Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Рахівської державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: виконком Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, Рахівське районне управління юстиції Закарпатської області в особі реєстраційної служби про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS]. З метою отримання правовстановлюючих документів на дане спадкове майно, позивач, як спадкоємець за заповітом звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі такого йому було нотаріусом відмовлено у зв'язку з відсутністю первинної реєстрації спадкового будинку, про що видано відповідну постанову. Технічним паспортом на житловий будинок, за результатами проведення технічної інвентаризації підтверджено, що спадкове майно було збудоване до 05.08.1992 року, тобто до того періоду, в який не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Позивач, як спадкоємець за заповітом прийняв на себе всі права та обов'язки від померлої матері щодо спадкового будинку, та будинок належить йому на праві власності з дня відкриття спадщини. Зареєструвати спадковий будинок в реєструючих органах, без суду, не являється можливим через різну правозастосовчу практику, яка на сьогодні вивчається на державному рівні, і остаточних рішень з приводу цього поки що не прийнято. У зв'язку з чим позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність реєстрації спадкового будинку. Тому, на підставі наведеного просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Ухвалою суду від 17 лютого 2014 року здійснено заміну неналежного відповідача - Рахівську державну нотаріальну контору на належного - виконавчий комітет Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, та в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Рахівську державну нотаріальну контору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Розтоківської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільський голова Ростан М.В. надав заяву, якою просить справу розглядати без участі представників ради. Задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча Рахівською держнотконторою Пріц О.І. надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19 лютого 2011 року. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS], і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 26 січня 2010 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, все її майно, яке буде належати на день її смерті, а також всю земельну ділянку, яка зареєстрована за нею в [ADDRESS] заповіла онуку [PERSON]. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої ФОП "[PERSON]" спірний будинок побудований у 1965 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 69 від 26.02.2014 року, житловий будинок [ADDRESS] дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, фактично прийняв спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Outcome: approved