Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить внести зміни до договору оренди землі від 1.02.2008р., державна реєстрація від 13.02.2008р. № 040840200020, укладений з [PERSON] відносно земельної ділянки площею 1,0335 га терміном на 49 років за адресою: [ADDRESS] (в районі автозаправної станції) під будівництво та розміщення складських та адміністративних будівель і благоустрій прилеглої території , а саме - викласти п. 8 розділу «Орендна плата» договору у новій редакції: «8. Річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку збільшеного на коефіцієнт 3», посилаючись на те, що 01 січня 2011 року набув чинності Податковий кодекс України , яким змінено деякі положення щодо орендної плати за землю. У судове засідання сторони не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позові наполягав; відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено розглядати справу заочно. З наданих доказів встановлено наступне: рішенням Луганської міської ради від 31.10.2007 № 25/44 відповідачу [PERSON] надана в оренду земельна ділянка площею 1,0335 га під будівництво та розміщення складських та адміністративних будівель і благоустрій прилеглої території, терміном на 49 років за адресою: [ADDRESS] (в районі автозаправної станції). 01.02.2008 р. між Луганською міською радою та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди землі , державна реєстрація від 25.06.2007 р. №040740200097, зі змінами до нього від 20.03.2008 р., державна реєстрація від 13.02.2008 р. № 040840200020. Згідно з п. 8. Розділу «Орендна плата» Договору, річна орендна плата встановлюється у розмірі 250 відсотків земельного податку (річного), який діє на момент укладення договору оренди землі, у гривнях. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини з договору оренди земельної ділянки . Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Податковим кодексом України, іншими законами України та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. 01.01.2011 року набув чинності Податковий кодекс України (надалі - Кодекс), яким змінено деякі положення щодо орендної плати за землю: пунктом 288.5 статті 288 Кодексу, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 3 червня 2008 року N 309-УІ, яким внесено зміни до частин четвертої та п'ятої статті 21 Закону України "Про оренду землі", встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трикратного розміру земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Відповідно до ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Отже, розмір орендної плати розраховується наступним чином: розмір земельного податку за земельну ділянку х 3 (договірний коефіцієнт). Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України, плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю. Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Кодексу, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. Частиною 287.5 статті 287 Кодексу ввстановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п. п. 1.1 ст. 129 Кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно п. 4 ст. 129 Кодексу, пеня, визначена підпунктом 119.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючочої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін договору має відповідати цьому акту (стаття 648 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень , визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України передбачено, що ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної виконавчої влади або місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках, і на умовах, встановлених договором або законом. Статтями 759,762 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), і договором або законом можуть бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Відповідно до статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Про це зазначено і в статті 93 Земельного кодексу України. Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із істотних умов договору оренди землі. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 651 ЦК України , ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Таким чином, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата, після досягнення сторонами домовленості з питань істотних умов, підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін , у разі недосягнення такої згоди спір вирішується у судовому порядку. Суд вважає, що у зв'язку з законодавчою зміною річного розміру орендної плати за землю виникла необхідність у приведенні спірного договору у відповідність з вимогами податкового законодавства, проти чого ухиляється відповідач, тому дане питання має бути вирішено у судовому порядку. Позов обґрунтований , підлягає задоволенню. На підставі ст.6, 632, 651,654,759,762 ЦК України, Закон України «Про оренду землі», п. 4 ст. 129 , п. п. 1.1 ст. 129 , п.п. 119.1.1 п.129.1 ст.129, п.288.5 ст. 288, п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України, ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 144 Конституції України , ст. 212-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved