Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Орган опіки та піклування Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Третя особа - Цибулівська сільська рада про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В судове засідання представник органу опіки та піклування Великомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причини неявки суду не відомі. В судове засідання представник третьої особи Цибулівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу просив не здійснювати, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, докази, висновки, суд встановив. Громадянка України [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , видане 11.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції в Одеській області) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] , видане 09.06.2016 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). В актовому записі про народження на [PERSON] , [INFO] та на [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до статті 135 Сімейного Кодексу України, (за вказівкою матері), довідка від головного територіального управління юстиції в Одеській області Великомихайлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.04.2018 року № 471/59-25). Громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживала по договору №2 від 06.07.2012 року за адресою: [ADDRESS] , разом з сім`єю. 26.01.2017 року відповідач [PERSON] залишила дітей на біологічного батька [PERSON] та бабусю [PERSON] і виїхала в невідомому напрямку (довідка від 15.01.2018 року №70 видана Цибулівською сільською радою), нинішнє місце проживання громадянки [PERSON] невідоме, остання інформація про місце перебування та проживання разом зі своєю мамою було в [ADDRESS]. З того часу мати жодного разу не навідувала дітей, не надавала матеріальної допомоги, не цікавилася здоров`ям та долею малолітніх, не відповідає на телефонні дзвінки, ухиляється від виконання батьківських прав. Діти на даний час перебувають в біологічного батька [PERSON] та біологічній бабусі [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , які з народження та по теперішній час виховують дітей (довідка від 13.05.2019 року №539, яка видана Знам`янською сільською радою, Іванівського району Одеської області). Для дітей створені всі належні умови проживання. Будинок в якому проживають діти з біологічними бабусею і дідусем просторий, великий, охайний, діти мають в наявності ліжко, стіл для навчання, для дітей створені всі належні умови проживання (акт обстеження від 14.11.2019 року). Вихованням дітей займається біологічна бабуся [PERSON] . Діти забезпечені всім необхідним для навчання. [PERSON] школу відвідує систематично, в школу не запізнюється. На уроки приходить завжди чиста, охайно одягнена. Бабуся цікавиться навчанням онуки, відвідує батьківські збори. За час навчання в закладі освіти мати [PERSON] жодного разу не була у школі. Не приділяє уваги дочці і не цікавиться її навчанням. Не відвідувала батьківські збори, (характеристика від 13.05.019 року № 16, видана Цибулівським закладом загальної середньої освіти І-ІІ ступенів). На утриманні біологічної бабусі знаходяться двоє неповнолітніх дітей, яка їх виховує, одягає, годує та лікує. В 2016 році коли фельдшер здійснювала патронаж дітей, виявила дитину [PERSON] , стан дитини був важкий хлопчику було 5.5 місяців, в нього була температура 39.5. Мати знаходилася в неадекватному стані, в сильному алкогольному сп`янінні, і взагалі вела себе буйно. Фельдшер та біологічна бабуся викликала швидку допомогу і бабусю з онуком швидко госпіталізували в Великомихайлівську ЦРЛ. Мати залишилася вдома і дальше пила. Після виписки з лікарні мати [PERSON] виїхала в м. Одеса і по теперішній час жодного разу не навідувалася до дітей (довідка видана Поліосипеновський фельдшерсько-акушерський пункт від 26.02.2018 року). В лютому 2017 року відповідач [PERSON] була запрошена на комісію з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання про неналежне виконання її батьківських обов`язків. Мати обіцяла, що протягом двох місяців забере дітей, але і на даний час діти виховуються у сім`ї [PERSON] (Витяг з протоколу №4 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 30.03.2017 року). На засідання Комісії з захисту прав дитини №2, яке відбулося 27.02.2018 року та на Комісію №4, яка відбулося 24.04.2019 року відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча була належним чином попереджена, це свідчить про байдужість до долі дітей. Згідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини Великомихайлівської районної державної адміністрації від 26.04.2019 року №4 в інтересах дітей є доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,, [INFO] . Відповідно до висновку Великомихайлівської районної державної адміністрації в інтересах дітей є доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,, [INFO] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у судовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем, оскільки інформації про офіційне працевлаштування відповідачів у суду немає. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається із матеріалів справи, неповнолітні діти мешкають з біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою №69 від 15.01.2018 року, яка видана Цибулівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області. Суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь батька [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи працездатного віку, з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн. в дохід держави.

Outcome: approved