Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк або АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 вересня 2011 року в загальному розмірі 16722 грн. 73 коп. (а. с. 65-68). В обґрунтування позову зазначало, що 03 вересня 2011 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 11 березня 2019 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за вказаним вище кредитним договором на загальну суму 16722 грн. 73 коп., з яких: 2725 грн. 49 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10774 грн. 73 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1950 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 772 грн. 51 коп. (процентна складова). Представники позивача Гаренко Н.В. і Савіхіна А.М. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за простроченим тілом кредиту і штрафу. В іншій частині у задоволенні позову, зокрема щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання, просила відмовити, оскільки пеня та штраф є подвійною відповідальністю за невиконання нею зобов`язання за договором. Також пояснила, що своєчасно сплатити заборгованість за кредитом вона не змогла у зв`язку із сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 03 вересня 2011 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів позивач АТ КБ "ПриватБанк" і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному сторонами розмірі та інших платежів, зокрема, пені та штрафу. Відповідач [PERSON] у заяві на видачу кредитної платіжної картки підтвердила, що її заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. У п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 2.1.1.5.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язана слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.1.63 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт - це короткостроковий кредит, який Банк надає Клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язана сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, зокрема, 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. У п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 03 вересня 2011 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте остання у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом та інші платежі Банку не сплачує. У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11 березня 2019 року внаслідок невиконання [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03 вересня 2011 року відповідач має перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 16722 грн. 73 коп., з яких: 2725 грн. 49 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10774 грн. 73 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1950 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 1272 грн. 51 коп. - штрафи (500 грн. - фіксована частина та 772 грн. 51 коп. - процентна складова). Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту не виконує, позовні вимоги Банку щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитом ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного сторонами 03 вересня 2011 року кредитного договору № б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2725 грн. 49 коп. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та штрафу, суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом положень укладеного сторонами кредитного договору № б/н від 03 вересня 2011 року, зокрема, п. п. 2.1.1.7.6 і 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів, штраф застосується у разі порушення Клієнтом строків платежів, пеня - у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. Аналізуючи зазначені положення кредитного договору № б/н від 03 вересня 2011 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання одних і тих самих грошових зобов`язань за цим договором. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що на користь Банку за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором із відповідача підлягає стягненню лише штраф у розмірі 636 грн. 27 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 136 грн. 27 коп. (процентна складова) - 5 % від суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2725 грн. 49 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення із Позичальника на користь Банку нарахованої пені в загальному розмірі 12724 грн. 73 коп. за прострочення виконання Клієнтом грошових зобов`язань, суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03 вересня 2011 року, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 3361 грн. 76 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1762 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial