Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника [PERSON] 07.04. 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики від 29.01. 2015 року та просить стягнути з відповідача 219 807 ( двісті дев"ятнадцять тисяч вісімсот сім) гривень 78 копійок, що складається з основної суми боргу - 9 022 ( дев"ять тисяч двадцять дві ) гривні 26 копійок, пені у розмірі 208 355 ( двісті всім тисяч триста п"ятдесят п"ять ) гривень 59 копійок , відсотків у розмірі 2429 ( дві тисячі чотириста двадцять дев"ять) гривень 93 копійки, а також судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який діє за договором про надання юридичних послуг на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 07.04. 2016 року, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовних вимогах, додатково пояснивши, що станом на дату подачі позову, 07.04.2016р., Відповідач позику не повернув. 07.04.2016року ПАТ "Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК" встановив курс продажу доларів США у розмірі 25,90 грн. за 1 долар США. Тобто, з урахуванням пункту 3 договору Позики, Відповідач зобов'язаний повернути 9 022,26 грн. основного боргу, разом з витікаючими з цього договору пені та відсотків. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на:14.12.2016 року не з"явився, конверт разом із позовною заявою повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 50-51); 06.01.2017 року не з"явився, судове повідомлення для передачі відповідачу вручено, згідно зворотного повідомлення ЖЕД-407 26.12. 2016 року (а.с. 62), водночас відповідно до акту ЖЕД -407 від 03.01. 2017 року № 1 судовий виклик не вручений [PERSON] , в зв"язку з тим, що двері ніхто не відкрив, на телефонні дзвінки не відповідає ніхто, В двері відповідача була вставлена записка з проханням терміново зайти до ЖЕД -407 ( а.с. 67);07.02.2017 року відповідач в черговий раз не з" явився , повідомлявся телеграмою з повідомленням, згідно ч.6 ст. 74 ЦПК України ( а.с. 68-69) та розгляд справи було відкладено на 02.03.2017 року, про що відповідача було повідомлено через ЗМІ газету "Урядовий кур"єр", відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, що є належним повідомленням (а.с. 74), а також конверт разом із судовим викликом повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» ( а.с.75), розгляд справи відкладено до 05.04. 2017 року до 14-30 години, про те ні 05.04. 2017 року, ні 08.06. 2017 року відповідач в черговий раз не прибув в судове засідання ; У зв"язку із не бажанням відповідача отримувати рекомендовані листи суду із повідомленням про вручення судової повістки, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судовий виклик був скерований ЖЕД -407 на 08.06.2017 року, та була отримана 24.05. 2017 року згідно зворотного повідомлення. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність відповідача суд виходить з наступного. У статті 1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. З матеріалів справи вбачається, що позовна заяву була отримана судом 07.04.2016 року та передано судді- головуючому Сухомлінову С.М. 11.04.2016 року. Після повернення цивільної справи з Апеляційного суду м. Києва протоколом повторного розподілу від 24.10. 2016 року визначено суддю- головуючого Леонтюк Л.К. ( а.с. 45) та справу призначено до судового розгляду 14.12. 2016 року. У період з 14.12.2016 року по 08.06.2017 року судом було призначено шість судових засідань, оскільки брати участь у судових засіданнях - це право відповідача, відповідно до ст. 27 ЦПК України, а також з урахуванням того, що під час розгляду зазначеної справи судом було вжито усіх заходів, визначених ЦПК України, для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, однак відповідач своїм правом з"явитися до суду не скористався, відтак, суд розглядає справу у відсутність відповідача, який про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до п.п.2,4 ч.1 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) за згодою представника позивача. Окрім цього, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Суд розцінює таку поведінку відповідача , як зловживання своїми правами та затягування розгляду справи. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги чергове неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача та його представника, зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169,224 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК країни, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як слідує із матеріалів справи та в становлено у судовому засіданні 29.01.2015р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Відповідно до умов вказаного договору Позивач передав, а Позичальник прийняв у власність грошові коти у розмірі 5 800 грн., що є еквівалентом суми 348,35 доларів США, а також зафіксовано, що передачу вказаних грошових коштів було здійснено до підписання цього договору. Пунктами 2, 3 Договору позики визначено, що Відповідач зобов'язується повернути визначену суму грошей в строк до 27.02.2015р.; повернення позики здійснюється у гривнях за курсом продажу доларів США ПАТ "Комерційний банк "ПРАВЕКС-БАНК". Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочених суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Факт укладення договору позики та отримання в борг грошових коштів відповідачем підтверджується письмовим договором від 29.01.2015 року, оригінал якого знаходиться у позивача, копія якого долучена до матеріалів цивільної справи ( а.с. 8). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до ст.ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.І ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно пункту 6 Договору позики, якщо Відповідач своєчасно не поверне суму позики, Позивач має право нарахувати пеню у розмірі 6% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Отже, Відповідач прострочив виконання зобов'язання та відповідно до Договору позики має сплатити пеню з 27.05. 2015 року по 07.04. 2016 року за 5800 гривень основного боргу ( 406 днів х 6% - 346 гривень)= 141 288 ( сто сорок одна тисяча двісті вісімдесят вісім гривень, що і підлягає стягненню . Разом з тим, договір позики не передбачає стягнення відсотків за користування позикою, а тому в цій частині вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, Позивач має право на повернення основної суми боргу, зазначеної у п.1 договору в сумі 5 800 гривень, пені, відповідно до п. 7 у розмірі 141 288 гривень, за користування позикою. Отже, сума боргу складає 147 088 ( сто сорок сім тисяч вісімдесят вісім) гривень, в решті вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, а тому приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу позики 5 800 ( п"ять тисяч вісімсот) гривень, пені 6% за 406 днів = 141 288( сто сорок одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень , а разом 147 088 ( сто сорок сім тисяч вісімдесят вісім) гривень. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача підлягає стягненню судовий збір в межах задоволення позовних вимог на користь позивача у розмірі 1 538 ( одна тисяча п"ятсот тридцять вісім) гривень 66 копійок та у розмірі 275 ( двісті сімдесят п"ять) гривень, за подачу апеляційної скарги, а разом 1814 ( одна тисяча вісімсот чотирнадцять) гривень 26 копійок. На підставі вищевикладеного та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України , і

Outcome: partial