Jurisdiction: commercial
Date: 2018-11-12 00:00:00

Державним підприємством "Маріупольський морський торговельний порт" (позивач, відповідач за зустрічним позовом) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" (відповідач, позивач за зустрічним позовом) 23.01.2018 укладено договір поставки № 27-7/18/26, відповідно до якого ТОВ "ТЕХОЙЛ НК" зобов'язалося поставити на склад державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт", а останнє зобов'язалось прийняти та оплатити паливо дизельне за цінами та у кількості, які вказані в додатках № 1 та № 2 до договору. За умовами пунктів 1.2 та 1.3 договору відповідач (позивач за зустрічним позовом) зобов'язався поставити нафту та дистиляти в кількості 135 тонн. Поставка палива здійснюється на склад позивача (відповідача за зустрічним позовом) залізничним або автомобільним транспортом відповідача та за його рахунок (пункт 1.4 договору). Згідно специфікації, яка є додатком № 1 від 23.01.2018 до договору поставки № 27-7/18/26 відповідач зобов'язався поставити паливо дизельне ДП-З-Євро5 загальною вартістю 3 206 250, 00 грн. Відповідно до пункту 4.1 договору загальна ціна палива складає 3 847 500, 00 грн. та не може бути змінена відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) в односторонньому порядку після укладання договору та до повного його виконання сторонами. В подальшому, сторонами у справі 28.02.2018 укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018, відповідно до якої пункт 1.1 викладено в наступній редакції: відповідач (позивач за зустрічним позовом) зобов'язався поставити на склад позивача (відповідача за зустрічним позовом), а позивач (відповідач за зустрічним позовом) прийняти і оплатити паливо дизельне за цінами та у кількості, які вказані в додатках № 1/а та № 2/а до даного договору, що є невід'ємними частинами. З урахуванням додаткової угоди № 1 відповідач (позивач за зустрічним позовом) зобов'язався поставити паливо у кількості 33 тонни загальною ціною 940 500, 00 грн. Строк дії договору поставки № 27-7/18/26 сторони погодили з дати укладання до 28.02.2018, а в частині обов'язків, що виникли в період даного договору та відповідальності за їхнє виконання - до повного виконання, проведеного належним чином і за вимогою кредитора відшкодування нанесених збитків і сплати неустойки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За умовами пункту 3.1 договору поставка палива здійснюється протягом семи робочих днів з дати підписання договору сторонами. Враховуючи строки поставки, передбачені пунктом 3.1 договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018 відповідач (позивач за зустрічним позовом), зобов'язаний не пізніше 01.02.2018 поставити позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) паливо у кількості 33 тонни. Відповідно до пункту 3.2 договору поставка автомобільним транспортом здійснюється на склад позивача: м. Маріуполь, залізничним транспортом на склад, станція «Маріуполь-Порт» Донецької залізниці, код станції 484601, залізничний код порту 0076. Датою поставки палива вважається при поставці автомобільним транспортом - дата передачі палива на склад позивача, яка зазначається у товарно-транспортній накладній (пункт 3.3 договору). З матеріалів справи вбачається, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) 28.02.2018 поставив, а позивач (відповідач за зустрічним позовом) прийняв паливо дизельне ДП-З-Євро5 масою 31, 601 тонни, загальною вартістю 900 628, 50 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковою накладною №НКН-000152 від 28.02.2018, актом № 19 від 28.02.2018 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 28/02/2018. Таким чином, судом встановлено, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) порушив строки поставки дизельного палива, визначені пунктом 3.1 договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018. Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України. За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов'язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов'язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин. Основні зобов'язання, що виникли внаслідок укладення сторонами договору поставки № 27-7/18/26 у відповідача (позивач за зустрічним позовом) - це поставка і передача товару, у позивача, відповідача за зустрічним позовом - прийняття товару та оплата його вартості. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Умовами договору сторони передбачили відповідальність за порушення зобов'язань щодо поставки товару. Позивач (відповідач за зустрічним позовом), реалізуючи своє право, звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 27-7/18/26. Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції. Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов'язання сталось не з його вини. Згідно пункту 2 статті 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються наступні види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. За умовами пункту 6.1 договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018 за несвоєчасну поставку або недопоставку палива відповідач (позивач за зустрічним позовом) сплачує позивачу (відповідач за зустрічним позовом) пеню в розмірі 0, 1 % від вартості не поставленого, несвоєчасно поставленого або недопоставленого палива за кожний день прострочення поставки. За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Оскільки відповідач (позивач за зустрічним позовом) порушив строки поставки дизельного палива, визначені пунктом 3.1 договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018, позовна вимога про стягнення 100 035, 00 грн. пені за порушення строків поставки палива визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, вимоги державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується зустрічного позову: Як вбачається з матеріалів справи, відповідач (позивач за зустрічним позовом) в якості забезпечення виконання договору перерахував позивачу (відповідач за зустрічним позовом) грошові кошти в загальному розмірі 192 375, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 167 від 23.01.2018 на суму 160 312, 50 грн. та № 177 від 23.01.2018 на суму 32 062, 50 грн., копії яких знаходяться в матеріалах справи. У зв'язку з тим, що договір поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018 товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХОЙЛ НК" виконаний в повному обсязі, останній просить суд стягнути означені грошові кошти з державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт", сплачені в якості забезпечення договору. Пунктом 6 розділу 6 тендерної пропозиції передбачено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником -переможцем договору, у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 Закону, а також згідно з умовами (за наявності), зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Відповідно до статті 26 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п'яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) 14.03.2018 надіслав на адресу Голови тендерного комітету державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" заяву про повернення грошового забезпечення. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) у письмовому відзиві на зустрічну позовну заяву зазначив про те, що на юридичну адресу заява про повернення коштів не надходила. Дослідивши зміст заяви від 14.03.2018 вбачається, що остання адресована Голові тендерного комітету державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" та направлена на адресу: 87510, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, 171, тобто не за адресою позивача (відповідача за зустрічним позовом) згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З матеріалів справи вбачається, що факт отримання 30.08.2018 державним підприємством "Маріупольський морський торговельний порт" заяви про повернення тендерного забезпечення підтверджено позивачем (відповідачем за зустрічним позовом). Проте, доказів повернення тендерного забезпечення у спосіб, передбачений пунктом 6 розділу 6 тендерної пропозиції позивач (відповідач за зустрічним позовом) матеріали справи не містять та суду не надано. У письмовому відзиві на зустрічну позовну заяву позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначив, що умови договору ТОВ «ТЕХОЙЛ НК" виконані з порушенням строку постачання палива, у зв'язку з чим вважає відсутні підстави для повернення забезпечення договору. Означений аргумент позивача (відповідача за зустрічним позовом) до уваги судом не приймається, оскільки умови договору відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) виконано, строк повернення тендерного забезпечення настав, будь-яких інших доказів, що звільняють державне підприємство "Маріупольський морський торговельний порт" від повернення забезпечення договору, суду не надано та матеріали справи не містять. У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) умови договору поставки № 27-7/18/26 від 23.01.2018 виконав, що підтверджується матеріалами справи, строк повернення грошових коштів, сплачених в якості забезпечення договору настав, зустрічна позовна вимога про стягнення з державного підприємства "Маріупольський морський торговельний порт" 192 375, 00 грн. - основного боргу визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за первісним позовом покладаються на відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), за зустрічним позовом покладається на позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним). На підставі викладеного та

Outcome: approved