Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами 14 лютого 2015 року, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу), та на своє утримання, як дружини, у розмірі 1 / 3 частки заробітку (доходу), до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюб виявився невдалим, сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, сім"я припинила своє існування; відповідач матеріальної допомоги сім"ї не надає, позивач має неналежний рівень матеріального забезпечення. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що сторони разом не проживають з лютого місяця 2017 року, примирення не можливе, в даний час вона не працює і отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн. на місяць, відповідач частково надає допомогу на її прохання на дитину. Відповідач в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину визнав, щодо стягнення аліментів на дружину заперечував, пояснивши, що сім»я припинила своє існування, позивач проживає з іншим чоловіком, в даний час він є військовослужбовцем за контрактом, інших аліментів не сплачує. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, відповідно до даної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2015 року, останні є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, позивач не працює і перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення із отриманням щомісяця 860 грн. одноразової допомоги при народженні дитини, відповідач є військовослужбовцем за контрактом, про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні, між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та несумісні характери, що суперечить інтересам позивача і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, сторони в судовому засіданні наполягають на розірванні шлюбу. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із врахуванням вищезазначених встановлених в судовому засіданні обставин та відсутності домовленості сторін про сплату аліментів на неповнолітню дитину сторони повинні утримувати [PERSON] до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, який є працездатною особою і працює, що останнім не заперечується, і є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Положеннями ст.84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Домовленість сторін про сплату аліментів на утримання позивача, як дружини, відсутня, відповідно до ч.4 ст.75 СК України позивач, яка не працює і на утриманні якої перебуває малолітня дитина, є такою, що потребує матеріальної допомоги, відповідач, який працює, може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. При визначенні розміру аліментів суд враховує неналежний рівень матеріального забезпечення позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина, можливість відповідача, який є військовослужбовцем за контрактом, надавати матеріальну допомогу, його зобов"язання сплати аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу), відсутність інших аліментних зобов"язань та непрацездатних утриманців, і вважає за необхідне стягнути аліменти в 1 / 5 частці від його заробітку (доходу), що узгоджується з положеннями ст.80 СК України. Даний розмір аліментів відповідає вимогам ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" і не порушує баланс інтересів сторін з огляду на утримання позивачем малолітньої дитини. Докази на підтвердження визначення аліментів у розмірі 1 / 3 частки позивачем не надано, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 640 грн. сплаченого останньою судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу, а в дохід держави 640 грн. судового збору за вимоги про стягнення аліментів. Дана справа щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів не пов»язана із виконанням відповідачем військового обовязку, у зв»язку з чим підстави для його звільнення від сплати судового збору в порядку Закону України «Про судовий збір» в судовому засіданні не встановлені.

Outcome: partial