Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на той факт, що 17.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено кредитний договір № 500460726, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 29512,98 грн, а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші платежі, передбачені договором в сумі, строки та на умовах, передбачених договором та додатком № 1 до цього договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 29512,98 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку, проте відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.02.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 10182,74 грн та та по комісії -1298,58 грн. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, в зв'язку з чим просили стягнути з відповідача заборгованість 11481,32 грн з яких сума заборгованості за кредитом 10182,74 грн та сума заборгованості по комісії 1298,58 грн Представник ПАТ "Альфа Банк" до судового засідання повторно не з'явився, про розгляд справи двічі повідомлявся судом з зазначенням про обов'язковість явки в судове засідання, про що свідчать копії ухвал. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представник позивача - Когород А.І. в якій представник просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника ПАТ «Альфа Банк». Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, пояснив, що 17.02.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 500460726 та позивачем йому було надано кредит в розмірі 29512,98 грн. Разом з тим, він проходить військову службу в Збройних Силах України, про що свідчить довідка, яка долучена до матеріалів справи. Указом Президента від 17.03.2014 року № 303/2014 , оголошено мобілізацію та в Україні настав особливий період. Законом України від 20.05.2014 року "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до якого звільнення від штрафних санкцій і пені та припинення нарахування процентів за користування кредитом поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду. В звязку з чим, 16.03.2015 року він звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням скасувати нарахування відсотків за користування кредитом на час дії в державі особливого періоду та здійснення перерахунку коштів, які були сплачені з 17.03.2014 року в рахунок погашення основної суми кредиту. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року позов [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк" про захист прав споживачів задоволено, зобовязано ПАТ "Альфа-Банк" зарахувати, починаючи з 17 березня 2014 року по лютий 2015 року сплачені [PERSON] проценти за користування кредитом по договору № 500460726 від 17.02.2014 року у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу та здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення [PERSON] кредиту, виходячи з нового залишку кредиту. Рішення набрало законної сили 29.03.2016 року. Однак по сьогодняшній день він повертає кредит, кредитний залишок не було перераховано. Крім того згідно додатку до договору такого платежу як "комісія за обслуговування кредиту" не має, та реальна процентна ставка в додатку зазначена як 72,06% що складає 30 037,07 грн яка не повинна бути нарахована на підставі діючого законодавства. Таким чином на 18.02.2016 року він вніс суму у розмірі 30 087,55 грн при сумі кредиту 29512,98 та здійснив переплату у розмірі 547,57 грн та виконав умови щодо дострокового погашення кредиту а отже заборгованість за кредитом є безпідставною, а тому просив відмовити в задоволенні позову Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем - [PERSON] укладено кредитний договір № 500460726 від 17.02.2014 року, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» надав відповідачу кредит у сумі 29512,98 грн строком до 18.08.2016 року, а останній зобов'язався погасити кредит з процентами, іншими платежами (а.с.6-12, 13-15). Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільно процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з вимогами ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутних послуг, який є додатком № 1 до кредитного договору визначено дати платежу та суму платежів кожного місяця за розрахунковий період де сума платежу за розрахунковий період з 18.03.2014 року по 18.08.2016 року складає 55 048,07 грн з яких: погашення основної суми кредиту в розмірі 29512,98 грн, проценти за користування кредитом -6056,39 грн, інші послуги банку і валютно-обмінні операції, юридичне оформлення - 19478,70 грн та платежі повязані із страхуванням -4501,98 грн Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку заборгованості -заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 18.02.2016 року становить 11 481, 32 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10.182,74 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1298,58 грн, при цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що сума, яку сплачено за кредитом -30 087,55 грн, заборгованість по тілу кредиту -3 506, 47 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом -0,00 грн, заборгованість за комісією за обслуговування кредиту - 1298,58 грн, при цьому загальна сума заборгованості - 4 805, 05 грн, сума для погашення договору складає 11 481,32 грн. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року позов [PERSON] до ПАТ "Альфа-Банк" про захист прав споживачів задоволено, зобовязано ПАТ "Альфа-Банк" зарахувати, починаючи з 17 березня 2014 року по лютий 2015 року сплачені [PERSON] проценти за користування кредитом по договору № 500460726 від 17.02.2014 року у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу та здійснити перерахунок розміру платежу в частині щомісячного повернення [PERSON] кредиту, виходячи з нового залишку кредиту. Рішення набрало законної сили 29.03.2016 року. 13.12.2016 та 17.01.2017 року судом явка позивача визнавалась обов'язковою для надання пояснень з приводу розрахунку, судом відправлено на адресу позивача ухвалу про визнання явки представника позивача обов'язковою, яку позивачем було отримано Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, процентами, та комісії не зрозуміло яким чином на якій підставі нараховано заборгованість в сумі 11 481, 32 грн., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10.182,74 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1298,58 грн, оскільки він суперечить розрахунку заборгованості, який долучений до матеріалів справи, оскільки з нього вбачається що сума заборгованості складає 4805, 05 грн, при цьому зазначено що сума для погашення договору складає 11 481,32 грн У порушення вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України позивачем не надано доказів у підтвердження посилань про неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та з якого часу припинилися внесення щомісячних платежів. Ненадання позивачем належних та достатніх доказів у підтвердження розміру заборгованості позичальника по кредитним зобов'язанням та періоду, з якого позичальник припинив виконувати свої зобов'язання по сплаті щомісячних платежів, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Також, суд вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із позовною вимогою, оскільки позивачем долучено до позовної заяви лише копії вимоги яка не підтверджена, що вимога отримана саме [PERSON] Відповідно до аб. 2 п. 2 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» серед іншого передбачає, що відносини, які витікають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян, у тому числі про надання кредитів регулюються положеннями ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійсненні споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Як вбачається із правової позиції постанови ВСУ від 12.09.2012 у справі №6-57цс12, боржник вважається належним чином повідомлений про дострокове повернення кредиту в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника відповідного листа, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку. Дослідивши надані суду докази в їх сукупності, та надавши їм оцінку, враховуючи той факт, що представник позивача викликалась однак представник в судове засідання не з'явився, та не надав суду належних доказів в обґрунтування здійсненого позивачем розрахунку, суд приходить до висновку, що належних доказів, що підтверджували б розмір заборгованості відповідача перед позивачем суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed