Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

27 березня 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачана її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, за листопад 2014 року в сумі 1799,99 грн., втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 205,17 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8750,52 грн., моральну шкоду в розмірі 1200 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач при звільненні не провів з позивачем повних розрахунок. Позивач, представник позивачата представник відповідача у судове засідання не з'явилися, у поданій через канцелярію суду до початку судового засідання письмовій заяві представник позивача просив позов задовольнити, справу розглядати за його відсутності, дав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача, який належним чином оповіщений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. За згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року [PERSON] згідно наказу № 98 від 01.08.2014 прийнятана посаду прибиральниці до ПП "КК "Мрія-Сервіс". Наказом № 108 від 08.12.2014 позивача звільнено за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.9). При звільненні з роботи з позивачем не проведений повний розрахунок по заробітній платі, що стало підставою для звернення до суду. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В порушення вищезазначених норм законодавства, розрахунок при звільненні зі[PERSON]. не проведений, у зв'язку з чим відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати за період за листопад 2014 року в розмірі 1 799,99 грн., який відповідачем не спростовано. Протокольна ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2015 про витребування у приватного підприємства "Керуюча компанія Мрія-Сервіс" довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату [PERSON] відповідачем не виконана. Відповідно до довідки ПФУ за обліковою карткою [PERSON] за листопад 2014 року заробітна плата останньої у ПП "Керуюча компанія Мрія-Сервіс" склала - 1 799,99 грн. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд погоджується з наданим відповідачем розрахунком середнього заробітку, який становить 8750,52 грн., зробленим у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати". Відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушення строків їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" несвоєчасна виплата заробітної плати є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати. У ст. 3 даного закону зазначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком компенсації втрати частини його доходів в розмірі 205,17 грн. за період з грудня 2014 по лютий 2015 року (1 799,99 х 3% + 1 799,99 х 3,1% + 1 799,99 х 5,3%). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок несвоєчасної виплати з вини відповідача заробітної плати, позивачеві дійсно заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, необхідності відшукання інших джерел доходу для утримання себе, тобто докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану), а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди на користь позивача слід визначити у розмірі 1000грн. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. За правилом ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приєднаною до справи квитанцією та розрахунком витрат підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 2 000,00 грн., який, на думку суду, є адекватною компенсацією наданих адвокатом послуг, відповідають рівню складності справи, затраченому адвокатом часу на підготовку позовної заяви, а тому підлягають відшкодуванню в повному обсязі за рахунок відповідача. Також відповідача на користь держави належить стягнути 487,20 грн. судового зборуза задоволені позовні вимоги майнового та немайнового характеру. На підставі наведеного,

Outcome: partial