Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/07-01-0741-08, згідно умов якого останньому був наданий кредит у сумі 90 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними кошти у розмірі 17,3 % річних, з кінцевим терміном повернення 13.09.2015 року. 22.04.2011 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено строк користування кредитом до 13.09.2019 року та встановлено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних. В забезпечення виконання позичальником зобов'язань покладених кредитним договором, 16.09.2008 року між банком та БПФ «КОЛХІ» укладено договір іпотеки № 014/07-01-0741/1-08, відповідно до умов якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 177,5 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] яка належить іпотекодавцю на праві власності. Позичальником належним чином умови кредитного договору не виконувались, у зв'язку з чим на адресу відповідачів банком направлені вимоги про дострокове повне виконання грошових зобов'язань, які відповідачами були проігноровані. Станом на 21.01.2013 року заборгованість по кредитному договору склала 78 364,63 доларів США, що еквівалентно 626368, 49 грн., яку позивач просить стягнути з [PERSON], а також звернути стягнення на предмет іпотеки, що на праві власності належить БПФ «КОЛХІ», а також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з відміткою про отримання відповідачем судових повісток. Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю в конкурсних торгах. Так само, представник відповідача в попередні судові засідання також не з'являвся, надавав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю в Харківському апеляційному господарському суді, у зв'язку із участю в розгляді скарги Адміністративною колегією Антимонопольного комітету України, однак, станом на день розгляду справи не подав документів, що б підтверджували поважність причин відсутності. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив провести розгляд справи без участі представника відповідачів. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, 16.09.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/07-01-0741-08, згідно умов якого останньому був наданий кредит на споживчі цілі у сумі 90 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними кошти у розмірі 17,3 % річних, з кінцевим терміном повернення 13.09.2015 року (а.с. 8-10). 22.04.2011 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду, відповідно до якої збільшено строк користування кредитом до 13.09.2019 року та встановлено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 14 % річних (а.с. 16-17). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, станом на 21.01.2013 року виникла заборгованість у розмірі 78 364,63 доларів США, що еквівалентно 6260368, 49 грн., що підтверджується, наданими банком, розрахунками заборгованості (а.с. 30-32). 31.01.2013 року банком на адресу відповідачів направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с. 28-29). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання підлягає виконанню у встановлений договором строк. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно зі ст.1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Враховуючи, що [PERSON] належним чином, умови кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів, не виконувались, а також враховуючи, що умови кредитного договору передбачали повернення кредитних коштів частинами, суд приходить до висновку, що з нього підлягають стягненню на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором та сума кредиту, яку позивач просить повернути достроково. Разом з тим, банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та за відсотками, яка виникла станом на 21.01.2013 року, а також, відповідно до наданих банком розрахунків, пеню за порушення терміну сплати суми кредиту та пеню за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами за період з 28.03.2012 року по 20.01.2013 року. Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 4 враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, суд застосовує до вимог щодо стягнення пені за порушення терміну сплати суми кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами строк позовної давності, з урахуванням якої з [PERSON] підлягає стягненню пеня за порушення терміну сплати суми кредиту та пеня за несвоєчасне повернення відсотків за користування кредитними коштами за період з 05.09.2012 року по 20.01.2013 року. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь банку підлягає заборгованість за кредитним договором у сумі 77 633,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 620 520,56 грн. Разом з тим, судом було встановлено, що в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором, 16.09.2008 року між банком та Приватним підприємством багатофункціональною приватною фірмою «КОЛХІ» укладено договір іпотеки № 014/07-01-0741/1-08, відповідно до умов якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: нежитлова будівля літ. А-1, загальною площею 177,5 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] яка належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 13-15). У статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Як було встановлено, у зв'язку з порушенням [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, які були забезпечені договором іпотеки, позивач просить звернути стягнення на даний предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Так, 31.01.2013 року банком на адресу відповідачів направлені вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с. 28-29), однак доказів, отримання відповідачами даних вимог позивачем до суду надано не було. Частиною 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що положення частини першої цієї статті щодо надіслання іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушення іпотекодавцю в зв'язку з порушенням останнім основного зобов'язання, не є перешкодою для реалізації права іпотекодаржателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Таким чином, оскільки [PERSON] належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувалися, у зв'язку з чим станом на 21.01.2013 року утворилась заборгованість, у розмірі 77 633,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 620 520,56 грн., суд вважає необхідним позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити та звернути стягнення, в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором, на предмет іпотеки за договором іпотеки № 014/07-01-0741/1-08 від 16.09.2008 року, а саме на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 177,5 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Багатопрофільній приватній фірмі "КОЛХІ", код ЄДРПОУ 21225424, на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу № 76-01-02 від 02.01.2002 року, зареєстрованим в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", реєстраційне посвідчення від 12.06.2002 року за № 4246, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій для задоволення за рахунок предмету іпотеки майнових вимог Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/07-01-0741-08 від 16.09.2008 року в розмірі. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд покладає на відповідачів обов'язок в солідарному порядку відшкодувати позивачеві всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial