Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

У вересні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом із матір" ю . В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Також, від першого шлюбу вона має сина [PERSON] , [INFO] . Їх родина постійно проживала разом з батьками відповідача в с.Василівка Снігурівського району. Проте, 31 травня 2018 року вона разом з дітьми пішла від чоловіка, оскільки останній знущався над її старшим сином та вона з дітьми стала проживати у своїх батьків в с.Павло-Мар"янівка Снігурівського району. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання 2-х дітей. В період окремого проживання донька [PERSON] з її дозволу перебуває в батька в період канікул та у вихідні дні. Спору про місце проживання дитини не було. Проте, розпорядженням Снігурівської райдержадміністрації від 16 серпня 2019 року, за заявою відповідача, визначено місце проживання доньки [PERSON] разом з батьком. З вказаним рішенням органу опіки та піклування не згодна, оскільки дитина постійно проживала разом з нею, ходила до Новопавлівської школи, у відповідача знаходилася лише в період канікул за їх взаємною згодою, тому висновок органу опіки та піклування про те, що дитина фактично проживає в батька не відповідає дійсності. Також вважає, що донька ще не досягла 10-річного віку, тому її бажання проживати разом з батьком не має вирішального значення для органу опіки та піклування. При вирішенні спірного питання було враховано тільки позицію відповідача. Вважає, що своїми діями відповідач лише реалізував свою погрозу, якщо вона не забере виконавчий лист з примусового виконання про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, то він забере дитину. Крім того, зазначає що відповідач працює на залізниці, має відрядження, тому в цей період дитина може залишатися без догляду з його боку. Посилаючись на те, що проживання доньки з нею повністю відповідатиме інтересам дитини, просила визначити місце проживання дитини разом з матір" ю . 27 вересня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на теперішній час донька проживає з ним, навчалась у 1-2 та на даний час навчається у Василівській школі. Заперечує проти того, щоб донька проживала з матір" ю , оскільки вважає що її старший син негативно впливає на дитину, так як веде аморальний спосіб життя, має схильності до насилля та поводить себе незрозуміло. Позивачка на таку поведінку сина не реагує та не приділяє достатньої уваги доньці. Дитина категорично відмовляється проживати з матір" ю , так як відчуває загрозу для себе. Під час вирішення питання щодо місця проживання проживання дитини, донька виявила бажання проживати з ним, так як її влаштовує мікроклімат у його сім"ї, ставлення його рідних до неї, наявність повного забезпечення, догляду та виховання з його боку (а.с.25-26). В судовому засіданнітпозивач позовні вимоги підтримала повністю, просила про їх задоволення. Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи, враховуючи інтереси дитини, вважала за доцільне залишити дитину проживати разом з батьком, тому в задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладений 15 квітня 2010 року у виконкомі Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, про що 15 квітня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим виконкомом Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за актовим записом №10 від 24 червня 2010 року (а.с.7). Сторони припинили спільне проживання з 31 травня 2018 року, позивачка пішла від чоловіка та стала проживати разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у своїх батьків в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї від 27.08.2019 року за №1089, виданої Василівським старостинським округом Снігурівської міської об"єднаної територіальної громади Снігурівського району Миколаївської області (а.с.13). [PERSON] , 2010 р.н., протягом 1 та 2 класу навчалася у Василівській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів Снігурівської районної ради Миколаївської області (а.с.28). Починаючи з 3-го класу почала навчатися в Новопавлівській ЗОШ І-ІІ ступенів. Як вбачається з наданої характеристики директором школи [PERSON] , дівчинка відповідальна учениця, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівнів. Мати систематично контролює навчання доньки та відповідально ставиться до її виховання. регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителя (а.с.8). На даний час дівчинка знову навчається в 4-му класі Василівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Снігурівської районної ради Миколаївської області по місцю проживання з батьком. При проведенні акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім"ї [PERSON] за місем проживання за адресою: [ADDRESS] , комісією в складі інспектора з питань сім"ї, дітей, молоді та спорту Братченко Н.М. та в.о.старости [PERSON] встановлено, що будинок складається з 2 кімнат, вітальні та коридору, має пічне опалення, в кімнатах наявні всі необхідні меблі для нормального проживання, чисто, наявні спальні місця, місця для навчання та проведення дозвілля. Разом з нею в одному дворі проживають батьки (пенсіонери), які допомогають їй займатися вихованням дітей. Мається присадибна земельна ділянка, на якій вирощується городина, тримають підсобне господарство для власного вжитку (а.с.14). Позивачка на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує державну допомогу при народженні сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.02.2017 року в розмірі 860 грн., та державну допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім"ях починаючи з 01.04.2019 року у розмірі 1700 грн., щомісячно (а.с.9-11). За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з позитивного боку як спокійна, порядна, працьовита та доброзиллива людина, критику сприймає адекватно, алкогольними напоями не зловживає. Письмові скарги та нарікання від жителів с.Павло-Мар"янівка до Василівського старостинського округу не надходили (а.с.15). Свідки [PERSON] , сусід позивача, та [PERSON] ,вчитель [PERSON] "янівської ЗОШ , суду свідчили про те, що позивачка є доброю матір"ю, створила необхідні умови для проживання та навчання доньки. Також встановлено, що [INFO] донька сторін Вікторія зі згоди матері поїхала до батька на літні канікули у с.Василівка, де проживає по даний час. Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 16.08.2019 року за №222-р "Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] " визначено місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] (а.с.5). Мотивом до прийняття такого рішення органом опіки стала заява батька та бажання дитини проживати з ним. [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , довідка про склад сім"ї №1148 видана 13.09.2019 року (а.с.29). Відповідач працює у виробничому підрозділі "Експлуатаційне-Ремонтне Вагонне депо Херсон" з 26.05.2008 року на посаді оглядача - ремонтника вагонів 4 розряду. За місцем роботи характеризується позитивно, проявив себе грамотним, відповідальним, сумлінним, старанним, безвідмовним працівником. Постійно працював над підвищенням свого професійного рівня. За характером спокійний, витриманий, шкідливих звичок не має. У поводженні з колегами тактовний, доброзичливий, уважний. Користується повагою керівництва, має авторитет у колективі (а.с.30). За довідкою директора Снігурівського РЦСССДМ Бурбели К.І. від 12 вересня 2019 року за №254, [PERSON] , [INFO] , та члени його родини не перебували на обліку в Снігурівському районному центрі соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді (а.с.31). Свідок [PERSON] суду засвідчила про те, що є родичкою відповідача, [PERSON] під час спілкування з нею жалілася, що любить матір, однак через постійні образи старшого брата, на даний час бажає проживати з батьком. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями ст. 161 СК України закріплено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дана норма національного права є відображенням норм міжнародного публічного права, що закріплені у положенні ч. 1 ст. 9 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), згідно з яким Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Поняття "забезпечення найкращих інтересів дитини" визначається п. 4 ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-III, як дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Питання забезпечення інтересів дитини базується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження. Дорослі, поринаючи у свої власні проблеми, скуті взаємними образами, почуття дітей і їх переживання за інерцією відсовують на другий план. Тоді ж як в більшості випадків кардинально змінюється саме життя дитини: це і нове оточення, часто нове місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Тоді ж як кожній дитині необхідне емоційно комфортне середовище для нормального фізичного, духовного та морального розвитку. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципів 2, 6, 9 Декларації прав дитини прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості і експлуатації. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. В судовому засіданні, в присутності педагога за освітою [PERSON] , суд вислухав думку дитини [PERSON] , [INFO] , яка суду пояснила, що бажає проживати за місцем проживання батька. Маму любить, бажає з нею спілкуватися, однак її ображають брат [PERSON] та однокласники, тому до с. [PERSON] "янівка вона повертатися не хоче. У висновку ООП Снігурівської районної державної адміністрації №22 від 04.10.2019 року, враховуючи інтереси малолітньої дитини, її вік та особисту прихильність, визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.37). При вирішенні питання з ким буде проживати дитина сторін, суд враховує те, що обоє батьків піклуються та люблять свою дитиною однаковою мірою. Однак, при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Незважаючи на принцип ст. 6 Декларації прав дитини, яким передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, суд при прийнятті рішення надає перевагу частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року та керується цією нормою, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, вказують на те, що проживання малолітньої [PERSON] з батьком, який займається вихованням та утриманням дитини, справляється з цим, позитивно характеризується, створив належні умови для проживання дитини, дитина оточена увагою та турботою, та враховуючи вік дитини, проживання з батьком з народження в оточенні, яке є комфортним для дитини, суд вважає, що на даний час в інтересах дитини буде залишення її проживання з батьком у звичній для дитини обстановці. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed