Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26 грудня 2016 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно квартира [ADDRESS]. У встановлені терміни вона звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та про оформлення спадкових прав на нерухоме майно. 03 листопада 2017 року вона отримала відмову у вчинені нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, але в постанові було зазначено, що її чоловік [PERSON] прийняв за життя спадщину після своїх померлих батьків [PERSON] та [PERSON], інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні. За життя її чоловік не оформив свої спадкові права на нерухоме майно, та згідно інформаційної довідки № [NUMBER] від 06 листопада 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] зареєстрована 27 травня 2008 року на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 за кожним: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті її чоловіка. Просить визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача в у судове засідання не з'явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, покладається на рішення суду. Третя особа державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належними чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 17 січня 2009 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 січня 2009 року, актовий запис №7 (а.с.64). 26 грудня 2016 року помер [PERSON], про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 29 грудня 2016 року ( а.с.8). В постанові про відмову вчинити нотаріальну дію від 03 листопада 2017 року, яка видана державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зазначено, що [PERSON] звернулася з заявою з питань оформлення спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 26 грудня 2016 року і на день смерті проживав в квартирі № 50 будинку № 6 в м. Тернівка Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №100/2017 рік та встановлено, що на день його смерті разом з ним ніхто не проживав, відомості про інших спадкоємців відсутні. [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 22 лютого 2014 року, та після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 02 серпня 2014 року, відомості про інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні. У спадкоємця [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру № 50, яка розташована в будинку № 6 в м. Тернівка Дніпропетровської області (а.с.7). Відповідно до інформаційної довідки № 102669906 від 06 листопада 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] зареєстрована 27 травня 2008 року на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частки власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з копій спадкових справ № 93/2014 р. щодо майна померлого 22 лютого 2014 року [PERSON], № 173/2014 р. щодо майна померлої 02 серпня 2014 року [PERSON], [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] та після смерті своєї матері [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на день смерті батьків він проживав разом з ними, відомості про інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні (91-106). Як вбачається з копії спадкової справи№ 100/2017 р. щодо майна померлого 26 грудня 2016 року [PERSON], [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини, відомості про інших спадкоємців після смерті [PERSON] відсутні. У спадкоємця [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру № 50, яка розташована в будинку № 6 в м. Тернівка Дніпропетровської області (ст.107-119). Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 1218\~ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно роз'яснень, викладених в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Пунктом 9 частини 1\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], який помер 26 грудня 2016 року, за життя прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] та матері [PERSON], інші спадкоємці після їх смерті, які прийняли спадщину, відсутні, але не отримав свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на 2/3 частки квартири [ADDRESS], які належали його батькам. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер 26 грудня 2016 року, але позбавлена можливості оформити спадкові права, оскільки у неї відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на квартиру [ADDRESS], та враховуючи, що інші спадкоємці після смерті [PERSON], які прийняли спадщину, відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 21 березня 2018 року по справі № 206/68/15-ц. У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є його правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. На підставі ст. ст.\~321, 1218, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст.\~10,\~12,\~13,\~81,\~141,\~263,\~265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved