Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач ТОВ "Інтервіамонт" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.03.2011 року між [PERSON] та ТОВ "Інтервіамонт" був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б250-1, відповідно до умов якого Товариство зобов"язалося передати у власність відповідача, а останній - прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери (прості векселі). Крім того, 18.03.2011 року між [PERSON] та ТОВ "Інтервіамонт" був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б251-1, відповідно до умов якого Товариство зобов"язалося передати у власність відповідача, а останній - прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери (прості векселі). Відповідно до п. 3.1 сума Договору 1 становить 2430980, 00 грн. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що передача продавцем покупцю цінних паперів здійснюється безпосередньо продавцем не пізніше 6 робочих днів з дати підписання Договору. Позивач свої обов"язки виконав та передав відповідачу цінні папери у загальній кількості 3 штук, але відповідач грошові кошти у передбачений Договором строк не сплатив. Відповідно до п. 3.1 сума Договору 2 становить 1408000, 00 грн. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що передача продавцем покупцю цінних паперів здійснюється безпосередньо продавцем не пізніше 6 робочих днів з дати підписання Договору. Позивач свої обов"язки виконав та передав відповідачу цінні папери у загальній кількості 3 штук, але відповідач грошові кошти у передбачений Договором строк не сплатив. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки 1 на користь Товариства грошові кошти у розмірі 2430980, 00 грн. основного боргу, 942374, 61 грн. пені, 9723, 92 грн. інфляційних втрат та 189374, 61 грн. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору; а також стягнути з відповідача 2 на користь Товариства грошові кошти у розмірі 1408000, 00 грн. основного боргу, 545814, 22 грн. пені, 5632, 00 грн. інфляційних втрат та 109476,82 грн. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що відповідачі не підписували договори купівлі-продажу цінних паперів та акти прийому-передачі у тій формі і на тих умовах, що надані стороною позивача. На підставі викладеного представник відповідачів просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник третьої особи - ТОВ "Аверс-Сіті" - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутністю представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Інтервіамонт" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.03.2011 року між відповідачкою [PERSON] та ТОВ "Інтервіамонт" був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б250-1, відповідно до умов якого Товариство зобов"язалося передати у власність відповідачки, а остання - прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери (прості векселі). Крім того, 18.03.2011 року між [PERSON] та ТОВ "Інтервіамонт" був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б251-1, відповідно до умов якого Товариство зобов"язалося передати у власність відповідача, а останній - прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери (прості векселі). Відповідно до п. 3.1 сума Договору 1 становить 2430980, 00 грн. Пунктом 4.1 Договору 1 передбачено, що передача продавцем покупцю цінних паперів здійснюється безпосередньо продавцем не пізніше 6 робочих днів з дати підписання Договору. Як зазначає у своїх позовних вимогах Товариство, позивач свої обов"язки виконав та передав відповідачу цінні папери у загальній кількості 3 штук, але відповідач грошові кошти у передбачений Договором строк не сплатив. Внаслідок невиконання відповідачкою умов Договору у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2430980, 00 грн. Відповідно до п. 3.1 сума Договору 2 становить 1408000, 00 грн. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що передача продавцем покупцю цінних паперів здійснюється безпосередньо продавцем не пізніше 6 робочих днів з дати підписання Договору. Як вказує у своїх позовних вимогах Товариство, позивач свої обов"язки виконав та передав відповідачу цінні папери у загальній кількості 3 штук, але відповідач грошові кошти у передбачений Договором строк не сплатив. Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1408000, 00 грн. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборів контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-проджажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як вбачається з наданих суду Договорів купівлі-продажу від 18.03.2011 року, покупець зобов"язується переказати на рахунок продавця суму, зазначену у п. 3.1 Договору, не пізніше 1 (одного) робочого дня з дня отримання у власність цінних паперів. На підтвердження передачі відповідачам цінних паперів позивачем були надані Акти прийому-передачі цінних паперів до Договорів купівлі-продажу цінних паперів від 18.03.2011 року. У своїх позовних вимогах представник Товариства вказує про те, що строк виконання зобов"язань за Договорами для відповідачів був встановлений не пізніше 21.03.2011 року. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов"язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття. У своїх запереченнях проти позову представник відповідачів вказує про те, що відповідачі не укладали та не підписували з позивачем ані Договорів купівлі-продажу цінних паперів, ані Актів приймання-передачі цінних паперів у тій формі та на тих умовах, що визначені у позовній заяві. У своїх нотаріально посвідчених заявах від 07.05.2014 року (а.с.117-118 т.1), поданих до суду, відповідачі вказують про те, що не укладали та не підписували з ТОВ "Інтервіамонт" Договори купівлі-продажу цінних паперів від 18.03.2011 року та Акти приймання-передачі цінних паперів від 18.03.2011 року, копії яких містяться у матеріалах даної справи. Також у заявах зазначено про те, що підписи на вказаних документах від їх імені виконані невідомим особами без наявності на те волевиявлення відповідачів. Для перевірки зазначених у запереченнях відомостей судом неодноразово призначалися судово-почеркознавча та судово-технічна експертизи, але жодна із них проведена не була. На виконання вимог експерта судом неодноразово витребовувалися документи, зокрема, оригінали договорів від 18.03.2011 року та актів приймання-передачі від 18.03.2011 року. Але в установлений експертами строк вказані документи, що знаходяться у розпорядженні позивача, на дослідження експертам надані не були, що позбавило експертів можливості провести відповідне дослідження. У зв"язку з невиконанням вимог експерта до суду було направлено Повідомлення від 24.02.2016 року про неможливість надання висновку комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як вбачається з письмових матеріалів справи, одним із засобів доказування, доступним для відповідачів, мав би стати Висновок експертизи щодо досліджуваних оригіналів договорів та Актів, але саме через ненадання оригіналів досліджуваних документів експертиза не була проведена. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Волошин проти України" від 10.10.2013 року встановлено порушення принципу рівності сторін з огляду на те, що національні суди не забезпечили отримання доказів, які заявнику не були доступні. Розглядаючи скарги на рішення національних судів, Європейський Суд з прав людини у багатьох випадках комплексно оцінює національне провадження, вирішуючи питання, чи мав заявник можливість ефективно реалізувати своє право на справедливий суд, враховуючи всі вищезазначені гарантії та принципи. У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів" від 27.10.1993 року зазначено про те, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а заперечення відповідачів щодо того, що вони не підписували договори та акти у тому вигляді, що надані стороною позивача, заслуговують на увагу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed