Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

позивач [PERSON] 03 липня 2018 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Дружківський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення батьківства і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року по 02 квітня 2010 року. В період з квітня 2010 року по лютий 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім'єю та пербували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. В цей період позивач [PERSON] завагітніла від відповідача [PERSON] Від цих відносин [INFO] народився син [PERSON]. В актовому записі про народження відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зі слів матері, оскільки сторони в шлюбі не перебували, а відповідач відмовився подавати спільну заяву про реєстрацію дитини, хоча своє батьківвство не заперечував. Просить встановити батьківство [PERSON] [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO], стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2018 року провадження в справі було відкрито та справу призначено у підготовче судове засідання на 25 липня 2018 року (а.с.27-28). 19 вересня 2019 року до Дружківвського міського суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, згідно якого відповідач не визнавав позовні вимоги, посилаючись на те, що він не є батьком дитини, крім того він знаходиться у іншому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину та хворіє на гепатіт "Б" (а.с.36) 21 вересня 2018 року представник позивача [PERSON] надав до суду клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства відповідача [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.48-49). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01 жовтня 2018 року за клопотанням представника позивача судом була призначена медична молекулярно-генетична експертиза (а.с.56-57). 12 грудня 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшов висновок експерта №598 від 28 листопада 2018 року (а.с.64-66 ). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 грудня 2018 року провадження в справі було відновлено та справу призначено до розгляду на 16 січня 2019 року (а.с.68 ). 30 січня 2019 року підготовче засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду на 20 люте 2019 року (а.с.91-92). Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково. Так він визнав себе батьком дитини, але не згоден платити аліменти у розмірі 1/4 частини, оскільки він знаходиться у шлюбі, його дружина не працює. Він утримує двох неповнолітніх дітей. Одна дитина дружини від іншогоо шшлюбу, друга дитина - це його син. На сина з нього дружина стягнула аліменти відповідно до судового наказу у розмірі 1/4 частини. Крім того, дитина хворіє та знаходиться на диспансерному обліку, що тягне для нього зайві витрати. Він також хворіє на гепатит "Б", у зв"язку з чим періодично проходить лікування, що також тягне відповідні витрати. Він працює, але його заробіток є не стабільним у середньому його заробіток складає 8000 грн. щомісяці. Згоден платити алементи у розмірі 1/6 частина від його доходу. Представник відповідача [PERSON] підтримала заперечення відповідача, просила задовольнити позовні вимоги частково у розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. Представник третьої особи Дружківського міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області у судове засідання не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.84) Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. В даному судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року, про що зроблений актовий запис №184 відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.16). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, відповідно до актового запису №63 від 02 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.16 звор. бік). В свідоцтві про народження [NUMBER] вказано, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №154 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.15). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00020397368, відомості про батька [PERSON], [INFO], записані зі слів матері. (а.с.17) Відповідно до довідки від 22 червня 2018 року [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а.с.18) Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], про що Дружківським міським відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 14.02.2018 року зроблено актовий запис №22. (а.с.37) [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON], про що 13 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зроблений актовий запис №31 (а.с.38). Відповідно довідки про склад сім"ї від 19 вересня 2018 року, [PERSON] проживає разом із дружиною [PERSON], сином [PERSON] та сином дружини [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно висновку експерта №598 від 28.11.2018 року, щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], народженого громадянкою [PERSON], встановлено, що гр. [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого гр. [PERSON], [INFO], з вірогідністю, яка складає не менше 99,99999% (а.с.64-66). Таким чином, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Дані обставини також були визнані відповідачем у судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 181,191 СК України пеоредбачені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, які визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вибачається із ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до роз'яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Розмір аліментів, при цьому, за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Враховуючи обставини справи, стан здоров'я відповідача, який хворіє на гепатіт "Б", те, що відповідач працює, отримує середній заробіток приблизно у розмірі 8000 грн., має на утриманні неповнолітню дитину, з нього стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини, те, що дружина відповідача не працює, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом. Статтею 121 СК України, визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частина 2 ст.125 СК України, передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частинами 3, 4 ст.144 СК України, передбачено, що реєстрація народження дитини проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєння прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегулюванні Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Частиною 1 ст.13 цього Закону, визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування (ч.1 ст.19 Закону). У статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" закріплено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану можливо проводитися і за заявою одного з батьків, Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі рішення суду. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Заява про анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника або за місцем зберігання актового запису цивільного стану, який підлягає анулюванню (ст.24 Закону). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позовних вимог в частині стягнення аліментів, то дані витрати треба стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідач. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, то судові витрати покладаються на відповідача. Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що при подачі позову позивач оплатила судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., які підтверджені відповідною квитанцією (а.с.10), також позивачем була оплачена молекулярно-генетична експертиза у сумі 6613,28 грн., вартість якою також підтверджена відповідною квитанцією (а.с.78-79),ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 27 червня 2018 року, ордер адвоката серія ДН № 028710, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг від 27 червня 2018 року, загальна вартість виконанних робіт склала 500 грн. та була сплачена позивачкою адвокату. Також даний адвокат брав участь у розгляді справи (а.с.8-11). Тому суд, вважає, що дані витрати також треба стягнути з відповідача на користь позивача. Керючись ст.ст. 180,182,183,184,191 Сімейного Кодексу України ст.ст. 10,11,258, 259, 263,264,265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

Outcome: partial