Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[INFO] помер [PERSON]. Його дочка - [PERSON] будучи спадкоємицею першої черги на майно померлого оформила спадщину на спадкове майно. Однак, оформити право на земельну частку (пай), яка належала її батьку не може, оскільки він помилково був пропущений в списках осіб на отримання земельного паю із земель КСП "Маяк" с. Велика Киріївка. При цьому, він згідно трудової книжки тривалий час працював різноробочим у колгоспі та отримав майновий пай, як член КСП "МАЯК". Про те, що [PERSON] був пропущений у вказаних списках позивач дізналась лише в серпні 2016 року. Внести зміни у дані списки не є можливим у зв'язку з ліквідацією КСП "Маяк". З урахуванням викладеного, позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,50 га в умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], який помер [INFO] та виділити її із земель запасу чи резерву Великокиріївської сільської ради Бершадського району. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак надала до суду заяву в якій позов підтримує, просить справу розглянути у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надіслав до суду заяву за підписом сільського голови, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника сільської ради та у розгляді даного питання покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до згідно ст. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Як встановлено в судовому засіданні на час розпаювання земель колгоспу та отримання сільськогосподарським підприємством державного акту на право колективної власності на землю та на час дії Указу Президента України від 08.08.1995 року [PERSON] був живий і на той час перебував на пенсії, проте він залишався членом колгоспу, проживав в [ADDRESS], а тому мав право на отримання земельної частки (паю). Вищевказані обставини підтверджені копією трудової книжки колгоспника №418 (а.с.11), де вказано, що [PERSON], [INFO] вступив у члени колгоспу в 1952 році, та працював у колгоспі "Маяк" с . Велика Киріївка Бершадського району різноробочим до 1993 року, аналогічні відомості вказані і в архівній довідці від 17.11.2016 року №1177 (а.с.9). З довідки відділу Держгеокадастру у Бершадському районі Вінницької області від 29.12.2016 року (а.с.3) вбачається, що [PERSON] не був включений у списки громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додаються до Державного акта на право колективної власності на землю по Великикиріївській сільській раді, який був виданий 05.01.1996 року. Відомостей про те, що [PERSON] був виключений з членів колгоспу судом не вбачається. Крім того, як члену колгоспу [PERSON] було виділено майновий пай в майні КСП "Маяк", реорганізованого агрокооператив "Маяк" с. Велика Киріївка розміром 2 692 грн. про що видано майновий сертифікат. Після смерті [PERSON] [INFO] (копія свідоцтва про смерть а.с.6), його дочка [PERSON], яка відповідно до довідки Великокиріївської сільської ради №1020 від 14.11.2016 року (а.с.7), є єдиною спадкоємицею на майно, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний майновий пай. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку(пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х "Перехідних положень"Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку(пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям..." має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Враховуючи те, що на день видачі 05.01.1996 року господарству державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] являвся членом КСП "Маяк", тому мав право за життя на земельну частку (пай), яку необхідно виділити із земель резервного фонду Великикиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки(паю) в натурі, тощо. Як вбачається з відповіді від 29.12.2016 року (а.с.3) відділу Держгеокадастру у Бершадському районі, розмір земельної частки (паю) по Великокиріївській сільській раді становить 1,5 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку(пай). Позивач [PERSON] є спадкоємцем на майно [PERSON], а тому до неї переходять право на земельну частку (пай) на яку за життя мав право [PERSON], однак за життя дане право ним реалізовано не було. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 зазначеного кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. П. 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В п. 11 Постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Пленум Верховного Суду України висловив наступну правову позицію, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача стосовно визнання за ним як спадкоємцем за законом до спадкового майна батька [PERSON], який помер [INFO] право на земельну частку пай розміром 1,5 га в умовних кадастрових гектара обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved