почав зустрічатися з іншою жінкою, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало суперечити моральним засадам сім"ї. Між ними повністю припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Примирення неможливе, оскільки відповідач має намір одружитися з іншою жінкою та згідний на розірвання шлюбу. У відповідача нерегулярний, мінливий дохід, він займається виконанням разових робіт у підприємців села та району, тому з метою отримання аліментів на утримання сина, просить призначити аліменти у твердій грошовій сумі. Нікому іншому відповідач аліменти не платить, батьків непрацездатного віку немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві та додатково пояснила, що на протязі приблизно півтора року вони з відповідачем проживають окремо, відповідач проживає з іншою жінкою, з якою має дитину, проти примирення категорично заперечила. Вона має на утриманні п"ятеро дітей, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шести років, відповідач надає кошти на утримання сина рідко та в незначному розмірі. Просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що згідний на розірвання шлюбу з позивачем та сплату аліментів на утримання сина у розмірі 600 гривень щомісячно, примирення та збереження їхньої сім"ї вважає неможливим, оскільки він має іншу жінку та дитину, при цьому вказав, що причиною розпаду сім"ї є подружня зрада зі сторони позивача. Просив суд позов задовольнити. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 22 вересня 2011 року у Виконкомі Олешницької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 31 (а.с. 4). Сторони на протязі приблизно півтора року проживають окремо, не підтримують подружні відносини та не ведуть спільного господарства, розлад в сім"ї носить стійкий характер. Відповідач створив іншу сім"ю. Проти примирення сторони заперечили. У сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS], та перебуває на утриманні матері. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина періодично та в недостатньому розмірі. Позивач має на утриманні п"ятеро дітей, не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує державну соціальну допомогу. Відповідач не є офіційно працевлаштованим, проте є працездатною особою, має тимчасові заробітки. На утриманні відповідача є одна дитина, інших утриманців немає. Домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання сина в позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Дані обставини визнані сторонами, а тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як встановлено судом розлад в сім"ї сторін виник приблизно півтора року назад та носить стійкий характер, з цього часу сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони проти примирення заперечили, тому з огляду на наведене, враховуючи наявність в сторін малолітньої дитини, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше його збереження суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання даного обов"язку, несистематично та в недостатньому розмірі надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому позовна вимога про стягнення аліментів є підставною та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, яка проживає з позивачем в багатодітній сім"ї, позивач не працює у зв"язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, який не працевлаштований, проте є працездатною особою, наявність у відповідача на утриманні однієї дитини, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні, відсутність інших обставин, що мають істотне значення, визнання відповідачем позову в частині розміру аліментів, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 27 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачем пред"явлено позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовну вимогу про розірвання шлюбу оплачено судовим збором у розмірі 243,60 грн. (а.с. 1), тому дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача. В частині вимоги про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"(позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів), тому судовий збір за цією вимогою в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved