Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Київгаз" борг за спожитий газ в сумі 8065,77 грн та судові витрати. В позові посилається на те, що відповідач є споживачем природного газу, який постачає ПАТ "Київгаз", відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання №400041120 від 26.11.2004 та угоди на реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 06.10.2011. Так, згідно з умовами вказаного договору ПАТ "Київгаз" зобов'язалось постачати відповідачу газ, а останній в свою чергу зобов'язався проводити оплату за його використання щомісячно до 10-го числа наступного за звітнім місяця. Відповідно до угоди на реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ відповідач зобов'язався протягом 12 місяців оплатити суму боргу в розмірі 11201,59 грн. Однак зобов'язання по оплаті наданих послуг відповідач не виконав, внаслідок чого за період з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року виникла заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 8065,77 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його вимог не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу, який постачає ПАТ "Київгаз", відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання №400041120 від 26.11.2004 (а.с.6-8) та угоди на реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 06.10.2011 (а.с.9). Так, згідно з умовами вказаного договору ПАТ "Київгаз" зобов'язалось постачати в будинок № 50 по вул. Постовій в м. Києві природній газ, а споживач повинен в свою чергу проводити оплату за його використання щомісячно до 10-го числа наступного за звітнім місяця, а відповідно до угоди на реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ відповідач зобов'язався протягом 12 місяців оплатити суму боргу в розмірі 11201,59 грн. Таким чином, [PERSON] підписанням договору та угоди на реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ не лише визнала свою заборгованість перед ПАТ «Київгаз», а і взяла на себе зобов'язання по її погашенню та оплати поточних нарахувань. Згідно п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМ України від 09.12.1999 р. № 2246, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 р. за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу. Відповідно до п.17 Правил, надання населенню послуг з газопостачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Так, відповідно до ст.13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" до сфери житлово-комунальних послуг відповідно до його функціонального призначення відноситься комунальні послуги з газопостачання, а ст.20 цього Закону встановлює, що споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, обов'язок на власників приміщення по несенню витрат на утримання будинку і прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений також нормами ст.322 ЦК України. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов'язку щодо оплати наданих послуг. Разом з тим [PERSON] зобов'язання щодо своєчасної оплати спожитого природного газу не виконала, внаслідок чого за період з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року виникла заборгованість в сумі 8065,77 грн. Наявність заборгованості підтверджується бухгалтерським розрахунком суми боргу, яка визначалась з вартості спожитого газу множенням обсягів спожитого газу і чинних тарифів на природній газ, що встановлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України з урахуванням угоди №4 від 06.10.2011 про погашення заборгованості за спожитий природний газ (а.с.5). Згідно зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача, оскільки не надано жодного доказу, який би свідчив про невірний розрахунок наданий позивачем або доказів відсутності заборгованості. В судовому засіданні відповідачем та його представником не надано, та судом не встановлено доказів розбіжностей у розрахунку по заборгованості за спожитий газ, які б давали суду можливість піддати сумніву розрахунок наданий позивачем, також відповідач не звертався до суду з клопотанням про призначення експертизи, тощо. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожитий природній газ, яка утворилась за період з жовтня 2011 року по жовтень 2014 року в сумі 8065,77 грн. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved