Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою зменшити встановлений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08.08.2016 розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/2 частини заробітку (всіх доходів) на 1/6 частину заробітку (всіх доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позову зазначив, що перебував з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Зміївського районного суду Харківської області по цивільній справі № 621/885/18 було розірвано 26 червня 2018 року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 08 серпня 2016 року по цивільній справі № 621/1278/16-ц з нього на користь відповідача на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] утримуються аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Він визнавав позов і сумлінно до теперішнього часу сплачував половину свого заробітку дружині на утримання сина. Однак на даний час фактичні обставини суттєво змінилися і його матеріальний стан погіршився, оскільки відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2018 по цивільній справі № 621/1665/16-ц встановлено його батьківство відносно дитини [PERSON], а рішенням того ж суду від 18.06.2018 по цивільній справі №\~621/556/16-ц стягнуто з нього на її утримання 1/4 частини заробітку, щомісячно з 21.03.2016 до повноліття дитини. Тобто на даний час з нього на користь відповідача стягується 1/2 частина заробітку, а на користь [PERSON] 1/4 частина заробітку, включаючи заборгованість за 2 роки строк розгляду справи в суді з дня подання позовної заяви і до моменту ухвалення рішення, а всього більше, ніж 75% всього заробітку щомісячно. Він не відмовляється від свого обов'язку щодо утримання власних дітей, але йому на проживання, харчування, утримання житла, забезпечення особистих потреб залишається менше, ніж 1/4 частина заробітку, що ставить його у вкрай скрутне становище, тому він змушений звернутися до суду з відповідним позовом про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення. Враховуючи, що за ним визнане батьківство відносно другої дитини [PERSON], щодо якої він також має обов'язки по утриманню, його матеріальне становище значно погіршилося. Він не відмовляється утримувати свого сина, й по можливості бути намагатися йому додатково допомагати, але на теперішній час змушений просити суд зменшити встановлений раніше розмір аліментів з 1/2 частки на 1/6 частку відрахувань від його доходів щомісячно. Вважав, що таке зменшення бути відповідати принципу справедливості й розумності. Крім того, таке зменшення не буде меншим, ніж встановлений ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на даний час складає 930 грн 00 к., а розмір його заробітної плати є достатнім для забезпечення дитини на встановленому законом рівні. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.09.2018 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 12.10.2018 в зв'язку з першою неявкою позивача відкладено розгляд справи. 15.11.2018, 26.12.2018 за клопотанням представника позивача відкладено розгляд справи. 07.02.2019 відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача. 05.03.2019 під час судового розгляду представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Також пояснила, що на даний час інша дитина позивача досягла повноліття і на її утримання також стягуються аліменти на період її навчання. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. Водночас, у разі зменшення розміру аліментів просила їх визначити неменше однієї чверті від доходів позивача. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтву про народження Серія 1-ВЛ №220068, вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). На підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №621/1278/16-ц від 08.08.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9). Даними свідоцтва про народження серія І-ВЛ №516221, виданого повторно 08.05.2018 Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, підтверджується, що [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 10). На підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №621/556/16-ц від 18.06.2018, зміненого постановою Апеляційного суду Харківської області від 25.09.2018, з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2016 року і до досягнення повноліття (а. с. 11-12, 31-32). На підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області №621/1914/18 від 07.12.2018 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 31.07.2018 і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років (а. с. 33, 46-47). З довідок Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" №\~190 від 16.05.2018 та № 383 від 20.11.2018 вбачається, що [PERSON] працює з 22.02.2012 на підприємстві Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" на посаді охоронник 4 р., форма працевлаштування - основна (постійна), його заробіток і податок склали: за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року нараховано - 70\~155 грн 81 к., сума податків - 13\~684 грн 34 к., сума аліментів та поштового збору - 28\~306 грн 35 к., усього утримано - 41\~990 грн 69 к., отримано - 28\~165 грн 12 к., середньомісячна заробітна плата - 11\~692 грн 64 к.; за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року нараховано - 51\~821 грн 17 к., сума податків - 10\~105 грн 12 к., сума аліментів та поштового збору - 20\~910 грн 18 к., усього утримано - 31\~015 грн 30 к., отримано - 20\~805 грн 87 к., середньомісячна заробітна плата - 8\~636 грн 86 к. (а. с. 13, 48). Статтею 51 Конституції України, статтею 180, частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено зобов'язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем надано докази зміни його майнового стану, що пов'язано із зобов'язанням утримувати дитину [PERSON], у відношенні якої батьківство позивача було встановлено судом, та на утримання якої були стягнуті аліменти як до досягнення дитиною повноліття, так і в подальшому стягуються аліменти до закінчення повнолітньою дочкою навчання. Зазначені обставини вказують на наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/2 частки від доходів позивача, що є максимальним розміром частки, яка може утримуватися із заробітної плати боржника за виконавчими документами відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження". З урахуванням наявних у матеріалах справи відомостей щодо обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме: щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, який має постійний дохід; відсутності у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, розмір аліментів на неповнолітнього сина належить визначити у розмірі 1/4 частки його заробітку. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/2 на 1/4 частину заробітку (всіх доходів) щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, питання щодо їх розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалося.

Outcome: partial