Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2018 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої, останньому спричинено тілесні ушкодження. Відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР за № 12018180000000352 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", поліс № АК9589169. Позивач звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування від 15.03.2019 року. Листом від 11.07.2019 року ПАТ "НАСК "Оранта" повідомило, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування. Просить суд стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на лікування в розмірі 14267 грн., відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5385.60 грн., відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності в розмірі 44676 грн., моральну шкоду в розмірі 3216.43 грн. 43 копійки та здійснити розподіл судових витрат, покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Заперечуючи проти вимог позивача, представник відповідача вказувала про те, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування з огляду на те, що потерпілим не надано копії постанови (вироку) суду (слідчого органу), щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи. Позивач не надав доказів завдання шкоди його здоров`ю, саме діями [PERSON] та порушення ним вимог чинного законодавства, внаслідок якого настає його цивільно -правова відповідальність та причинно - наслідковий зв`язок між діями завдавача шкоди та наслідками. Позивач не надав жодного доказу завдання йому шкоди спільними діями учасників ДТП від 25.04.2018р., що також унеможливлює визначення розміру частки відповідальності кожного водія, відповідно до ступеня їхньої вини в разі їхньої солідарної відповідальності. Крім того, згідно наданих позивачем чеків, якими він підтверджує витрати на лікування, не може бути відшкодована вартість таких препаратів, товарів, оскільки не пов`язані з лікуванням основного діагнозу як: серветки, рушники, пакети, мило, клейонка, омез, маска, крем на загальну суму 1203 (одна тисяча двісті три) грн. 01 коп. Рахує, що період з 06.08.2018 р. по 13.08.2018 р. не може включатися до періоду тимчасової втрати працездатності. Вважають що розмір витрат на правову допомогу підлягає зменшенню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими та доведеними, просила суд їх задоволити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві, матеріалах справи, та відповіді на відзив. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не може бути задоволений. В судовому засіданні вказувала, що до позовної заяви не додано жодного належного доказу, що підтверджує фактів викладених в позовній заяві. При цьому покликалася на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Березнівського районного суду від 14.04.2020р. провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання на 13.05.2020 року. До суду 20.05.2020 року надійшов відзив від представника відповідача, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування з огляду на те, що потерпілим не надано копії постанови (вироку) суду (слідчого органу) щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи. Разом із відзивом на позовну заяву було подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. У поданому клопотанні зазначає про необґрунтованість проведеного відповідачем розрахунку цих витрат, зокрема, невідповідністю дійсності об`єму виконаної роботи, неспівмірністю заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, складності справи та виконаним адвокатом роботам. 09 червня 2020 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, 21 липня 2020р., від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про витребування доказів, яке в судовому засіданні представник позивача просив суд вважати неподаним та не розглядати по суті. 06 серпня 2020 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом було задоволено. 01 жовтня 2020 року ухвалою Березнівського районного суду у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] по цивільній справі №555/603/20 було відмовлено. 28 жовтня 2020 року від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розподіл судових витрат. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 25 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне-Р05, що в межах Березнівського району, Рівненської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , унаслідок якої останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди, а пасажиру даного мотоцикла [PERSON] спричинено тілесні ушкодження. Відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР за № 12018180000000352 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, [PERSON] було заподіяно шкоду здоров`ю.Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", поліс № АК9589169. Відповідно до Висновку експерта №874 від 31.10.2018 року у [PERSON] відмічені такі ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (субдуральні нашарування обох гемісфер головного мозку), переломи склепіння черепа з переходом на основу (перелом потиличної кістки зліва, що прямує до лямбдоподібного шва зліва), забійна рана потиличної ділянки голови; забійні рани обох кистей, множинні забої м`яких тканин голови та обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, посттравматична гематома малого тазу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. З 26.04.2018 року по 14.05.2018 року [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні, що підтверджується епікризом № 8357 та довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 11.10.2018 року. З 07.06.2018 року по 15.06.2018 року [PERSON] перебував на лікуванні в Березнівській ЦРЛ, що підтверджується епікризом № 4297 та довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 11.10.2018 року. З 05.07.2018 року по 16.07.2018 року [PERSON] перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні, що підтверджується епікризом №12803 та довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 11.10.2018 року. З 06.08.2018 року по 13.08.2018 року [PERSON] перебував лікуванні в Березнівській ЦРЛ, що підтверджується епікризом № 5783. Потерпілий [PERSON] поніс витрати на лікування, з яких збереглись чеки та квитанції на суму 14 267 грн. 17.09.2018 року [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмами, отриманими ним 24.04.2018 року у дорожньо-транспортній пригоді. Дана обставина підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0960033 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1178. Потерпілий через представника звернувся до ПАТ "НАСК "Оранта" повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування від 15.03.2019 року. Листом від 11.07.2019 року ПАТ "НАСК "Оранта" повідомило, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування з огляду на те, що потерпілим не надано копії постанови (вироку) суду (слідчого органу) щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи. Отже спірні правовідносини між сторонами виникли щодо здійснення страховиком виплати страхового відшкодування на користь позивача, та стягнення із страхової компанії ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на лікування в розмірі, на відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності в розмірі, на відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди є цивільними правовідносинами. Шкоду було завдано внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (транспортних засобів) у дорожньо-транспортній пригоді, тому застосуванню підлягають ст. ст. 1187, 1188, 1190, 1195 ЦК України та Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі по тексту - Закон). Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. На підставі до п. 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Згідно з ст. 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. На підставі п. 26.1 ст. 26 Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Мотиви суду. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Суд прийшов до переконання, що у даній справі на підставі поданих доказів, можливо встановити факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком, а також встановити факт та обставини заподіяння шкоди позивачу. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 10.01.2019 року у справі № 500/2095/15-ц, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, відсутність рішення про встановлення винуватця дорожньо-транспортної пригоди не вплине на обов`язок відповідача відшкодувати шкоду, завдану третій особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. У такому випадку, цивільно-правова відповідальність з відшкодування шкоди настає з моменту заподіяння шкоди незалежно від наявності вини завдавачів шкоди. Позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне-Р05, що в межах Березнівського району, Рівненської області, була заподіяна шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. В судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факту настання дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . Факт заподіяння шкоди позивачу врезультаті дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , підтверджений висновком експерта № 874 від 31.10.2018 року, зі змісту якого вбачається що у [PERSON] відмічені такі ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (субдуральні нашарування обох гемісфер головного мозку), переломи склепіння черепа з переходом на основу (перелом потиличної кістки зліва, що прямує до лямбдоподібного шва зліва), забійна рана потиличної ділянки голови; забійні рани обох кистей, множинні забої м`яких тканин голови та обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, посттравматична гематома малого тазу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Доказів на спростування обставин заподіяння шкоди [PERSON] , представник відповідача не надав. Як вбачається з висновку експерта № 874 від 31.10.2018 року 25 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] рухаючись по автодорозі Клесів-Михалин-Березне-Р05, зі сторони м. Березне в напрямку автодороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, неподалік електроопори №65, що в межах Березнівського району, Рівненської області допустив зіткнення з мотоциклом Skymoto Bird X6 200 CC, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм загинув на місці пригоди, пасажир даного мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований у реанімаційне відділення Березнівської ЦРЛ. В подальшому [PERSON] було переведено на стаціонарне лікування до центральної міської лікарні м. Рівне, а транспортні засоби зазнали механічних та термічних пошкоджень. Надана медична документація підтверджує заподіяння шкоди позивачу у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позивач має право на виплату страхового відшкодування. Позовна вимога про стягнення з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрат на лікування підлягає до часткового задоволення та стягненню з відповідача підлягають кошти у розмірі 13 063 (тринадцять тисяч шістдесят три) грн., оскільки з наданих позивачем чеків, якими він підтверджує витрати на лікування, не може бути відшкодована вартість таких препаратів, товарів, як серветки, рушники, пакети, мило, клейонка, омез, маска, крем на загальну суму 1 203 (одна тисяча двісті три) грн. 01 коп., оскільки вони не пов`язані з лікуванням основного діагнозу. Позовна вимога про стягнення із відповідача коштів на відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5 385 (п`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] не був офіційно працевлаштованим. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році мінімальну заробітну плату установлено у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні. [PERSON] був непрацездатним з 26.04.2018 року по 14.05.2018 року, то відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності становить: 18 днів (3723*12/365) = 2203.2 грн., з 07.06.2018 року по 15.06.2018 року, то відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності становить: 8 днів (3723*12/365) = 979.2 грн., з 05.07.2018 року по 16.07.2018 року, то відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності становить: 11 днів (3723*12/365) = 1346.4 грн., з 06.08.2018 року по 13.08.2018 року, то відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності становить: 7 днів (3723*12/365) = 856.8 грн. Загальний розмір відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності становить: 2203.2 грн. + 979.2 грн. + 1346.4 грн. + 856.8 грн. = 5385.6 грн. Доводи представника відповідача про те, що втрата тимчасової працездатності за період з 06.08.2018 року по 13.08.2018 року не може включатися до періоду тимчасової втрати працездатності, спростовуються епікризом з медичної карти стаціонарного хворого № 5783, де вказано, що вказаний період [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні КЗОЗ "Березнівська ЦРЛ". Позовна вимога про стягнення із відповідача коштів на відшкодування шкоди пов`язаної із стійкою втратою працездатності в розмірі 44 676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) грн. підлягає до задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до п. 26.2 ст. 26 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. На дату страхового випадку мінімальний розмір заробітної плати становив 3 723 грн. Оскільки, [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності, то відповідач зобов`язаний відшкодувати 44 676 грн. шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності. Щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно частини другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода). У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При визначені розміру заподіяної діями відповідача позивачу моральної шкоди суд враховує обставини справи, глибину моральних страждань позивача, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 1000,00 грн. Судові витрати. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд приходить до наступного. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 статті 133 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається з матеріалів справи, дійсність витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень підтверджена розрахунком розміру професійної правничої допомоги, актами наданих послуг, квитанціями про оплати. Необхідність цих витрат зумовлена потребою позивача у правовому супроводі справи. Що ж стосується розумності розміру витрат на правничу допомогу, то суд вважає заявлену суму завищеною з огляду на складність справи. Суд, враховуючи клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дослідивши заяву позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу прийшов до переконання, що останні підлягають до частково задоволення. На думку суду, загальний розмір витрат в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн. буде відповідати принципу співмірності виконаній роботі адвоката позивача в частині консультацій, підготовки і подачі позовної заяви, відповіді на відзив. Крім того, враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, враховуючи кількість позовних вимог, за якими судовий збір сплачується за кожну вимогу, виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, суд приходить до висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. Враховуючи викладене,

Outcome: partial