Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 06.04.2015 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги водопостачання. Зазначив, що відповідач є власником будинку [ADDRESS] і абонентом Знам'янського водопровідно-каналізаційного господарства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та користується послугами водопостачання, які надає підприємство відповідно до фактичних договірних відносин, які існували між сторонами до 07.05.2013 року - дати укладення сторонами договору про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. 04.05.2012 року лічильник холодної води у будинку відповідача розпломбовано, попереджено споживача про необхідність повірки засобу обліку протягом одного місяця з дати розпломбування. Відповідач не здійснив своєчасної повірки засобу обліку води, а тому з 05.06.2012 року був переведений на норму споживання. 07.05.2013 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, поливна площа визначена розміром 7 соток, встановлено відсутність водяного лічильника. Згідно складеного акту абоненту запропоновано встановити відповідний лічильник. Разом з тим, водолічильник встановлено лише 26.06.2013 року, а тому у період з 07.05.2013 року по 26.06.2013 року позивачем проведено нарахування за полив згідно норми витрати води на полив у відповідності до рішення міської ради. Збільшивши в ході судового розгляду позовні вимоги, позивач остаточно просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги водопостачання в сумі 936,26 грн., з яких: заборгованість за полив за період з 07.05.2013 року по 26.06.2013 року - 927,36 грн., заборгованість за водопостачання, що не відноситься до поливу, за період з квітня 2013 року по квітень 2015 року - 8,90 грн.; а також у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України: 3 % річних - 33,39 грн., індекс інфляції - 249,75 грн., та судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав частково, а саме визнав позовні вимоги у частині заборгованості за водопостачання, не пов'язаної із поливом в сумі 8,90 грн. В іншій частині позову просив відмовити. Вказав, що ні договір, ні акт обстеження, ні акт розпломбування лічильника не підписував. До того ж і лічильник у 2012 році йому ніхто і не розпломбовував, він продовжував сплачувати за водопостачання за показниками лічильника. Належний йому будинок розташовано на дванадцяти сотках, але більша частина зайнята садом, а тому площа поливу у договорі явно завищена. Судом роз'яснено відповідачу положення статтей 59, 60 ЦПК України щодо необхідності доведення ним тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також щодо допустимості доказів, виходячи з того, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Відповідач згідно особового рахунку [NUMBER] є абонентом Знам'янського водопровідно-каналізаційного господарства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та користується послугами водопостачання, які надає підприємство відповідно до фактичних договірних відносин, а 7 травня 2013 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. У судовому засіданні відповідач відзначив, що він як власник будинку вказаний договір не підписував, можливо його підписав син, який проживає разом із ним у будинку. Також спочатку заявляв, що взагалі немає примірника договору, а в судовому засіданні 26.05.2015 року надав для огляду суду власний примірник договору. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами (ч. 1 ст. 218 ЦК України). В силу положень ч. 1 ст. 60, ст. 59 ЦПК України відповідачем наведені вище ним факти не доведено належними і допустимими доказами. Відтак, суд виходить із принципу презумпції правомірності правочину, визначеного статтею 204 ЦК України - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 04.05.2012 року у будинку, належному відповідачу, проведено розпломбування лічильника води типу СК 15, заводський [NUMBER], для повірки. Вказаний факт засвідчено відповідним актом від 04.05.2015 року, який підписано як контролером позивача, так і абонентом (а.с. 12). Доводам відповідача з приводу того, що вказаний акт ним не підписувався, судом дається критична оцінка, виходячи знову ж таки з вимог ч. 1 ст. 60, ст. 59 ЦПК України. У вказаному акті зазначено, що планова повірка проводиться за рахунок споживача, комерційний розрахунок між постачальником та споживачем на підставі показників засобу обліку здійснюється з 04.05.2012 року по 04.06.2012 року, повірку необхідно здійснити протягом одного місяця з дати розпломбування. Судом з'ясовано, що повірка лічильника після його розпломбування відповідачем не проводилась. Довести протилежне відповідач у судовому засіданні не спромігся. Згідно розрахунку, наданого представником позивача у судовому засіданні 26.05.2015 року, вбачається, що відповідача дійсно після розпломбування лічильника було переведено на норму споживання. Як вже зазначалось вище, 07.05.2013 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, в якому площа поливу визначена розміром 7 соток (а.с. 8). Цього ж дня представниками ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в присутності абонента, про що свідчать відповідні підписи (а.с. 11), складено акт обстеження, яким встановлено, що водолічильник прострочено, в будинку проживає троє осіб, площа поливу складає 7 соток; абоненту терміново необхідно протягом одного місяця встановити засіб обліку води. З заявою про опломбування лічильника [PERSON] звернувся до позивача 16.05.2013 року (а.с. 14). Знову ж таки відповідач зазначає, що він цієї заяви не писав, а суд в черговий раз не приймає до уваги його доводи з огляду на недоведеність цих обставин. При цьому, відповідач сам відзначає, що по вказаній заяві була домовленість на опломбування лічильника на 30.05.2013 року. Суд відмічає, що пояснення відповідача загалом є протирічливими. З наряду на опломбування від 30.05.2013 року (а.с. 42) вбачається, що у визначений сторонами день за адресою проживання відповідача нікого не було вдома, а тому лічильник в цей день не опломбовано. В подальшому, опломбування лічильника проведено 26.06.2013 року, про що свідчить копія відповідного наряду (а.с. 43) та акт № 3113 від 26.о6.2013 року (а.с. 13). Із вказаного акту вбачається, що опломбовано лічильник типу ЛК-15, заводський [NUMBER], тобто вже новий лічильник. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 та договором, укладеним між сторонами. Обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Згідно зі статтею 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послугинараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 3.2 договору про надання послуг, укладеного між сторонами, передбачено, що оплата послуг за розрахунковий місяць повинна бути здійснена споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Пунктом 3.12. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190, передбачено, що витрати води для поливання прибудинкових територій визначаються на підставі показів засобів обліку, встановлених на поливальних трубопроводах, або згідно із чинними нормами водоспоживання. Пунктом 3.5 договору про надання послуг з водопостачання, укладеного між сторонами, передбачено, що об'єм витрат води на полив розраховується згідно затвердженої методики корегування об'ємів води на полив в приватному секторі в залежності від зволоженості в поливний період, при наявності водолічильника - за його показаннями. Договором сторін передбачено, що розмір поливної площі в домоволодінні відповідача становить - 7 соток, а п.10.5 договору визначено, що плата за полив площ зелених насаджень, саду, городу будинків, що не обладнані засобами обліку води, нараховується на підставі даного договору та/або даних технічного паспорту про площу зелених насаджень, саду, городу. Умовами п.10.6 договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, укладеного між сторонами, передбачено, що плата за полив зелених насаджень, саду, городу будинків, які необладнані засобами обліку води нараховується з травня по серпень включно. Споживач, який не погоджується з даним порядком нарахування плати за полив ділянки зобов'язаний встановити лічильник. Зменшення чи перерахунок плати з мотивів невикористання поливу площ зелених насаджень, саду, городу - не допускається. Відповідно до рішення Знам'янської міської ради за № 192 від 30.05.2008 року «Про порядок розрахунків за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та затвердження норм витрат води» п. 6 затверджено додаток № 4 «Норми витрат води на ведення особистого господарства абонентам - власникам приватних будинків, а також для колективного садівництва та городництва», в якому зазначена норма витрати води на полив в залежності від місячної кількості опадів згідно з даними Гідрометцентру, що випали на території регіону. При кількості опадів менш за середньостатистичні дані норма витрат приймається 6 л/куб.м. на добу, в межах середньостатистичних даних витрати приймаються 5 л/куб.м. на добу, більш середньостатистичних даних - 4 л/куб.м. на добу. Згідно даних Кіровоградського обласного центру з гідрометеорології у травні 2013 року та у червні 2013 року сума опадів була менша за норму (а.с. 16, 44). Як свідчить розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання, наданий позивачем, який не спростовано відповідачем загальний борг за послуги з водопостачання складає 936,26 грн., з яких: заборгованість за полив за період з 07.05.2013 року (дата укладення договору) по 26.06.2013 року (дата опломбування лічильника) - 927,36 грн., заборгованість за водопостачання, що не відноситься до поливу, за період з квітня 2013 року по квітень 2015 року - 8,90 грн. (дана сума відповідачем визнана). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо доведеності позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість в сумі 936,26 грн., з яких: заборгованість за полив за період з 07.05.2013 року по 26.06.2013 року - 927,36 грн., заборгованість за водопостачання, що не відноситься до поливу, за період з квітня 2013 року по квітень 2015 року - 8,90 грн.; а також у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України: 3 % річних - 33,39 грн., індекс інфляції - 249,75 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувану не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.08.2014 року скасовано відповідний судовий наказ. Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь позивача.

Outcome: approved