Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Заявник [PERSON] за участі заінтересованої особи Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) звернулася в суд з заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] [PERSON] [INFO] у с. Голдашівка, Гайсинського (Бершадського) району, Вінницької області. Вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Лікарське свідоцтво про смерть форма №106/0 на ім`я [PERSON] не видавалося по причині відмови родини померлого у зв`язку з релігійними переконаннями. На даний час відповідно до інструкції заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/0) п.2.4 лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не може бути видане [PERSON] , що підтверджується довідкою КНП "Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 03.09.2021 №1295. [PERSON] є племінницею померлого та спадкоємицею до майна [PERSON] , але у зв`язку з вищевикладеними обставинами позбавлена можливості оформити спадщину у визначеному законом порядку. Вказані підстави і стали причиною її звернення до суду з даною заявою. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву про підтримання заявлених вимог, справу просила слухати у її відсутність. Представник заінтересованої особи, начальник Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Лікарське свідоцтво про смерть форма №106/0 на ім`я [PERSON] не видавалося по причині відмови родини померлого у зв`язку з релігійними переконаннями. На даний час відповідно до інструкції заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/0) п.2.4 лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не може бути видане [PERSON] , що підтверджується довідкою КНП "Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 03.09.2021 №1295. Відповідно до відповіді начальника Бершадського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Л.Кравчук, актових записів про смерть [PERSON] не виявлено. [PERSON] є племінницею померлого та спадкоємицею до майна [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження, але у зв`язку з вищевикладеними обставинами позбавлена можливості оформити спадщину у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, серед яких, зокрема, факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зауважено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Крім того, відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України та роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються показаннями свідків. Надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факти, встановлення яких просить заявник. Відсутні дані, які б свідчили про наявність спору про право у даних правовідносинах, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved