Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до Департаменту з гуманітарних питань Камянської міської ради, 3-ої особи на стороні відповідача, без самостійних вимог Комунальний заклад «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Дніпродзержинська» «про скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу», уточнив який просила: Скасувати наказ управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради № 177-к/пр. від 11.03.2016 року про звільнення [PERSON] з посади директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Камянського (Дніпродзержинська); Поновити її на посаді директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Камянського (Дніпродзержинська); Стягнути з відповідача на її користь середній заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по дату поновлення на посаді. В ході судового розгляду позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що займаючи посаду директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Камянського (Дніпродзержинська), дотримувалася чинного законодавства, в тому числі щодо захисту інтересів дітей, забезпечення високого рівня навчального процесу. Як директор реагувала на порушення як з боку дітей, так і з боку дорослих. Проводила профілактичну діяльність з питань попередження дитячої злочинності, проступків, в звязку з чим мала розмови як з учнями так і їх батьками. За 8 років її роботи у комунальному закладі «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Камянського (Дніпродзержинська), не отримувала жодної догани, не вчиняла жодного проступку. Всі підстави для винесення наказу про звільнення її з посади є необґрунтованими, та такими що без проведення процесуальних дій на їх перевірку, деякі питання які зазначено як обґрунтування наказу, взагалі не розглядалося комісією. На час звільнення з посади директора, мала позицію щодо незадовільної роботи В.о. начальника департаменту [PERSON], вважає що рішення про її звільнення є політичним та таким що не має під собою підґрунтя. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача та зазначив, що комісія яка опрацьовувала скарги батьків, не знайшла підтвердження скаргам та було доведено що підстав для звільнення не було. Тому вони продовжили свою роботу, та провели анонімне анкетування, яке дуже сумнівне, так як за результатом анкетування не можливо встановити винність позивачки. Скарги які стали підставою для перевірки діяльності [PERSON] надійшли за декілька днів, що викликає сумнів щодо обєктивності. Свідок [PERSON] підтвердила, що до комісії вони пішли з іншими учнями, разом з психологом, і вони давали пояснення членам комісії. [PERSON] був лідером щодо скарг на [PERSON], і він бажав обмовити її, так як позивач як директор НВК ЗНЗДНЗ № 12 м. Камянське контролювала його поведінку, як проблемної дитини. У професійній діяльності [PERSON] не мала доган та дисциплінарних стягнень, а тому ствердження щодо її аморальної поведінки нічим не підтверджено. Батьки лише проблемних учнів подали скарги, інші батьки скарг на [PERSON] не подавали, бо вона як директор також проводила виховну роботу як учнями так і з їх батьками, а тому вони були ображені на неї, і не безпристрасно ставилися до позивача. [PERSON] заявляла що не ставила свій підпис на документах, але надавала згоду на їх подання іншими батьками. Також необхідно зазначити, що на захист [PERSON] ставало багато учнів і батьків, але реагування на цей захист також відбувалося з боку [PERSON], яка була зацікавлена в звільненні позивачки, яка виступала проти діяльності [PERSON]. Позивачка має великий досвід у педагогічній та виховній роботі, а тому є досвідченою особою та професіоналом у своїй діяльності. Крім того в наказі про звільнення зазначена одна інформація, а в акті який став підставою для винесення наказу, зазначені зовсім інші обставини. Так в наказі зазначено що [PERSON] ображала директора НВК № 9, але це питання не зазначено як таке що розглядалося на комісії. [PERSON], як відповідальна особа щодо підготування наказу, мала неприязне ставлення до позивачки, а тому і це зазначила в наказі. [PERSON] не готувала наказ, а лише його підписала. Це є кумівство і повинно бути викоренено. Також відповідач не надав характеристику на [PERSON], хоча позивачка самостійно неодноразово зверталася за характеристикою на себе, за час її роботи, а це лише підтверджує зацікавленість відповідача в прийнятті рішення щодо звільнення позивачки з посади директора НВК № 12. Члени комісії також були заінтересовані у рішенні яке б влаштовувало начальника департаменту [PERSON], і вони не мали змоги виступити проти рішення комісії, бо вони залежні від директора департаменту та були заручниками ситуації. Також попередній проступок [PERSON] був раніше розглянутий відповідачем, і позивачка понесла адміністративну відповідальність, а тому двічі за один і то й же проступок не можливо притягувати позивача до відповідальності. Прохає позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнали, так як наказ від 11.03.2016 року № 177 к/тр «Про звільнення [PERSON]В.», прийнятий у дотриманні чинного законодавства, після ретельної перевірки скарг батьків учнів НВК № 12, з врахуванням фактичних обставин виявлених комісією за час роботи. Прохає суд врахувати що позиція відповідача щодо невизнання позовних вимог [PERSON], ґрунтується на доказах: наказ управління освіти і науки від 29.02.2016 року № 68-к/тм про створення комісії з розгляду звернень по НВК № 12, до складу якої увійшли працівники управління освіти і науки, директори шкіл - члени ради з освіти, голова міського комітету профспілки працівників освіти, практичний психолог та юрист; скарги громадян [PERSON], [PERSON] 11.М., [PERSON] та колективна - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на образи, грубість, нецензурну лайку, психологічне насилля з боку позивача над дітьми та батьками; пояснення учнів 7 класу членам комісії від 03.03.2016 року щодо приниження їх, застосування до них психологічного насилля розмовами позивача на тему сексуальних зносин на «зоні», вживання щодо них образливих, в тому числі нецензурних лайливих слів, відтворення звукозапису якого було здійснене у судовому засіданні; звукозапис роботи комісії; результати анонімного анкетування, яке засвідчило існування проблеми лихослівя у закладі, очолюваному позивачем; акт від 03.03.2016 року про результати роботи комісії з розгляду скарг батьків НВК № 12; протокол підсумкового засідання комісії по розгляду скарг батьків НВК № 12 щодо результатів роботи комісії; скарга [PERSON] - директора СЗІІІ № 9 від 07.12.2015 року про вживання щодо неї позивачем слів, що ображають людську гідність - «коза драна», під час наради директорів загальноосвітніх навчальних закладів, яка проводилась у цьому закладі, доведена до відому присутніх під час підсумкового засідання 10.03.2016 року членом комісії - [PERSON]; доповідна методиста методкабінету управління освіти і науки міської ради [PERSON] від 09.02.2016 року про некоректну, неадекватної поведінку позивача, її істеричний крик, стукання по столу та образливі слова по відношенню до неї; заява позивача від 26.02.2016 року на імя в.о. начальника управління викладена у грубій формі - пропозиція використати папір, на яком\ надрукований наказ управління, для задоволення природних потре( працівників управління; показання свідків. Гроші батьківські які збирала [PERSON] на потреби школи, витрачалися на придбання спиртного, квитків, та інше, що не узгоджувалося з батьками учнів, та про ці придбання не звітувалося. В закладі велася подвійна бухгалтерія, велися витрати на представницькі витрати. За весь час роботи [PERSON] як директора НВК № 12 батьки учнів скаржилися неодноразово на аморальні проступки та не педагогічну поведінку позивача, яка висловлювалася на адресу учнів нецензурними словами, фразами щодо лексики кримінальних осіб, принижуючи дітей, погрожуючи їм розтленням малолітніх у місцях позбавлення волі. На адресу співробітників дозволяла собі нецензурну лайку, дії що не узгоджуються з посадою директора НВК, примушувала підлеглих за свій кошт купувати миючі засоби, а у разі відмови погрожувала звільненням. Збираючи гроші на ремонт школи, [PERSON] не утримувала школу у стані який би міг бути задовільним. Сварилася з особами які проводили виховні гуртки після шкільного процесу у приміщенні НВК, безпідставно забирала це майно. Від учнів заяви скарги на дії [PERSON] були, і вони з власної ініціативи пішли до членів комісії які працювали у НВК № 12, вони говорили без примусу і підстав для відмови учням їх вислухати, не було. Крім того, перед тим як члени комісії слухали дітей, всіх батьків було запитано щодо їх згоди, і всі батьків підтвердили свою згоду на те, що б їх дітей члени комісії вислухали. Лише одна скарга Мухіної не підтвердилася, про що комісія і зазначила у результатах своєї роботи, всі інші скарги на [PERSON] підтвердилися у повному обсязі. А тому, враховуючи вище зазначене, просили врахувати позицію відповідача викладену у запереченнях на позов та у промові в дебатах, і у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник 3-ої особи, на стороні відповідача, без самостійних вимог, зазначила, що свідчення осіб які були допитані в ході судового розгляду є обєктивними та правдивими, відсутні підстави для сумніву у їх правдивості. Всі докази підтвердили факти того, що [PERSON] дозволяла собі у нецензурному та некоректному ставленні та висловлюванні до дітей та до їх батьків, до колег, що неприпустимо. Прохає прийняти рішення на розсуд суду. Свідки позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]: Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є вчителем інформатики у НВК № 12, знає позивачку [PERSON] з 1992 року як педагога, а в подальшому як директора школи. Надав позитивну характеристику, зазначив, що позивачка на уроках лише могла підвищити голос, але ніколи лайливих слів не чув від неї. Учні 7-го класу складні діти, та потребують додаткової уваги, часто порушували навчальну дисципліну та процес. Був лише один випадок, коли його запросили заспокоїти директора [PERSON] яка кричала на вчителя історії [PERSON], але він не втрутився. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 2014 року, так як її донька [PERSON] навчається у 7-ому класі. [PERSON] на батьківських зборах звітувала про витрати батьківських грошей, але щодо представницьких витрат таких даних не памятає. Фактів обговорення аморальної поведінки директора [PERSON] не підтверджує. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є матірю [PERSON], яка вчиться у 3-ому класі в НВК № 12. [PERSON] знає з дит.садочка, так як діти їх разом відвідували одну групу у садочку. При спілкуванні [PERSON] з дітьми використовує нецензурну лайку. Її донька негативно характеризує [PERSON]. На батьківських зборах звітували про витрати грошей, але про купівлю спиртного та продуктів не звітували. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її донька [PERSON] навчається в одному класі з [PERSON] , [PERSON], [PERSON] і Домнішевим, які зривають уроки, ображають вчителів, порушують навчальний процес. З боку інших батьків ставилося питання про відмежування їх дітей від порушників навчального процесу. [PERSON] веде себе неадекватно, за її оцінкою, не може впоратися зі своїм сином. Нормою для учнів 7-го класу є нецензурне висловлювання, образливе ставлення до вчителів. [PERSON] постійно ображає її доньку. На [PERSON] не мала жодної скарги; Свідок [PERSON] суду пояснив що він навчався раніше у 1-ому ліцеї, де і познайомився з [PERSON] як з вчителем. Вже в НВК № 12 навчаються його діти, який він віддав до закладу, так як директором є [PERSON], яку він поважає як людину і педагога, він разом з іншими однокласниками стали на захист [PERSON] коли дізналися про її звільнення. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є головою батьківського комітету школи, її донька [PERSON] навчається у НВК № 12. [PERSON] як директор завжди звітувала перед батьками про витрати які здійснювалися з батьківських внесків, але щодо придбання спиртного, або харчів, таких звітів не було. Щодо характеристики [PERSON], то її донька завжди про нього характеризується негативно. Вона разом з іншими батьками, коли вирішувалося питання про звільнення [PERSON], ходили до управління освіти та науки Дніпродзержинської міської ради на підтримку директора, яку знає лише з позитивної сторони. Вважає дії [PERSON] щодо [PERSON] та [PERSON] такими що були необхідні для їх виховання, щодо тренера з туризму, то вважає що правильне рішення було його замінити на іншого тренера, так як стало ліпше. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її донька [PERSON] навчається у НВК № 12 , та її молодший син [PERSON] також пішов у 1-ий клас цієї школи. Домнішев, [PERSON], [PERSON] це однокласники доньки, яких вона характеризує як порушників навчального процесу. [PERSON] як директора та педагога характеризує з позитивної сторони. Її донька разом з іншими дітьми ходила до комісії яка працювала у НВК № 12, де вони у присутності психолога розповідали про шкільні події. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона в період 2015-2016 років навчалася у 7-му класі НВК № 12, де Донішев, [PERSON], [PERSON] порушують учбовий процес, заважали класу сприймати навчальні предмети, могли нецензурно висловлюватися, ображати вчителів. Для вирішення цих конфліктів викликали директора [PERSON]. Вона під час приїзду комісії разом з іншими учнями класу ходила до комісії, де всі вони говорили про події у школі, серед чого також була неправда. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є директором департаменту з гуманітарних питань. [PERSON] знає як працівника та директора НВК № 12 яку було звільнено за п. 3 ст. 41 КЗпП, за наслідок ретельної перевірки всіх скарг. Завжди розуміючи складність питання, намагалися вирішити конфліктні ситуації мирним шляхом. Але своїм ставленням, неповагою, образливою поведінкою, позивачка не враховували необхідність дотримання етики та культури поведінки як педагогічного працівника. Така поведінка [PERSON] була встановлено як по відношенню до дітей учнів НВК № 12, так і до підлеглих, та колег інших директорів шкіл міста, робітників управління освіти та науки. Звернення (скарги) батьків на дії [PERSON] були і до 01.03.2016 року, але завжди намагалися ці конфлікти залагодити. На підсумковій комісії за наслідком роботи комісії, [PERSON] надавалася можливість мирним шляхом вирішити цей конфлікт, але на це позивачка не погодилася. Свої інтереси на підсумковій комісії [PERSON] за власним бажанням представляла за участі адвоката, який прибув разом з нею. Її вислухали, виступали члени комісії. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є бабусею [PERSON], який в період 2015-2016 років навчався у 7-ому класі НВК № 12. Так як батьки [PERSON] у розлучені, то більшість вона спілкується з вчителями та директором школи. [PERSON] характеризує позитивно. Щодо звітування на батьківських зборах, про купівлю спиртного та продуктів, квитків такого не було. Свідки відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В,. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] зазначила, що її син [PERSON], на період 2015-2016 року був учнем 7-го класу НВК № 12, де [PERSON] була директором та викладачем англійської мови у класі її сина. Перший конфлікт з [PERSON] відбувся під час навчання її сина у 6-ому класі, після чого [PERSON] висловлювалася на її адресу та адресу її сина нецензурною лайкою, словами які принижували її як людину, та матір. Також вона стала свідком неетичної та принизливої поведінки [PERSON] під час спілкування з тренером по туризму [PERSON] у присутності батьків і вчителя [PERSON], [PERSON].[PERSON], як директор школи, вважала можливим при виступі на шкільних зборах виступати висловлюючись нецензурною лексикою, некоректно себе поводити. При зверненні до учнів 7-го класу директор висловлювалася «..придурки, дебилы…», що вона особисто чула. Скарга на дії [PERSON] була подана нею та ще іншими батьками учнів 7-го класу НВК № 12, так як [PERSON] як директор НВК № 12 та вчитель, на уроці підняла 5-тьох дітей, в тому числі і її сина, та у присутності всього класу наголосила, що її сина та інших дітей відправить на зону, де їх, коли вони схиляться за милом, будуть мати сексуально, та з їх задньої частини тіла зроблять розочку. Тому вона з іншими батьками зустрілася в перших числах березня 2016 року, та враховуючи що далі терпіти таке ставлення [PERSON] до дітей не є можливим, прийняли рішення щодо подання скарги на дії [PERSON]. Вона не оспорює, що її син потребує додаткової уваги при вихованні, але це не обумовлює таку поведінку викладача та педагога, яка є директором. Крім того, в 2014 році під час виховної роботи з її сином, [PERSON] порвала йому портфель. При бесідах з нею її нецензурно лаяла, підвищувала голос, ображала. Така поведінка директора є нормою для [PERSON], якою вона принижує гідність дітей, батьків, та є образливою; Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю [PERSON], який в період 2015-2016 років навчався у 7-ому класі НВК № 12. Коли її син став навчатися у старшій школі, в період з 4-го класу, то з боку [PERSON] до нього стало нормою звернення яке ображало та принижувало її сина. Син став замикатися у собі, втратив бажання йти до школи. [PERSON] кричала на неї та її сина, вимагала перевести сина до інтернати, називала його «дебилом». Одного разу після школи син прийшов з розірваним светром, пояснив, що його йому розірвала [PERSON] яка його кидала від парти до парти, трясла, тягала його по класу. Під час класних батьківських зборів, до батьків вийшла [PERSON] та попередила, що якщо хтось на неї поскаржиться, то буде справу мати з нею. Директор школи [PERSON] не надавала допомоги у вихованні її сина, а навпаки пригнічувала його бажання вчитися, ображала його безпідставними звинуваченням, обвинувачувала його в діях в яких він не був винний та не приймав участі; Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона з 27.09.2009 року знайома з позивачкою, як з директором НВК № 12, так як вона є сторожем НВК № 12. Після звільнення, [PERSON]В, прийшла 15.03.2016 року до школи вже після уроків близько 21.00 години вечора, та сказала що їй потрібно забрати свої особисті речі, на що їй дала згоду в.о. директора школи. Вона довіряла [PERSON] а тому впустила. На наступний день дізналися, що з кабінету викрадено три книги книга атестації, наказів, протоколів. Потім вона дізналася що ніякого дозволу в.о. директора не давала [PERSON], а вона вимушена була писати пояснення з цього питання. Після цього вже 26.03.2016 року вона зустрів [PERSON] в магазині запитала її навіщо вона її підставила. 16.07.2016 року ввечері коли вона чергувала у школі, [PERSON] проходила біля школи, та вчинила з нею сварку, ображала, висловлювалася нецензурною лайкою. Але в той же вечір, [PERSON] не припинила своїх дій, та стала дзвонити на черговий телефон школи, відповідаючи на дзвінки, вона чула лайку та образи з боку [PERSON], і що б це припинити, вона вимушена була відключити телефон. Про це на наступний день вона повідомила керівництво школи, та знов писала пояснення. Також вона була присутня від час сварки [PERSON] з тренером по «Туризму», який проводив заняття з дітьми у приміщенні школи. При цьому [PERSON] лаялася, нецензурно висловлювалася, та погрожувала тренеру, і все це відбувалося у присутності інших осіб. У лютому 2016 року була зустріч випускників, то близько 23.00 години [PERSON] повернулася до школи разом з шістьма пяними чоловіками, пішли до кабінету директора школи, де [PERSON] з ними пробула до 2.00 години ночі. Вона побоювалася залишатися одна на чергуванні, враховуючи що по школі ходять пяні чоловіки, то викликала з дому свого чоловіка який прийшов та відбув з нею до кінця її чергування. [PERSON] могла ображати підлеглих, у присутності інших осіб, нецензурно висловлюватися. Також вона була свідком коли [PERSON] як директор ображала підлеглу прибиральницю [PERSON]; - свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є вчителем української мови у НВК № 12, та є заступником директора з виховної роботи НВК № 12. З [PERSON] знайома як з директором НВК № 12 з серпня 2015 року. Вона стала свідком двох подій, а саме під час роботи комісії за скаргою на [PERSON] у 2016 році, до неї ввійшла [PERSON] психолог, та у її присутності [PERSON] стала образливо звертатися до психолога з підвищеним голосом; у інший раз будучи у приймальні почула конфлікт у кабінеті директора [PERSON], під час якого директор кричала. З кабінету [PERSON] вийшла мати учня [PERSON], і навздогін [PERSON] їй бросила образливі лайливі слова які є аморальні та неетичні; Після звільнення [PERSON] і приході нового директора, у школі стали налагоджуватися стосунки серед колективу, піднявся рейтинг школи, почався ремонт у школі, всі питання вирішуються спокійно, зявилася техніка у школі, відбуваються проекти, зявилася дисципліна; - свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як практичний психолог була включена у члени комісії за скаргою [PERSON] на дії директора НВК № 12 [PERSON]. [PERSON] знає як директора НВК № 12. По скарзі мами учня НВК № 12 [PERSON] вона проводила діагностування відношення вчителя та учня. Мама скаржилася на застосування насилля і вербальної агресії до її сина. Під час роботи, вона з довідкою зайшла до директора [PERSON], де також була у кабінеті вчитель 2-го класу [PERSON] і [PERSON]. Вона озвучила результати діагностики, на що з боку [PERSON] почула нецензурні вирази та лайливі слова, щодо спілкування з мамою [PERSON], не бажаючи чути таке, вона пішла з кабінету, але на її адресу [PERSON] не припиняючи висловила образливі слова. Все це чули також [PERSON] , [PERSON] і секретар у приймальні. Через час її знов запросили у комісію, вже за скаргою батьків учнів НВК № 12 на горячу лінію, у березні 2016 року. Батьки скаржилася на нецензурні образи та слова та непедагогічну поведінку на адресу їх дітей, з боку [PERSON]. Вона у школі під час роботи комісії провела анкетування анонімне старшої та середньої школи з характерних проявів лихослівя в школі, використав анкетування з друкованого засобу «Шкільний світ». У анкетуванні прийняло 69 учнів. Під час анкетування до неї звернулося двоє дітей, які просили в неї допомоги та зазначили що вони потребують спілкування з нею як з психологом. На що вона погодилася. До неї разом з цими дітьми підійшли ще інші діти, близько 7-ми осіб, які стали просити її допомогти, так як з боку директора НВК [PERSON] вони терплять образливу поведінку [PERSON], яка їх ображає, погрожує, спілкується з ними нецензурною лексикою, діти були відверті і одноголосно говорили про ці події. Діти самі просили їх відвести до членів комісії, та розповісти все комісії. Вона попросила їх зачекати, та повідомила членів комісії про ініціативу дітей. На що отримав згоду від батьків дітей, вони запросили дітей до комісії, де діти, разом, відверто стали розповідати, що з боку директора [PERSON] під час навчального періоду до них застосовується насилля психологічне та фізичне, директор дозволяє принижувати їх гідність у присутності інших учнів та вчителів, висловлюючись нецензурною лексикою. Крім того, за результатами анкетування ці факти також підтвердилися, лише 1% з усіх анкет нею не врахований. Вже за результатами роботи комісії, проводилося підсумкове засідання в управління освіти та науки Дніпродзержинської міської ради, де вона була серед інших членів комісії, на якому також була присутня і [PERSON] з адвокатом. Під час роботи комісії були вивчені результати роботи комісії, конфлікт з директором НВК № 9 [PERSON], яку [PERSON] ображала та висловлювалася нецензурно на її адресу, також вирішувалося питання про письмову заяву [PERSON] щодо наказу по управлінню який вона вважала необхідним використати для природних потреб.; - свідок [PERSON] суду пояснив, що він займається туризмом і є керівником водного гуртка. З [PERSON] знайомий як з директором НВК № 12, де у період по 2016 рік вів гурток протягом пяти років. За свій кошт обладнав приміщення у школі та закупив потрібний інвентар. Восени 2015 року з боку [PERSON] до нього стали підвищуватися вимоги які не входили до договірних умов, тому він висловився щодо не погодження з вимогами [PERSON], яка у нецензурній формі стала ображати його і ставити йому неприйнятні умови для продовження існуючого договору. На наступний день він прийшов до кабінету [PERSON] де повідомив що не погоджуються на неприйнятні для нього умови, на що почув від директора нецензурну лайку, яка стала його принижувати і ображати, що вона Цариця а він ніхто. Після цієї розмови, він прийняв рішення про припинення співпраці з НВК № 12 та прийшов зняти своє обладнання з приміщення, але прийшла до зали [PERSON], де у присутності сторожа, [PERSON], [PERSON], [PERSON] стала йому погрожувати, принижувати та оскорблять, нецензурно висловлюючись на його адресу. [PERSON] не дозволила йому забрати належне йому майно, підтвердив що без законних підстав все залишає. [PERSON] у нього тренувався, та мав найкращі результати. Коли він перейшов з НВК № 12 до НВК № 8, де і здійснює тренування спортивним гуртком, то діти які відвідували його гурток з та були учнями НВК № 12, також продовжили відвідувати гурток у НВК № 8, на що з боку [PERSON] на дітей почався тиск, при цьому вона негативно висловлювалася на його адресу, намагаючись налаштувати дітей проти нього; - свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є мамою [PERSON], який у період 2015-2016 рік навчався у 7-му класі НВК № 12. [PERSON] знає як директора школи. Вона не оспорює що її син є дитиною зі складним характером та потребує заходів для належного виховання, але з боку директора [PERSON] і вона і її син постійно чули лише образи, які висловлювалися на підвищеному тоні, нецензурними словами, та лайкою. Ця поведінка [PERSON] було нормою для неї. [PERSON] приходила до них додому, при цьому нехтуючи зауваженням, не роззуваючись заходила у приміщення квартири, повідомляючи що вона директор, а тому не має розбуватися. Таке ставлення до дітей [PERSON] пригнічувало дітей, та позбавило бажання її сина взагалі ходити до школи. 01.03.2016 року син прийшов зі школи та став її просити перевести його до іншої школи, та розповів що директор школи [PERSON] під час уроку, підняла його та інших дітей, стала їх нецензурно ображати, погрожувати тюрмою, де їх будуть сексуально використовувати, називала дебілами, козлами, та інше. Мати учня [INFO], на що вона погодилася; - свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є директором НВК № 3, [PERSON] знає більш 10 років. Вона є членом міської ради з освіти. В 2016 році приймала участь як член комісії у розгляді скарг батьків на горячу лінію. Під час роботи комісії, до членів комісії звернулося 6-7 учнів НВК № 12, які просили їх вислухати. Діти розповіли про непедагогічну поведінку директора [PERSON], яка нецензурно з ними спілкується, ображає їх, принижує їх. Під час засідання по затвердженню акту перевірки була присутня [PERSON] з адвокатом та представником колективу, вона мала як ознайомитися з актом, так і внести свої зауваження. Їй пропонували мирно вирішити цей конфлікт, поспілкуватися з батьками учнів, та самими учнями, але це [PERSON] не було сприйнято. Також розглядалася і скарга директора НВК № 9 на некоректне та не етичне ставлення до неї з боку [PERSON] у присутності інших колег в приміщенні учбового закладу. Розглядали також і записку [PERSON] про використання наказу по управлінню за природними потребами. Були вивчені і записи, де [PERSON] висловлювалася нецензурною лайкою, образливими словами. Заяви з боку [PERSON] на адресу [PERSON], яка є професіоналом свого діла, неприпустимими, а поведінку [PERSON] недостойною. Поведінка [PERSON] та її ставлення до колег не є припустимою, та є не толерантною і є не коректною. Така поведінка [PERSON] є недостойною звання педагога, вчителя та директора, і дискредитує професію. При прийнятті рішення на комісії, керувалися Законом України «Про освіту», спиралися на діюче законодавство, посадові обовязки директора; - свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є методистом департаменту освіти по гуманітарним питанням. Знайома з [PERSON] з робочих питань. Приймала як член комісії участь при розгляді скарг на [PERSON] за скаргою [PERSON], та у 2016 році, під час чого підтвердилися факти викладені у скарзі, внаслідок спілкування з самою [PERSON], прослуховування записів зроблених скаржниками, при яких [PERSON] спілкуючись використовувала нецензурну лексику, принижувала та оскорбляла дітей, батьків. Під час роботи комісії, самі учні НВК № 12 проявили ініціативу щодо спілкування з членами комісії, вона розповідали що відбувається у школі, що саме директора [PERSON] поводиться неетично, некоректно, використовуючи погрози, приниження дітей, нецензурну лайку, яка є неприпустимою для робітника освіти. Всі члени комісії були налаштовані мирно вирішити цей конфлікт, але сама [PERSON] не дала їм змоги це зробити. Поступки [PERSON] є аморальними. На підсумковій комісії крім членів комісії також була присутня [PERSON] з адвокатом та представником учбового колективу, за її участі вивчили акт за результатами комісії, дали право на пояснення та виступ [PERSON], яка мала можливість внести зауваження до акту. Розглядали також заяву [PERSON] директора НВК № 9 зі скаргою на нетактовну та неетичну поведінку [PERSON], заяву [PERSON] на наказу по управлінню, де зазначено що цей наказ потрібно використати на природні потреби. Після цього, вже [PERSON] зайшла до її кабінету та стала до неї звертатися зі словами «…подлая и мелкая тварь…., собирай чемоданы,…. Некомпетентная…, бестолковая…». Вона і раніше зіткалася з некоректною поведінкою [PERSON], про що писала докладні на імя [PERSON]; - свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є мамою [PERSON], який в період 2015-2016 років навчався у 7-му класі НВК № 12, де директором була [PERSON], яка дозволяла піднімати руку на її сина, нецензурно висловлюватися на його адресу. [PERSON] доводила дітей до сліз і остраху, не вирішувала конфліктні ситуації а провокувала їх. Денис скаржився на директора. Протягом 5-го, 6-го, та 7-го класу навчання сина, вона неодноразово зверталася зі скаргами на [PERSON], навіть ходила на прийом до прокурора міста, після чого вже звернулися зі скаргою на горячу лінію. Для [PERSON] прийнятним є спілкування з дітьми та батьками з використанням нецензурної лексики, приниженням, образами. Один з хлопчиків 2-го класу, навіть заявляв що в наслідок такої обстановки у школі, він не хоче жити. [PERSON] влаштовувала безпідставні розбори з батьками, примушувала писати заяви до міліції. Після звільнення [PERSON] обстановка у школі змінилася на краще, бо діти мають бажання вчитися та ходити до школи. Ніяких більш конфліктів не відбувається, всі питання вирішуються з позитивним результатом; - свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є директором НВК № 9, знайома з [PERSON] з 1980 року. 04.12.2015 року у НВК№ 9 відбувалася нарада, яку проводила [PERSON], до її кабінету де знаходилася вона та [PERSON], секретар, 2-ий заступних зайшла [PERSON], де почала розмову. Враховуючи необхідність етично закінчити розмову, вона зробила жест на адресу [PERSON], яка відреагувала на це образою «коза ты драная», та виходячи з її кабінету проходячи по приміщенню школи знов висловила образу на її адресу, що чули як співробітники її школи, та інші особи. Такі заяви [PERSON] є неприпустимими, та принизливими. Він колег вона почула аналогічні скарги на [PERSON]. Після чого подала письмову скаргу на [PERSON], яка розглядалася; - свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є прибиральницею НВК № 12, та знає [PERSON] як директора. Її донька навчається у 4-ому класі в НВК № 12. Вона не мала можливості сплачувати гроші у фонд школи, на що [PERSON], використовуючи своє службове становлення, вимагала від неї забрати дитину та піти до іншої школи, а їй звільнитися, при цьому зверталася до неї з використанням нецензурної лайки та образливих виразів, на що вона відчула приниження та почула страшні слова. Внаслідок цього вона відчула погіршення свого самопочуття, але це не припинилося і до неї [PERSON] направила завхоза яка стала вимагати від неї написати заяву на звільнення, але не відчуваючи своєї провини вона відмовилася від цього. Кошти які збиралися з батьків не використовувалися на потреби школи, на них нічого не купували, а натомість для прибирання школи вона за власні кошти купувала миючі засоби; - свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є главою профсоюсоюзу Камянської міської організації профспілки працівників освіти і науки України, член ради освіти як заступник атестаційної комісії. З 1991 року знайома з [PERSON], яка працівником освіти. На всіх комісіях яка утворюється при розгляді питань щодо працівників освіти вона присутня та бере участь. Щодо [PERSON] було комісійний розгляд у 2015 році восени та у 2016 році у березні. Було звернення Гуракової яка скаржилася на [PERSON], була скарга [PERSON] методиста щодо дій [PERSON]. При спілкуванні з [PERSON] стала свідком як остання гримала по столу кулаком, кричала, некоректно себе поводила, на зауваження не реагувала. Також [PERSON] і на її адресу висловлювала образи, але не зважаючи на це, члени комісії та вона намагалися залагодити конфлікт, але [PERSON] також не реагувала. При останній комісії, просили [PERSON] вибачитися за неетичну та образливу її поведінку, нецензурні слова на адресу дітей, але [PERSON] не погодилася. Під час роботи комісії у НВК № 12 не планували слухати дітей, діти проявили ініціативу самі, і вони їх заслухали, які повідомили про поведінку [PERSON] що і вплинуло вбільшості на рішення комісії. Також до цього була зустріч з батьками учнів НВК № 12, які скаржилися на недопустиму поведінку [PERSON] як директора і як вчителя. При розгляді результатів комісійного висновку, була також присутня і [PERSON], вирішувалися питання на залагодження конфлікту, але це не вдалося, вирішувалося питання за скаргою [PERSON] директора НВК № 9. При спілкуванні з [PERSON], остання кинула їй ікону «Матронушки» зі словами «…на Матронушке помолись», на що вона робила зауваження щоб не богохульствувала.. Вважає поведінку [PERSON] неприпустимої для педагога який має досвід роботи в освіті більш 36 років. [PERSON] не є членом профспілки; - свідок [PERSON], суду пояснила, що має двох синів, які відвідують НВК № 12. Її молодший син [PERSON], навчається у класі де керівником є Плякун. [PERSON] як директор нагороджувала її грамотами, та подяки, поки вона не звернулася до неї зі скаргою на побиття її сина трьома хлопцями на крильці школи. [PERSON] не відреагувала, тому вона звернулася з заявою до міліції, і після цього [PERSON] змінила своє ставлення до неї та до її дітей. [PERSON] повідомляв що його била вчитель Плякун, зі скаргою вона зверталася до [PERSON], але реакції не було. Довели сина до того, що він відмовлявся йти до школи. Одного разу до неї на роботи прийшов її син [PERSON] та повідомив, що хлопці зіштовхнули його з криши гаражу, під час занять, про що вона зі скаргою звернулася до [PERSON], яка не відреагувала. Потім знов сина її побили у школі, вона знов повідомила [PERSON]. Вона приходила до школи, де [PERSON] у присутності інших двох мам стала її ображати, закривала їй рота, зверталася до неї «… твій номер 16-тий…». Під час спілкування з [PERSON] вона завжди ображала її, нецензурно лаялася, звертаючись до неї зі словами: «…рот закрой, …я тут главная.., дура, пошла вон…, твое место в первухе,… я тебе место уже заказал…», висловлювала образи на адресу її чоловіка, пригрозила дзвінком на її роботу, принижувала її, тому розуміючи що довести таку поведінку [PERSON] можливо лише при фіксуванні, записала розмову з нею на диктофон. На всі звернення [PERSON] говорила, що вона може скаржитися куди-завгодно. Зробила з її сина брехуна, до її сина у школі проходячи по коридору при інших учнях [PERSON] зверталася з заявами «…ну что щенок передавай своей мамочке…», «… твоя мама чекнутая…». Одного разу, [PERSON] у присутності її та її чоловіка, викликав її старшого сина [PERSON] провела обшук речей без їх згоди, висловлюючи образи та приниження на їх адреси, використовуючи нецензурну лайку, тикала дулі. На одному із батьківських зборів, без погодження та отримання дозволу від неї, [PERSON] винесла на обговорення батьків її особисте життя, чим принизила її. Доходило до того, що [PERSON] оглядала нижню білизну дітей, критикуючи їх, та показувала їм свою нижню білизну, пропонуючи хлопця до неї зайти що б вона розповіла їм про те що таке любов. Коли [PERSON] звільнили і прийшов новий директор, то її старший син добре закінчив школу, обстановка у школі налагодилася, і конфліктів не стало. Вислухав позивача, представника позивача, представника відповідача, представника 3-ої особи, на стороні відповідача, без самостійних вимог, свідків позивача та відповідача, дослідив матеріали цивільної справи, докази надані сторонами, з врахуванням письмово викладених позицій сторін, суд приходить до наступного: Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] 05.06.2008 року згідно до Наказу 32-2 від 04.06.2008 року була призначена на посаду директора СЗШ № 12 за переводом (п. 5 ст. 36 КЗпП України), що підтверджено позивачкою, копією трудової книжки (т. 1 а.с. 8-11), витягом з наказу (т. 1 а.с. 156) Згідно до Наказу управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради № 177-к/тр від 11.03.2016 року (т. 1 а.с. 43, 150), [PERSON] звільнено з посади директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради, за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, пункт 3 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, та виплатити компенсацію за невикористані дня щорічних відпусток. Відповідно до п.3 ст. 41 КЗпП України, підставою для звільнення особи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального поступку, несумісного з продовженням даної роботи. Тобто, підставою для звільнення за п.3 ст.41 КЗпП України може бути не будь-який аморальний поступок, а такий, що несумісний із продовженням даної роботи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963, посада директора віднесена до категорії педагогічних працівників. Як встановлено під час судового розгляду, позивачка [PERSON] на час звільнення займала посаду директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати покладені на неї обов'язки. Отже, особи, трудовим обов'язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань, бездоганної поведінки в громадських місцях, на роботі і в побуті. Зокрема, особистий приклад вихователя, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні його впливу на молодь, усіх трудящих, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити ні підручниками, ні бесідами на моральні теми, ні системою заохочень і покарань. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно слідкувати за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під неослабним контролем тих, кого він виховує. Порушення моральних норм поведінки особами, які виконують виховні функції, тягне за собою не тільки моральний осуд, а й певні правові наслідки. Вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником за пунктом 3 статті 41 Кодексу законів про працю України. Статтею 56 Закону України «Про освіту» передбачено, що педагогічні робітники зобов'язані настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі, правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості інших доброчинностей, додержуватись педагогічної етики, моралі, поважати гідність учня. Визначення аморального проступку у вищевказаних законах не надається і належить до категорії оціночних понять. Трудове законодавство також не дає поняття аморального проступку. В науковій літературі термін аморальний трактується так: "Аморальний (а ... і мораль) - позбавлений моралі, неморальний [PERSON] (лат. moralis - моральний, від mores - звичаї) - це система поглядів і уявлень, норм і оцінок, що регулюють поведінку людей; одна з форм суспільної свідомості". Словники трактують «аморальну поведінку» як систематичне пияцтво, наркоманія, корисливість, розпуста, сексуальна розбещеність тощо. Поняття аморального співвідноситься з антигромадським як частина і ціле. Навіть тоді, коли йдеться про порушення технічних норм, при цьому порушується моральна вимога дотримування встановлених правил. Тому аморальним проступком слід вважати винні дії чи бездіяльність, що порушують моральні норми, притаманні даному суспільству, суперечать змісту трудової функції працівників і тим самим дискредитують виховні, службові повноваження певного кола людей. Зауважимо, що аморальний проступок - поняття оціночне. Розірвання трудового договору за підставою пункту 3 статті 41 КЗпП допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і за аморальну поведінку у вільний від роботи час в громадських місцях чи в побуті. Такими порушеннями може бути поява у нетверезому стані у громадських місцях, залучення неповнолітніх до пияцтва тощо. Тому, суд вважає, що аморальним проступком директора навчального закладу, який також здійснював викладацьку діяльність, був педагогом, слід вважати винні дії чи бездіяльність, що порушують моральні норми, притаманні суспільству, суперечать змісту трудової функції працівників і тим самим дискредитують виховні, службові повноваження певного кола людей, та мають безпосередній негативний вплив на учнів, щодо яких виконуються такі виховні функції. Як встановлено в ході судового розгляду, підставою для винесення наказу № 177-к/тр від 11.03.2016 року зазначено: скарги батьків [PERSON], [PERSON], колективна скарга батьків 7 класу [PERSON] Н,П., [PERSON], [PERSON], [PERSON], скарга [PERSON], акт про результати роботи комісії з розгляду скарг батьків НВК № 12 від 03.03.2016 року, відео в мережі інтернету, свідчення учнів, що зазначено у самому наказі (т. 1 а.с. 43). За результатами скарги батьків учнів НВК № 12 на діяльність та непрофесійну поведінку [PERSON] відбулося засідання комісії від 03.03.2016 року (т. 1 а.с. 12-14), за результатом якого було заслухано членів комісії, надавалося право виступити [PERSON], та зроблено висновок що «…викладені факти підтвердилися. Дії директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад « 12 м. Дніпродзержинська» Дніпродзержинської міської ради мають ознаки аморального проступку, вчиненого працівником, який виконує виховні функції, що несумісно з продовженням роботи на цій посаді. Відповідно до роз'яснень, даних в абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст. 41 КЗпП України), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Відповідно до роз'яснень, даних в п.п. 14-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», факт вчинення аморального проступку має бути зафіксований належним чином. Звільнення за вчинення аморального проступку не може вважатися законним, якщо воно проведене лише в результаті оцінки загальної негативної поведінки працівника, що не підтверджена конкретними фактами. При цьому, для звільнення достатньо вчинення працівником одного проступку, який несумісний з виконанням виховної роботи. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що час діяльності позивачки [PERSON] як директора НВК № 12 батьками учнів НВК № 12 були подані скарги на її непедагогічну, не тактовну, та не етичну поведінку, з поставленням питання про її відповідність займаній посаді, стали скарги батьків учнів НВК № 12, а саме [PERSON] (т. 1 а.с. 123-124), [PERSON] (т. 1 а.с. 125-127), звернення [PERSON] на обласний контактний центр з державної установи «Урядовий контактний центр» від 25.02.2016 року (т. 1 а.с. 128), [PERSON] (т. 1 а.с. 133), [PERSON] (т. 1 а.с. 134), звернення батьків учнів 7-го класу НВК № 12 (т. 1 а.с. 135). Так, Наказом управління освіти і науки міської ради від 29.02.2016 року № 68-к/тм, за скаргами батьків учнів НВК № 12 на не педагогічну поведінку [PERSON], було створено комісію по розгляду звернень [PERSON], [PERSON] (т. 1 а.с. 138), до складу якої ввійшли: [PERSON] голова комісії, заступник начальника управління освіти і науки міської ради, [PERSON] член комісії, завідувач методичним кабінетом управління освіти і науки міської ради; [PERSON], член комісії, методист методичного кабінету управління освіти і науки міської ради; [PERSON] член комісії, голова міського комітету профспілки працівників освіти, член ради з освіти; [PERSON] член комісії, директор КЗ СЗШ № 23 , член ради з освіти; [PERSON] член комісії, директор ЗНЗ-ДНЗ № 3, член ради з освіти; [PERSON] член комісії, методист методичного кабінету управління освіти і науки; [PERSON] член комісії, практичний психолог КЗ «Дніпродзержинський центр практичної психології та соціальної роботи психолого-медико педагогічна консультація корекційно-розвитковим відділенням «Сузіря»; [PERSON] член комісії, юрист управління освіти і науки міської ради. Згідно до акту про результати роботи комісії з розгляду скарг батьків НВК № 12 від 03.03.2016 року (т. 1.а.с. 143-145), вбачається що комісія 02.03.2016 року та 03.03.2016 року виїжджала до НВК № 12 де членом комісії [PERSON] як практичним психологом було проведено анонімне анкетування щодо лихослівя в учбовому закладі, за результатами якого підтверджено використання під навчального процесу лихослівя, проводилися бесіди як з директором НВК № 12 [PERSON], так і з педагогами. Також, під час роботи комісії у закладі, поступило ще дві скарги на дії [PERSON], а саме колективна скарга батьків учнів НВК № 12 та скарги [PERSON], які просили вирішити питання щодо відповідності директора [PERSON] займаній посаді. Учні НВК № 12 за власним бажанням, звернулися до членів комісії, та розповіли про поведінку [PERSON] «…учні 7 класу звернулися з проханням до комісії вислухати їх пояснення. За їх свідченнями директор закладу [PERSON] звертаючись до учнів використовує нецензурну лексику, ображає «дебілами, подонками, тварями», навіть допускає рукоприкладством. Слова, які називали учні, повністю підтверджують скаргу батьків на те, що вона дійсно говорила їм про надання «сексуальних послуг на зоні» (що зафіксовано на диктофон)….» Також за актом (т. 1.а.с. 144-145) зазначено, що «… Комісія також відзначає неврівноважену поведінку [PERSON] в перший день роботи комісії: підвищувала тон розмови, зневажливо зверталась до членів комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. За результатами розгляду комісія зробила наступні висновки: Комісія вважає, що викладені факти підтвердились. Дії дерик тора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Дніпродзержинська» Дніпродзержинської міської ради мають ознаки аморального проступку, вчиненого працівником, який виконує виховні функції, що несумісно з продовженням роботи на цій посаді…». Як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] була ознайомлена з актом комісії від 03.03.2016 року, та також отримала копію цього акту що підтверджено особистим підписом позивачки на акті. За результатом роботи комісії та складання акту від 03.03.2016 року, в.о. начальником управління освіти і науки міської ради [PERSON] видано наказ № 82-к/тм від 03.03.2016 року (т. 1.а.с. 146), про проведення підсумкового засідання комісії з розгляду звернень по НВК № 12, та розгляду питання щодо відповідності [PERSON] займаній посаді директора КЗ «НВК «ЗНЗ ДНЗ» № 12 м. Дніпродзержинська» Дніпродзержинської міської ради. Також як встановлено в ході судового розгляду, [PERSON] під час займання посади директора НВК № 12 мала конфлікти з директором НВК № 9 [PERSON], що підтверджено показами свідка [PERSON], яка зазначила що позивачка на її адресу висловлювалась образливими словами у присутності колег та інших співробітників НВК № 9, поводячись нетактовно, принижуючі її перед іншими, письмовою скаргою [PERSON] на імя начальника управління освіти і науки міської ради [PERSON] від 07.12.2015 року (т. 1 а.с. 136). Факт некоректного та не етичного ставлення до керівництва з боку [PERSON] під час перебування на посаді директора НВК № 12 також підтверджено заявою [PERSON] від 26.02.2016 року на імя в.о.начальника управління освіти і науки міської ради [PERSON] (т. 1.а.с. 137), де міститься текст за наступним змістом «…повертаю копію наказу. Вважаю, що папір, на якому він надрукований може бути використаний для чернеток або для інших природний потреб працівників управління освіти і науки міської ради…». Як встановлено під час судового розгляду, згідно до показів свідків та запису розмови [PERSON] з батьками учнів НВК № 12 (досліджених під час судового розгляду т. 1 а.с. 110 флеш носій), підтверджено факт використання позивачем [PERSON] під час здійснення професійної діяльності як директора та педагога, НВК № 12 нецензурної лексики, з використанням підвищення голосу, принизливих та образливих оцінювальних звернень на адресу батьків учнів, та самих учнів. Факт скарження на непедагогічну поведінку [PERSON] підтверджено в ході судового розгляду показами свідків, які зазначали на не етичне ставлення позивачки до учнів НВК № 12, висловлювань на їх адресу нецензурної лайки, з приниженням честі та гідності учнів, що є постійною складовою поведінки позивачки, письмові звернення та відповіді на звернення батьків учнів НВК № 12 (т. 1 а.с. 121), по скарзі [PERSON] (т. 2 а.с. 152- 154). Щодо подій наприкінці 2015 року з мамою учня другого класу НВК № 12 та [PERSON] як директором НВК № 12, то позивачка не оспорювала то й факт що між нею та [PERSON] відбувся конфлікт, який [PERSON] записала, що голос на записі її, але за це вона понесла відповідальність, зазначені обставини підтверджені також свідченнями [PERSON], роздруківкою з Інтернет ресурсу «Кстати+ новости Днепродзержинска» «Педагогическая поэма» по днепродзержински аудио 18+» (т. 2 а.с. 147-148), згідно до чого підтверджено наявність некоректної та не педагогічної поведінки [PERSON] як директора НВК № 12 з матірю учня другого класу НВК № 12, за що [PERSON] була піддана догані. За змістом статті зазначено оцінку висловлювань «…голос, который ругается, оскорбляет и угрожает, принадлежит не какой-то полоумной скандальной тетке-торговке с базара. Голос этот уж очень-очень похож на голос директора школы, педагога со стажем [PERSON] Тарабановой…». Судом враховується, що [PERSON] за наслідками зазначених подій була притягнута до дисциплінарної відповідальності на підставі наказу Управління освіти і науки міської ради № 239»ос»-т від 27.11.2015 року (т. 1 а.с. 152), за наслідками службового розслідування по факту звернення батьків КЗ НВК № 12 за зверненням від 24.11.2015 року (т. 1 а.с. 153). В обґрунтування такого рішення, з боку відповідача надано доповідна голови комісії [PERSON] (т. 1 а.с. 154), зі змісту якої вбачається «… під час початку зустрічі 24.11.2015 року директором школи [PERSON] було повідомлено про те, що в неї є довідка з психічної лікарні і те, що вона усно підтвердила факт некоректної поведінки з мамою учня [INFO], що за свою поведінку вона буде відповідати. Після чого понад 3,5 години директор [PERSON] демонструвала «майстер-клас» як вона може ображати і в якому тоні…» Також, як вбачається зі змісту Протоколу підсумкового засідання комісії Управління освіти та науки міської ради від 10.03.2016 року по розгляду скарг батьків НВК № 12 (т. 1 а.с. 117-118), на засіданні комісії була особисто присутня [PERSON], яка представляла свої інтереси та здійснювала свій захист за участю адвоката [PERSON], та у присутності дослідили акт комісії по розгляду скарг батьків НВК № 12, ознайомивши при цьому саме позивачку [PERSON] з зазначеним актом, також у присутності позивачки заслухали членів комісії, які наголосили на невідповідності поведінки [PERSON] вимогам педагогічної етики, меті виховного процесу,та встановили наявність у діях та поведінці позивачці аморальної складової, як не сумісної з продовженням роботи директора навчального закладу. Факт некоректної поведінки та ставлення до колег з боку позивачки [PERSON] підтверджено в ході судового розгляду, в тому числі показами свідків, та доповідною спеціаліста Управління освіти і науки [PERSON] (т. 1 а.с. 119). Під час судового розгляду з боку відповідача доведено факт використання грошей зібраних на потреби школи під час займання [PERSON] посади директора НВК № 12 на придбання продуктів харчування, спиртного (представницьких витрат), а саме товарними чеками (т. 1 а.с. 185-189), витягом з журнали витрат батьківських коштів (т. 1 а.с. 190-201) Подія 16.07.2016 року, на яку наголошувала сторона відповідача, щодо поведінки та висловлювань [PERSON] на адресу сторожа [PERSON], що підтверджено сторонами, показами свідка [PERSON], доповідною (т. 1 а. с. 120), судом приймається до уваги, але в сукупності з дослідженими доказами на зясування характеризуючих даних позивача, так як зазначена подія не була предметом розгляду комісії та не стала підставою для звільнення позивачки з займаної посади. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду колектив НВК № 12, батьки учнів та учні НВК № 12, після винесення наказу про звільнення [PERSON] 11.03.2016 року з посади директора НВК № 12, звернувся 23.03.2016 року колективним зверненням до Міністерства освіти та науки України, міського голови м. Дніпродзержинська (Камянське), Губернатора Дніпропетровської області, за змістом якого «… 1-го марта 2016 року в стенах учебного заведения школы № 12 города Днепродзержинска прошли празднования 55 летнего, юбилейного дня рождения бывшего директора [PERSON] Хлебосольная виновница торжества подготовилась соответственно собрала средства с «внимательного и любящего» преподавательского состава, технического персонала и учеников, организовала «спонсорский вклад натурой» от благодарных школьных поставщиков продуктов к детскому столу, в приказном порядке загрузила работой в свое благо работников пищеблока….в этот день самовольно сократила продолжительность уроков. Восприятие хвалебных од усилила обильным принятием обыденного для себя разнообразного спиртного…. На глазах детей… виновница торжества изыскано материлась… Учительский коллектив облегченно вздохнул после ее увольнения, и сейчас боится возвращения, … Просим…оградить нас от вакханалии безумной и не допустить ее восстановления на должности директора школы, дайте спокойно работать коллективу, детям получать полноценное, качественное и в полном объеме образование», що підтверджено в ході судового розгляду представником відповідача, свідками, та матеріалами за колективним зверненнями (т. 1 а.с. 157-160). Відповідно до вимог ст. 54 Закону України ''Про освіту'' педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, а відповідно до ст. 56 цього самого Закону педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про освіту" учасниками навчально - виховного процесу є, зокрема, керівні, педагогічні, наукові, науково - педагогічні працівники, спеціалісти. Серед обов'язків, яким повинні відповідати педагогічні та науково - педагогічні працівники, що визначені ст.56 Закону України "Про освіту", зокрема, є те, що вони зобов'язані додержувати педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня, студента. Морально-духовне становлення дітей, учнівської молоді, їх підготовка до активної, творчої, соціально значущої, сповненої особистісного сенсу життєдіяльності є найважливішими складовими розвитку суспільства та держави. Державна політика в галузі виховання ґрунтується на принципах гуманістичної педагогіки, сформульованих у законах „Про освіту". Закладена в них методологія виховання надає пріоритет розвиненій особистості, її життєвому і професійному самовизначенню, самореалізації життєтворчості відповідно до національних цінностей. Ідеалом виховання виступає різнобічно та гармонійно розвинена, національно свідома, високоосвічена, життєво компетентна, творча особистість, здатна до саморозвитку і самовдосконалення. Як вид професійної діяльності виховання має бути спрямоване на формування в особистості цінного ставлення до навколишньої дійсності, самої себе, активної за формою та моральної за змістом життєвої позиції, узгоджуватися з навчанням як процесом збагачення пізнавальних можливостей особистості. Єдність виховання і навчання зумовлена спрямованістю обох процесів на формування соціально зрілої особистості. Особи, трудовим обов'язком яких є виховання, повинні бути не тільки висококваліфікованими спеціалістами, а й людьми високої духовності та моральних переконань. Особистий приклад викладача, його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні і впливу на молодь, становлять ту виховну силу, яку не можна замінити підручниками. Працівник, який виконує виховні функції, повинен постійно слідкувати за собою, відчувати, що його поведінка перебуває під контролем тих, кого він виховує, а також суспільства в цілому. Згідно до Наказу управління освіти і науки Дніпродзержинської міської ради № 177-к/тр від 11.03.2016 року (т. 1 а.с. 43, 150), прийнято рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади директора комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Загальноосвітній навчальний заклад дошкільний навчальний заклад» № 12 м. Дніпродзержинська (Камянського), з підстав передбачених п. 3 ст. 41 КЗпП України, з дотриманням процедури звільнення, що підтверджено сторонами, та дослідженими доказами під час судового розгляду у їх сукупності. Таким чином, дослідив докази надані сторонами у їх сукупності суд приходить до висновку, що [PERSON] під час роботи на займаній посаді директора НВК № 12, займалася виховною діяльністю, під час якої допускала образливе та принизливе ставлення до учнів НВК № 12, підлеглих, колег, батьків учнів НВК № 12, використання нецензурних слів, поведінку яка не узгоджувалася з загальноприйнятими суспільними нормами, в тому числі працівника освіти, що підтверджує визначення цих проступків як аморальних, вчинених [PERSON] при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними. Крім того, судом встановлено, внаслідок що така поведінка [PERSON] як директора НВК № 12 мала триваючий характер, та сприймалася учнями та батьками учнів НВК № 12 як притаманна директору НВК, та була нормою для позивача. Ствердження позивачки [PERSON] що її звільнення має замовний характер, та повязане з її особистою позицією щодо не погодження з роботою начальника управління [PERSON], не узгоджується з фактами та дослідженими доказами під час судового розгляду, так як перша комісія щодо розгляду скарг батьків учнів НВК № 12 на дії [PERSON] відбулася до призначення [PERSON] на зазначену посаду, що конфлікт з батьками учнів НВК № 12 їх скарги подавалися задовго до прийняття рішення про звільнення позивачки з займаної посади, підтверджено також показами свідків допитаних під час судового розгляду [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В,. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які стверджували що поведінка [PERSON] не узгоджується з педагогічною етикою, мораллю, з повагою гідності дитини, учня. Як встановлено під час судового розгляду, складові поведінки позивачки [PERSON] та її спілкування з учнями НВК № 12, колегами, підлеглими, батьками учнів НВК № 12, не відповідають затвердженню поваги до принципів загальнолюдської моралі, та містять ознаки аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними, що підтверджено конкретними фактами, а саме: Наказом управління освіти і науки міської ради від 29.02.2016 року № 68-к/тм, за скаргами батьків учнів НВК № 12 на не педагогічну поведінку [PERSON] (т. 1 а.с. 138), скаргами батьків учнів НВК № 12 на непедагогічну, не тактовну, та не етичну поведінку директора НВК № 12 [PERSON], з поставленням питання про її відповідність займаній посаді, скарги [PERSON] (т. 1 а.с. 123-124), [PERSON] (т. 1 а.с. 125-127), звернення [PERSON] на обласний контактний центр з державної установи «Урядовий контактний центр» від 25.02.2016 року (т. 1 а.с. 128), [PERSON] (т. 1 а.с. 133), [PERSON] (т. 1 а.с. 134), звернення батьків учнів 7-го класу НВК № 12 (т. 1 а.с. 135); акт за результатами роботи комісії з розгляду скарг батьків НВК № 12 від 03.03.2016 року (т. 1.а.с. 143-145), наказом № 82-к/тм від 03.03.2016 року (т. 1.а.с. 146), про проведення підсумкового засідання комісії з розгляду звернень по НВК № 12, та розгляду питання щодо відповідності [PERSON] займаній посаді директора КЗ «НВК «ЗНЗ ДНЗ» № 12 м. Дніпродзержинська» Дніпродзержинської міської ради, підсумкового розгляду питання за результатами перевірки скарг, аудіо запис розмов [PERSON] під час виконання нею свої трудових обов'язків як директора НВК № 12, розміщення інформації щодо поведінки [PERSON] на інтернет ресурсі «Кстаті+», у друкованому засобі газети. Провів аналіз вищезазначених норм матеріального права, дослідив докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] як працівник освіти, займаючи посаду директора НВК № 12, виконувала виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь, а тому була зобов'язана бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад педагога, керівника навчального закладу, викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, а в даному випадку батьками учнів, колегами, підлеглими, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України. Таким чином, установивши, що [PERSON] протягом тривалого часу вчиняла дії, які визначаються як аморальний проступок, з урахуванням того, що вона є педагогічним працівником, який приймає безпосередню участь у навчальному і виховному процесі навчального закладу, суд вважає, що дотримання позивачем тривалий час аморальної поведінки, пов'язаної з ігноруванням вимог суспільної моралі, є несумісним з виховною функцією викладача, керівника учбового закладу, не дозволяє надалі йому приймати участь у навчально-виховному процесі НВК, а тому звільнення позивача з займаної посади директора НВК № 12, є таким що відповідає інтересам дітей, та узгоджується з приписами пункту 3 статті 41 КЗпП України. За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не встановлено, а тому задоволенню вони не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст. 43 Конституції України, п. 3 ст. 41 КЗпП України, п.п. 14-18, абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту» , ст.ст. 50, 54, 56 Закону України ''Про освіту''

Outcome: dismissed