Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк" (позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача зазначив, що 18.03.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 1 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31.03.2018 року в нього перед банком утворилася заборгованість в розмірі 46\~942,97 грн., з них: 1\~092,04 грн. заборгованість за кредитом, 39 639,36 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3\~500 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2\~211,57 грн. штраф (відсоткова складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача. Відповідач подав до суду відзив в якому вказав на необґрунтованість позовних вимог, оскільки банк просить застосувати подвійну цивільно-правову відповідальність за прострочення виконання грошового зобов'язання (штраф, пеню), крім цього позивач в односторонньому порядку змінив розмір відсотків за якою нараховується пеня, а також процентну ставку за процентами з користування кредитом, що не відповідає закону. Відповідач також вважає, що стягнення банком комісії не відповідає закону. При вирішенні спору відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та у задоволенні позову відмовити. Позивача відповідь на відзив не подав. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частина 1 ст.\~1054\~ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 18.03.2013 року (а.с. 7), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 1 600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1 частини 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в порядку, що встановлені договором. Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 23.05.2018 року витребувано в Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" докази на підтвердження факту отримання [PERSON] кредиту згідно Анкети - заяви 18.03.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (банківські виписки по рахунку, меморіальні ордери, платіжні доручення, в тому числі отримання кредитної картки тощо). ПАТ КБ "ПриватБанк" без поважних причин ухилилось від подання доказів витребуваних судом, у зв'язку з чим суд,

Outcome: dismissed