Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки оформленої 10 травня 1972 року на ім'я "[PERSON]". В обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилається на те, що він у 1990 році відїздив на постійне місце проживання до держави Ізраїль. Після отримання ним громадянства Ізраїлю, йому було видано новий паспорт, у зв'язку з чим були внесені зміни до його персональних даних, та ім'я за місцевим законодавством було транслітеровано на іврит як "[PERSON]" та прізвище вказано без змін «[PERSON]», та у зв'язку з особливостями законодавства країни, не було вказано його ім'я по батькові. При поверненні до України заявник отримав безстрокову тимчасову посвідку на постійне проживання від 22.09.2000 року, видане УПР та МР УМВСУ в Харківській області на підставі рішення від 04.02.1992 року, на прізвище - "[PERSON]", ім'я - "[PERSON]", по батькові - запис відсутній. В подальшому для оформлення пенсії за віком [PERSON] звернувся до Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, але у зв'язку з тим, що трудова книжка йому була видана на ім'я - "[PERSON]", у призначені пенсії за віком йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Тобто на даний час у заявника виникли складнощі у оформленні пенсії в Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова, через розбіжності у імені та по батькові у документах, тому заявник був вимушений звернутися до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав свою заяву в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з наданої суду тимчасової посвідки на постійне проживання [NUMBER], заявником є [PERSON], [INFO], уродженець м. Київ(а.с. 8). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 1954 року [PERSON] (на російській мові - [PERSON]) народився [INFO] в м.Київ, батьками останнього зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно до службового паспорту серії [NUMBER] прізвище, ім'я, по батькові заявника зазначено російською мовою як "[PERSON]» (а.с.3). Відповідно до тимчасової посвідки серії [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], [INFO], прізвище та ім'я заявника зазначено як "[PERSON] [PERSON]" (а.с.8). Відповідно до візи серії М-І №554849 від 01 червня 1990 року вбачається, що прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначено російською мовою, як "[PERSON]", дата народження [INFO]. В графі ціль поїздки та пункт призначення у вказаному документі вказано «постоянное жительство», «Ізраїль», та містяться відмітки про перетинання державного кордону. (а.с.36). Відповідно до даних трудової книжки, вона оформлена 10 травня 1972 року на ім'я російською мовою «[PERSON]», [INFO] (а.с.6). Також заявником надано копію довідки №601 від 28.07.1981 року з особової картки водія на ім'я російською мовою «[PERSON]», уродженця м.Київ, [INFO], в якій містяться фотокартки заявника (а.с. 4-5,35). Таким чином прізвище, імя та по батькові заявника в службовому паспорті, свідоцтві про народження, візі на постійне проживання в державі Ізраіль, заявника зазначено як "[PERSON]" та російською "[PERSON]" та не узгоджується з його прізвищем, ім'ям та по батькові, зазначеним в тимчасовій посвідці, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, де зазначено "[PERSON] [PERSON]". У відповідності до положень п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, суд може встановлювати факт належності особі в тому числі і такого документу, як трудова книжка. Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року з наступними змінами (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги відсутність протиріч в датах народження, імені, прізвищі та по батькові досліджуваної особи, суд приходить до висновку про належність заявнику [PERSON] трудової книжки від 10 травня 1972 року на ім'я "[PERSON]". Факт, який просить встановити заявник, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення факту належності трудової книжки є підставою для оформлення пенсії та не суперечить вимогам Закону і відповідає законним інтересам заявника. На підставі викладеного і

Outcome: approved