Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до ТОВ "Будова-Захід" про розірвання договору, визнання майнових прав на незавершену будівництвом трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , оплаченою вартістю 348 360 грн. та скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід" (КОД ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» укладено договір за № 15/02/12-Ті від 16.02.2012 року, за умовами якого, ТОВ Будова-Захід за його дорученням, в рахунок отриманих від нього кредиторських вимог до ПП Тернопільська фірма Будівельник в сумі 348360 грн., зобов`язувалось в строк до закінчення ІІ кварталу 2014 року завершити розпочате будівництво трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі № 10/6-5022/1319/2011 про визнання Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник банкрутом визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Будова-Захід кредитором - на суму 65 931 248 грн.43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП ТФ Будівельник» які укладено між пайовиками, які 2009-2010 роках сплатили на користь ПП Тернопільська фірма Будівельник вартість будівництва квартири за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] ). У загальну суму кредиторських вимог ТОВ Будова-Захід входить переуступлене позивачем відповідачу права вимоги. Зазначає, що відповідач істотно порушив взяті на себе зобов`язання, не виконав необхідного обсягу робіт та навіть не розпочинав будівництво на блоці Б. Тому, вважає, що договір має бути розірваним в судовому порядку, із визнанням за ним майнових прав переданих за договором та скасуванням реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Будова-Захід" (КОД ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять вимоги задовольнити. Представник відповідача ТзОВ "Будова-Захід" в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи без участі відповідача. Розглянувши справу судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Відповідно до договору від 17 вересня 2007 року приватне підприємство «Тернопільська фірма «Будівельник» приймає [PERSON] у пайове будівництво на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію: 2011 рік. Попередня вартість квартири становить 348 360 грн. При укладенні договору [PERSON] вніс суму 348 360 грн., що становить 100% вартості будівництва і є фіксованою до кінця будівництва. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2011 року у справі №2-4608/1 визнано за [PERSON] майнове право на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» укладено договір за № 15/02/12-Ті від 16.02.2012 року, за умовами якого, ТОВ Будова-Захід за дорученням позивача, в рахунок отриманих від нього кредиторських вимог до ПП Тернопільська фірма Будівельник в сумі 348 360 грн., зобов`язувалась в строк до закінчення ІІ кварталу 2014 року завершити розпочате будівництво трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно з умовами вказаного договору сторони, окрім іншого, домовились про те, що викуплена вартість квадратних метрів квартири становить 100% вартості і є незмінною до кінця будівництва. Початок будівництва - ІІ квартал 2012 року. Планове закінчення будівництва та здача 9-ти поверхового житлового будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2014 року (п.1.3). Згідно з п. 2.5 договору сторони домовились про відступлення права вимоги [PERSON] ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» (згідно із ст. 512-519 ЦК України) за договором від 17.09.2007року, укладеним між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання здійснити дольове інвестування будівництва житлового будинку по [ADDRESS] , а Організація взяла на себе зобов`язання збудувати та по закінченні будівництва передати [PERSON] частину новозбудованих приміщень, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідно до умов п.2.6 Розділу 2.4 договору вартість права вимоги до ПП «Тернопільська фірма «Будівельник», що передається ТОВ «Будова-Захід» за даним договором, за домовленістю між останніми становить 456489,42 грн. Згідно з п. 5.9 договору до підписання договору [PERSON] передав, а ТОВ "Будова-Захід" прийняло документи, що підтверджують відступлене право вимоги ТОВ "Будова-Захід" до організації за основним договором, а саме: договір від 17 вересня 2007 року та квитанції. Відповідно до п. 2.1 договору ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» зобов`язується забезпечити належне виконання умов договору та покладених обов`язків; передати [PERSON] квадратні метри незавершеної будівництвом квартири 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , з врахуванням повної оплати за викуплені квадратні метри площі квартири, які сплачені, згідно платіжних документів ПП ТФ "Будівельник"; завершити виконання всіх будівель-монтажних робіт, включаючи цементну стяжку під підлогу, штукатурку стін (крім стель), пластикові вікна, вхідні двері, лічильники електроенергії, води, газу, ліфт, та забезпечити якість будівельно-монтажних робіт, відповідно до ДБН України; після здачі будинку в експлуатацію видати Стороні - 2 всі необхідні документи для оформлення права власності на вказану в договорі квартиру. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27 квітня 2012 у справі № 10/6-5022/1319/2011 про визнання Приватного підприємства Тернопільська фірма Будівельник банкрутом визнано Товариство з обмеженою відповідальністю Будова-Захід кредитором - на суму 65 931 248 грн.43 коп. (у тому числі й за договорами про відступлення права вимоги до ПП ТФ Будівельник» які укладено між пайовиками, які 2009-2010 роках сплатили на користь ПП Тернопільська фірма Будівельник вартість будівництва квартири за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS], [ADDRESS] . У загальну суму кредиторських вимог ТОВ Будова-Захід входить переуступлене позивачкою відповідачу права вимоги. Відділом містобудування та архітектури Тернопільської РДА ТОВ «Будова Захід» 27.02.2012року видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки с.Байківці Тернопільського району, видані за №07-15/12 для об`єкта будівництва під назвою "Забудова ділянки групою багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району (Корольова 3Б,3В,3Г)" для забудови трьома багатоповерховими житловими будинками (почергово), на земельній ділянці загальною площею 1,8536 га,під загальною площею забудови 5707 кв.м. у с.Байківці Тернопільського району. 25 липня 2013 року Державна архітектурно-будівельна інспекція надала дозвіл ТОВ «Будова Захід» на виконання будівельних робіт за № ІУ 115130022918 щодо групи багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байківецької сільської ради Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г) (І-ша черга), поштова/будівельна адреса якого: вул. Корольова, 3, блок Б, с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. 21 жовтня 2013 року ТОВ «Будова-Захід» подало до Байковецької сільської ради та у Тернопільську районну державну адміністрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року (справа №921/510/16-г/б) скасовано рішення Байковецької сільської ради від 03 липня 2015 року №824 «Про надання дозволу на поділ земельної ділянки» визнано недійсним. З зазначеного рішення вбачається, що суд прийшов до висновку, що рішення про поділ вже сформованої земельної ділянки площею 1,8535 га, з кадастровим номером 6125280600:02:001:3590, за адресою вул. Корольова, с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області на менші, прийнято без належної документації. ТОВ "Будова-Захід" зареєструвало право приватної власності на незавершене будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3%, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Об`єкт нерухомого майна знаходився на земельній №6125280600:02:001:3590, на що вказує витяг № 247124565 від 05.03.3021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт перший частини першої статті 611 ЦК України). Згідно зі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За своїм змістом укладений між сторонами в справі договір є змішаним договором, який містить елементи угоди про послуги з будівництва житла та договору побутового підряду. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно вимог частини першої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Згідно з частиною другою статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13. Судом установлено, що ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, оскільки на час розгляду справи готовність об`єкта незавершеного будівництва становила лише 3%, в той час, коли планове завершення будівництва встановлено ІІ квартал 2014 року. Відтак [PERSON] позбавлений права розраховувати на закінчення будівництва і отримати житло за внесені кошти. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОВА-ЗАХІД» було допущено порушення умов вказаного договору щодо обов`язку збудувати та по закінченні будівництва передати позивачу у власність спірну квартиру, що є істотним порушенням договору та є підставою для його розірвання. Відповідачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами належність виконання ним умов договору. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить переконання, що ТОВ «БУДОВА-ЗАХІД» істотно порушило умови договору, не виконало зобов`язання, передбачене умовами договору, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» укладено договір за № 15/02/12-Ті від 16.02.2012 року підлягають до задоволення. Всупереч положенню частини другої статті 614 ЦК України відповідачем не доведено наявності форс-мажорних обставин, які б існували до того, як зобов`язання мало бути виконано. Самі по собі дії Товариства, проведені до закінчення виконання зобов`язання, що пов`язані лише з отриманням дозволу на виконання будівельних робіт, не можуть вважатися доказом відсутності вини у несвоєчасному виконанні зобов`язання, оскільки матеріали справи не містять жодних фактичних даних, що зволікання в отриманні такого дозволу мало місце з обставин незалежних від відповідача. Відповідно до статті 190 ЦК майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінкумайна,майнових правта професійнуоціночну діяльністьв Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. З цього випливає, що захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Законом України "Про інвестиційну діяльність"визначено загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України. Закон спрямований на забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб`єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, а також на ефективне інвестування економіки України, розвитку міжнародного економічного співробітництва та інтеграції. Згідно зі статтями 1,2 цьогоЗакону інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери. Інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях та сферах народного господарства, цінні папери, цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права (частина 1статті 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). За змістом статті 5 цього Закону суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - суб`єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об`єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. Відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України (частина 1статті 6 Закону України "Про інвестиційну діяльність"). Статтею 7 зазначеного Закону передбачено права суб`єктів інвестиційної діяльності та установлено, що всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Частиною п`ятою статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 цього Кодексу). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (статті 15,16 Цивільного кодексу України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, повернення майна, визнання права власності (частина 2статті 16 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) ЄСПЛ зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачені Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Згідно з статтею 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 червня 2011 року у справі №2-4608/11 суд вирішив визнати за [PERSON] майнове право на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , згідно договору від 17 вересня 2007 року. Договір, укладений між позивачем [PERSON] і ТОВ «Будова-Захід», спрямований на продовження виконання домовленостей щодо будівництва квартири, які існували між [PERSON] і ПП «ТФ «Будівельник». Кошти від [PERSON] на будівництво цієї квартири залучало ПП «ТФ «Будівельник». [PERSON] , в свою чергу, відповідно до 2.5 договору №15/02/12-Ті відступив ТОВ «Будова-Захід» право вимоги до ПП «ТФ Будівельник», і відступлення цього права вимоги, згідно з п. 2.9 договору, вважається здійсненим з моменту підписання цього договору. Оскільки відповідач не виконав договірні зобов`язання, що має наслідком розірвання договору, враховуючи, що статтею 653 ЦК України при розірванні договору передбачено заборону сторони договору вимагати повернення лише того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, зважаючи на засади справедливості, добросовісності та розумності, що передбачено пунктом шостим статті 3 ЦК України, суд вважає, що відповідач повинен повернути позивачу майнове право на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , відповідно до сплачених коштів згідно договору від 17 вересня 2007 року. З урахуванням характеру спірних правовідносин, що склались між сторонами та з метою належного захисту порушених прав позивача, у зв`язку із задоволенням позову про розірванням договору №15/02/12-Ті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача шляхом ухвалення рішення про повернення йому права вимоги за договором від укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 348 360 грн. на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , відповідно до сплачених коштів згідно договору від 17 вересня 2007 року, визнавши за ним право на майнові права на вказану квартиру. Щодо позовної вимоги про скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Будова-Захід (ЄДРПОУ 34938625) права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Частинами другою та третьою статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які буливикористані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Пунктом першим частини першої статті 4, статтею 27-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстраціїправ підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва. Для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: 1)документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку); 2)документ,що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва); 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта (крім випадків, коли такий документ внесено до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва). Статтею 382 Цивільного кодексу України передбачено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, зважаючи на те, що позивачу повертаються майнові права на оплачену ним квартиру у багатоквартирному будинку, він також набуває майнові права співвласника незавершеного будівництва багатоквартирного будинку - за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на те, що всі майнові права на незавершене будівництво зареєстроване за відповідачем, ТОВ «Будова Захід», а судом позивачу повернуто майнові права на квартиру, суд доходить висновку, що його права підлягають захисту шляхом скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] , в частині майнових прав на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , поверх третій, під`їзд другий, загальною проектною площею 88,07 кв.м., у 9-ти поверховому житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог в частині скасування всього реєстраційного запису про право власності на незакінчений будівництво, суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач має право на майнові права тільки на одну квартиру. Реєстрація незакінченого будівництва на іншу частину будинку не порушує його прав. Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, проте підлягають до задоволення частково шляхом розірвання договору №15/02/12-Ті від 16.02.2012 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід», повернення [PERSON] права вимоги за договором від 17 вересня 2007 року, укладеним між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник», вартістю 348 360 грн., визнавши за [PERSON] майнове право на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , та скасування реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення готовністю 3% за адресою: [ADDRESS] в частині майнових прав на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] . У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial