Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 21.08.2014 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір № 140821-093527 та отримала кредит в розмірі 500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 140,00 грн., що разом складає 640,00 грн., у строк до 03.09.2014 року. Проте в порушення договірних умов відповідач станом на 10.05.2018 року не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 500,00 грн. а також сплати процентів за користування кредитом, не з`являється та на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасно повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовується штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Таким чином , сума заборгованості разом з пенею станом на 10.05.2018 р. становить 500,00 + 140,00+13450,00 = 14090,00 грн. Таким чином, сума заборгованості разом із процентами та пенею станом на 10.05.2018 р. складає 14090,00 грн. З урахування викладеного просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Служби миттєвого кредитування» 15869,62 грн., суму боргу та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. судового збору та 17,62 грн. комісія витрат. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання представник позивача не з'явився, але раніше звертались до суду з заявою з проханням розглянути справу за їх відсутності. Зазначили, що на позовних вимогах наполягають в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про слухання справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України» та рекомендованою поштою. В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, але частково. Судом встановлено, що 21.08.2014 р., відповідач [PERSON] уклала договір з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір №140821-093527 та отримала кредит від Позивача в розмірі 500,00 грн.(а.с. 4-5). Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язана повернути отримані грошові кошти в розмірі 500,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 140,00 грн., що разом складає 640,00 грн., у строк до 03.09.2014 року. У порушення договірних умов відповідач станом на 10.05.2018 року не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів, а також сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору у разі несвоєчасно повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовується штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Служба миттєвого кредитування" належним чином виконало всі покладенні на нього обов'язки, згідно умов Договору, що не спростовано відповідачем та доказів цьому не надано. [PERSON] в порушення умов укладеного Договору, свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, відсотками за його використання, передбачених цим Договором, перед ТОВ "Служба миттєвого кредитування" не виконувала, що й призвело до виникнення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ТОВ "Служба миттєвого кредитування", з яким суд погоджується та який узгоджується з матеріалами справи, станом на 10.05.2018 року відповідач має заборгованість - 14090,00 гривень, яка складається з: 500,00 грн. сума основного боргу; 140,00 грн. відсотки за договором; 13450,00 грн. пеня за договором. Дані розрахунки підтверджується Розрахунком заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Служба миттєвого кредитування" за договором № 140821-093527 від 21.08.2014 року, наданим позивачем до матеріалів справи (а.с. 8-31). Однак суд не може погодитись з підрахунком позивача в прохальній частині позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 15869,62 гривень, так як дана сума нічим не підтверджена, на думку суду вона підсумована разом з судовими витратами, але при цьому позивач ще й окремо просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1779,62 грн. (15869,62 - 1779,62 = 14090,00). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в межах вказаної суми (14090,00 грн.) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім судового збору в розмірі 1762 грн., позивач включив до судових витрат комісію банку в сумі 17 грн. 62 коп., що була сплачена позивачем банку за перерахування судового збору. За положеннями ч.3 ст. 133 ЦПК України, до судових витрат належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тобто, комісія банку або іншої фінансової установи за перерахування коштів судового збору законом не віднесено до судових витрат, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача лише суму судового збору, що була сплачена позивачем за подання позову в розмірі 1762 грн.

Outcome: partial