Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У листопаді 2016 року Державне підприємство "Інформаційно-ресурсний центр" (далі - ДП "ІРЦ", [PERSON]) звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 190787 грн 76 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 20 травня 2016 року Міністерством юстиції України видано наказ № 1447/5 "Про припинення ДП "ІРЦ" та утворення Комісії з припинення даного підприємства. Головою комісії призначено [PERSON] та встановлено, що до цієї комісії переходять повноваження щодо управління справами [PERSON] на період до завершення його припинення. У ході виконання службових обов'язків головою Комісії з припинення ДП "ІРЦ" [PERSON] було виявлено значні перевитрати коштів, що не передбачені у фінансовому плані [PERSON], які здійснені колишнім керівництвом ДП "ІРЦ", що призвели до майже повного виведення коштів з банківських рахунків [PERSON], про що 31 травня 2016 року складено Акт виявлення неправомірних наказів ДП "ІРЦ". Так, відповідно до наказу "Щодо особового складу" від 23 травня 2016 року № 134-к, підписаного в.о. генерального директора ДП "ІРЦ" [PERSON], бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та звітності [PERSON] [PERSON] на підставі її заяви було надано матеріальну допомогу на безповоротній основі на оздоровлення дитини шкільного віку в розмірі 250000 грн. Враховуючи проведення усіх передбачених законодавством відрахувань, відповідачу виплачена матеріальна допомога в розмірі 201250 грн. Факт перерахування цієї матеріальної допомоги відповідачу підтверджується відомістю розподілення заробітної плати та випискою по рахунку від 23 травня 2016 року. Наказом голови Комісії з припинення ДП "ІРЦ" від 31 травня 2016 року за № 143-к "Про скасування наказів" скасовано наказ про виплату відповідачу [PERSON] зазначеної суми матеріальної допомоги, тому підстава набуття цих коштів відпала. Наказом голови Комісії з припинення ДП "ІРЦ" від 02 червня 2016 року за № 147-к "Щодо особового складу" бухгалтера [PERSON] звільнено із займаної посади у зв'язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні з роботи відповідачу нараховано належній їй при звільненні кошти в розмірі 35267 грн. 09 коп., що підтверджується розрахунковим листом, які зараховано на розрахунковий рахунок ДП "ІРЦ" як часткове погашення грошового зобов'язання відповідача перед [PERSON]. Враховуючи той факт, що підстава, на якій відповідачем набуті грошові кошти відпала, надана [PERSON] матеріальна допомога в розмірі 201250 грн. утримується нею без достатніх правових підстав, тому грошові кошти за вирахуванням часткового погашення нею грошового зобов'язання в розмірі 190787 грн. 76 коп. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ДП "ІРЦ". Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно із умовами Колективного договору надання матеріальної допомоги пов'язано з наявністю у працівника певних життєвих обставин та виникненням непередбачуваних витрат. Розмір матеріальної допомоги у кожному конкретному випадку визначається Адміністрацією [PERSON] з урахуванням його можливостей та потреб працівника. Відповідачем [PERSON] не було мотивовано потребу в отриманні матеріальної допомоги на оздоровлення дитини в розмірі 250000 грн., суму, необхідну їй для оздоровлення дитини нічим необґрунтовано та не надано жодних документів на підтвердження необхідності оздоровлення дитини саме в такому розмірі. Сам факт подачі працівником заяви не свідчить про наявність обставин, за яких у виключних випадках може бути надана матеріальна допомога. Поведінка [PERSON] щодо отримання нею матеріальної допомоги є недобросовісною, жодної інформації щодо потреби у такій допомозі відповідачем не надано, отримані нею грошові кошти набуті безпідставно, тому вони підлягають стягненню з останньої на користь ДП "ІРЦ". Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. У поданих до суду запереченнях на позов представник відповідача [PERSON] просила суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що виплата відповідачу [PERSON] матеріальної допомоги проводилася на підставі наказу в.о. генерального директора ДП "ІРЦ" із дотриманням умов Колективного договору, отримана останньою матеріальна допомога не може вважатися безпідставно набутим майном, тому виплачені кошти стягненню не підлягають. У діях відповідача відсутні ознаки недобросовісності, на підтвердження у [PERSON] дитини шкільного віку до заяви було додано свідоцтво про народження. Розмір допомоги визначений Адміністрацією [PERSON] за відсутності з його боку рахункової помилки. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 травня 2016 року Міністерством юстиції України видано наказ за № 1447/5 "Про припинення Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр" шляхом ліквідації, яким встановлено передати на праві господарського відання основні матеріальні засоби та нематеріальні активи Державному підприємству "Національні інформаційні системи", утворено Комісію з припинення ДП "ІРЦ", якій було надано повноваження щодо управління справами [PERSON], головою цієї комісії призначено [PERSON] Відповідач [PERSON] на той час працювала в ДП "ІРЦ" на посаді бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та звітності. Згідно із наказом в.о. генерального директора ДП "ІРЦ" [PERSON] від 23 травня 2016 року № 134-к "Щодо особового складу" відповідачу [PERSON], бухгалтеру відділу бухгалтерського обліку та звітності, на безповоротній основі було надано матеріальну допомогу на оздоровлення дитини дошкільного віку в розмірі 250000 грн. Зазначений наказ видано на підставі: 1) заяви [PERSON] від 23 травня 2016 року про надання їй на безповоротній основі матеріальної допомоги на оздоровлення дитини шкільного віку в розмірі 250000 грн.; 2) копії свідоцтва про народження дочки [PERSON], [INFO]; 3) п. 6.2 Колективного договору від 07 лютого 2013 року. Враховуючи здійснення усіх необхідних відрахувань, відповідачу [PERSON] виплачено матеріальну допомогу в розмірі 201250 грн., що підтверджується відомістю розподілення заробітної плати та банківською випискою по рахунку від 23 травня 2016 року, розрахунковими листками за травень і червень 2016 року стосовно [PERSON] Приступивши до виконання своїх обов'язків, головою Комісії з припинення ДП "ІРЦ" [PERSON] виявлено значні перевитрати, не передбачені у фінансовому плані [PERSON], що здійснені колишнім керівництвом ДП "ІРЦ" та призвели до майже повного виведення коштів з банківських рахунків [PERSON], про що 31 травня 2016 року складено акт. З Акту виявлення неправомірних наказів ДП "ІРЦ" від 31 травня 2016 року вбачається, що 23 травня 2016 року в.о. генерального директора ДП "ІРЦ" [PERSON] було видано сім наказів (№№ 133-к, 134-к, 135-к, 136-к, 137-к, 138-к, 139-к) про виплату семи працівникам [PERSON] на оздоровлення дітей дошкільного та шкільного віку матеріальної допомоги в розмірі по 250000 грн. кожному, у тому числі й відповідачу [PERSON] відповідно до наказу № 134-к від 23 травня 2016 року. За змістом цього Акта матеріальна допомога надається за заявою працівника, а її розмір визначається Адміністрацією з урахуванням фінансових можливостей [PERSON] та потреб працівника у кожному конкретному випадку (п. 6.3 Колективного договору). У заявах працівників не вказано чому їм повинні були виплачувати матеріальну допомогу в розмірі по 250000 грн. Троє працівників добровільно повернули в повному обсязі виплачену матеріальну допомогу, четверо працівників, у тому числі й відповідач [PERSON], повертати безпідставно отриману матеріальну допомогу відмовилися, пояснити потребу та необхідність в отриманні допомоги на оздоровлення дітей саме в розмірі 250000 грн. не змогли. Накази про виплату працівникам матеріальної допомоги є неправомірними. У результаті цього у [PERSON] виникли необґрунтовані перевитрати та йому завдано суттєвих збитків. Наказом голови Комісії з припинення ДП "ІРЦ" від 31 травня 2016 року за № 143-к скасовано всі вказані вище накази про виплату семи працівникам матеріальної допомоги на оздоровлення дітей дошкільного та шкільного віку в розмірі по 250000 грн. кожному, у тому числі й наказ № 134-к від 23 травня 2016 року, згідно із яким відповідачу [PERSON] була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення дитини шкільного віку. Наказом голови Комісії з припинення ДП "ІРЦ" від 02 червня 2016 року за № 147-к "Щодо особового складу" відповідача [PERSON] звільнено із займаної посади бухгалтера на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією [PERSON], нараховано належні їй при звільненні суми: посадовий оклад за два дні червня, компенсацію за невикористані дні відпусток за 2014 - 2016 роки та вихідну допомогу згідно із ст. 44 КЗпП України в розмірі середньомісячного заробітку, всього в загальному розмірі 43810 грн. 05 коп., з яких утримано податки і збори. До виплати нараховано 35267 грн. 09 коп. Враховуючи наявність у [PERSON] заборгованості перед [PERSON] у розмірі 226054 грн. 85 коп., зазначена вище сума грошових коштів у розмірі 35267 грн. 09 коп. була зарахована в рахунок погашення отриманих нею сум коштів (премій та матеріальної допомоги) у порядку, передбаченому ст. 601 ЦК України, про що 02 червня 2016 року складено заяву про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних вимог. Таким чином, зобов'язання [PERSON] щодо повернення ДП "ІРЦ" коштів у розмірі 226054 грн. 85 коп. частково були припинені на суму нарахованих їй при звільненні до виплати коштів у розмірі 35267 грн. 09 коп. Невідшкодованою відповідачем [PERSON] залишилася заборгованість в розмірі 190787 грн. 76 коп., про стягнення якої ДП "ІРЦ" подало до суду позов до [PERSON] Заявляючи вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ДП "ІРЦ" грошових коштів у розмірі 190787 грн. 76 коп., [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що у зв'язку із скасуванням вказаного вище наказу № 134-к від 23 травня 2016 року про виплату [PERSON] матеріальної допомоги в розмірі 250000 грн., відпала підстава, на якій останній було виплачено дану допомогу, отримані нею кошти вважаються набутими безпідставно, тому підлягають поверненню. Також вказувало на те, що виплата матеріальної допомоги у зазначеному розмірі проведена за наявності недобросовісності з боку відповідача, оскільки потреба в отриманні матеріальної допомоги на оздоровлення дитини у такому розмірі у заяві нічим необґрунтована. Правовою підставою заявлених ДП "ІРЦ" позовних вимог до [PERSON] про стягнення на його користь безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 190787 грн. 76 коп. є положення ст. 1212 ЦК України та умови п. 6.3 Колективного договору. За змістом ч. 2 ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації. У ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 3 ст. 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги. За змістом п. 6.1 Колективного договору, прийнятого 07 лютого 2013 року загальними зборами трудового колективу ДП "ІРЦ", за наявності фінансових можливостей працівникам може надаватися матеріальна допомога та матеріальне заохочення, надання яких оформлюється наказом. У п. 6.2 цього Колективного договору визначено, що матеріальна допомога надається на безповоротній основі за таких підстав: у зв'язку з важким, тривалим захворюванням працівника або в зв'язку з захворюванням працівника, що потребує тривалого відновлювального лікування; у зв'язку з наданням працівнику щорічної відпустки на оздоровлення в розмірі посадового окладу не частіше 1-го разу на рік; у зв'язку з сімейними обставинами: одруженням працівника, народженням у нього дитини та інших поважних причин; у випадку смерті членів родини працівника (на поховання); у випадку смерті працівника близьким родичам працівника; у випадку матеріальних збитків, спричинених працівнику стихійним, побутовим лихом; у випадку скрутного матеріального становища працівника; у зв'язку з виходом працівника на пенсію; самотнім матерям, працівникам, які мають дітей до трьох років або виховують дитину-інваліда; працівникам, які мають дітей шкільного віку, на придбання шкільного приладдя перед початком навчального року; працівникам, які мають дітей дошкільного та шкільного віку, на оздоровлення дітей. Згідно із п. 6.3 цього Колективного договору матеріальна допомога надається за заявою працівника (за заявою будь-кого з родичів працівника у випадку надання матеріальної допомоги в зв'язку зі смертю працівника) або на підставі клопотання посадових осіб [PERSON]. Розмір матеріальної допомоги у кожному конкретному випадку визначається Адміністрацією з урахуванням фінансових можливостей [PERSON] та потреб працівника. Виходячи з положень п. 6.3 Колективного договору при визначенні розміру матеріальної допомоги мають враховуватися в сукупності такі обставини (умови): 1) фінансова можливість [PERSON] у наданні працівникові матеріальної допомоги; 2) потреба в отриманні працівником матеріальної допомоги в розмірі, вказаному ним у поданій [PERSON] заяві. Передумовою і підставою виплати працівникові матеріальної допомоги є необхідність працівника в отриманні ним від [PERSON] на безповоротній основі матеріальної допомоги, для чого працівник подає [PERSON] заяву, у якій повинен викласти обставини щодо необхідності отримання ним такої допомоги та обґрунтувати бажаний розмір цієї допомоги. Із заяви відповідача [PERSON] від 23 травня 2016 року про виплату їй матеріальної допомоги в розмірі 250000 грн. вбачається, що нею у заяві не викладено жодних обставин щодо потреби в оздоровлення дитини шкільного віку, необхідність отримання матеріальної допомоги саме в такому розмірі нічим необґрунтована. Будь-яких документів на підтвердження потреби в оздоровленні дитини до заяви не додано. Суд вважає, що подача відповідачем [PERSON] заява про виплату їй матеріальної допомоги в розмірі 250000 грн. без обґрунтування потреби в оздоровленні дитини шкільного віку та розміру цієї допомоги, надання підтверджуючих документів необхідності оздоровлення дитини свідчить про недобросовісність працівника. Крім того, наказом голови Комісії з припинення ДП "ІРЦ" від 31 травня 2016 року за № 143-к скасовано наказ від 23 травня 2016 року № 134-к, виданий в.о. генерального директора ДП "ІРЦ" [PERSON], згідно із яким відповідачу [PERSON] на безповоротній основі була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення дитини шкільного віку, отже відпала підстава виплати останній цієї матеріальної допомоги, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України отримані відповідачем суми вважають безпідставно набутими та підлягають поверненню [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ДП "ІРЦ" про стягнення з [PERSON] безпідставно отриманої нею суми матеріальної допомоги є обґрунтованим, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 190787 грн. 76 коп. у межах заявлених вимог. Посилання представника відповідача у запереченнях на позов про те, що матеріальна допомога [PERSON] виплачена [PERSON] добровільно, за відсутності з його боку рахункової помилки та недобросовісності з боку відповідача, тому поверненню не підлягає, висновків суду не спростовують, оскільки у судовому засіданні встановлено, що дії [PERSON] щодо отримання нею матеріальної допомоги були недобросовісними. Також згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2861 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved