Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] Дьєрдь Дьєрдьєвич звернувся до суду із позовною заявою до першого відповідача [PERSON], другого відповідача - [PERSON], та як законних представників неповнолітніх дітей [PERSON] Крістіни Геннадіївни, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], третього відповідача - Есенської сільської ради Ужгородського району, третя особа без самостійних вимог Ужгородська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на незареєстрований будинок в порядку спадкування, та усунення перешкод шляхом виселення. Ухвалою суду від 25.02.2016 року за вищевказаною позовною заявою було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. За ухвалою від 12.04.2016 року судом було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Службу у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації (м. Ужгород, вул. Загорська, 10). В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Позивач - [PERSON] Дьєрдь Дьєрдьєвич є сином померлого 11 грудня 2013 року [PERSON], свідоцтво про смерть серія 1-ФМ № 172847. У звязку зі смертю батька відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з житлового будинку та належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області. Згідно рішення Есенської сільської ради № 105 від 24.07.1991 р., "Про оформлення права власності на житлові будинки" пункт 24, житловий будинок в с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району. Закарпатської області було оформлено на праві власності за батьком [PERSON]. Довідкою виданою виконкомом Есенської сільської ради №142/02-24 від 25 червня 2014 року доводиться те, що заповіт від імені [PERSON] в Есенській сільській раді не складався і не посвідчувався. На день смерті [PERSON], який помер 11 грудня 2013 року та постійно проживав і був зареєстрований в [INFO]. вул. Петефі 47, Ужгородського району, разом з ним в будинку була також зареєстрована лише його колишня дружина мама позивача [PERSON], [INFO], що доводиться довідкою виданою виконкомом Есенської сільської ради №143/02-24 від 25 червня 2014 року. Інших дітей окрім позивача у померлого 11 грудня 2013 року [PERSON] не було. Шлюб із мамою позивача [PERSON] батько позивача розірвав 24.07.1996 року, що доводиться свідоцтвом серія 1-ФМ № 000586. У встановлений законом шестимісячний термін - 16.04.2014 року позивач звернувся до третьої сторони без самостійних вимог Ужгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована в реєстрі за № 3-196. На підставі даної заяви була заведена спадкова справа № 68/2014, дана справа була зареєстрована в Спадковому реєстрі що доводить витягом про реєстрацію від 16.04.2014 р. № 37182524, спадкова справа № 55991050. На звернення позивача до Ужгородської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за померлим [PERSON], який помер 11 грудня 2013 року йому було надано відмову від 20.08.2014 р. за № 892, у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказане майно - житловий будинок в с. Есень, вул. Петефі, 47, Ужгородського району, Закарпатської області. Ще однією підставою для звернення в суд стала та обставина що на даний час у вище згаданому будинку фактично проживає [PERSON], з членами своєї сім'ї, який поселився туди ще за життя батька і доводиться сином його цивільної дружини з якою він мав стосунки після розлучення з мамою. Довідкою виданою Есенською сільською радою від 04.09.2015 р. за № 240 доводиться що у будинку с. Есень, вул. Петефі 47 не зареєстровані, але фактично проживають: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Відповідачі відмовляються виселитися з будинку, вимоги позивача ігнорують, своїми діями дають зрозуміти що претендують на належне йому спадкове майно. З урахуванням викладеного позивач просить суд: 1.Визнати за ним [PERSON] Дьєрдь Дьєрдьєвичем право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами що розташований за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області в порядку спадкування за законом за померлим 31 травня 2001 року батьком - [PERSON]. 2.Усунути перешкоди у користуванні та володінні належним йому житловим будинком в с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 2010 р н., [PERSON], [INFO] Позивач та його представник в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином. Відповідачі у сдове засідання потворно не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом повідомлені належним чином. Представник відповідача також в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом повідомлений належним чином, проте подав заяву за якою просить суд розглянути уточнені позовні вимоги на підставі наявних у справі доказів за його відсутності. Представник третього відповідача - Есенської сільської ради Ужгородського району в судове засідання не прибув, від нього до суду надійшла заява від 21.03.2016 року № 64102-24 про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову він не заперечив (а.с. 28). Від третьої особи - Ужгородська районної державної нотаріальної контори до суду також надійшла заява від 04.04.2016 року № 194 про розгляд справи за відсутності представника. Від третьої особи Служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації, також надійшла до суду заява від 20.01.2017 року про розгляд справи за відсутності представника, а також надані письмові заперечення проти позову від 20.01.2017 року № 69/12/01-14 за якими третя особа заперечила проти виселення сімї відповідача з будинку, де проживають неповнолітні діти, з підстав зазначених у запереченнях. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.1961 року від батьків [PERSON] та [PERSON], народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.06.1981 року ІГ-ФМ № 410807. 11 грудня 2013 року у віці 52 роки помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 172847, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 25.06.2014 року. За життя померлий [PERSON], [INFO], із 11.09.1982 року був одружений із [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 280042. У цьому шлюбі у подружжя 20.07.1983 року народився син [PERSON] Дєрдь Дєрдєвич, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.04.1998 року серії І-Фм № 091532, виданим повторно. У подальшому цей шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 24.07.1996 року серії І-ФМ № 000586. Померлий [PERSON], [INFO], із 09.04.1998 року був вдруге одружений із [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ФМ 004229 від 09.04.1998 року. Як вбачається із свідоцтва про народження від 22.09.1982 року серії ІІ-ФМ № 466850, на час укладення шлюбу 09.04.1998 року із [PERSON], у його нової дружини [PERSON] від [PERSON] був народжений 24.08.1982 року син [PERSON]. Як вбачається із витребуваної судом спадкової справи № 68/2014, заведеної Ужгородською районною державною нотаріальною конторою за померлим 11 грудня 2013 року [PERSON], 16.04.2014 року до цієї нотаріальної контори звернувся із заявою № 155 про прийняття спадщини [PERSON], а 26.05.2014 року із заявою № 206 також [PERSON], [INFO]. 04.02.2016 року [PERSON] звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області. Довідкою, виданою Есенською сільською радою Ужгородського району від 25.06.2014 року №143/02-24 підтверджується, що на день смерті [PERSON], який помер 11.12.2013 року, був прописаний за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району. Довідкою, виданою Есенською сільською радою Ужгородського району від 25.06.2014 року № 142/02-24 підтверджується, що заповіт від імені [PERSON] в Есенській сільській раді не посвідчувався. Витягом з рішення Есенської сільської ради № 105 від 24.07.1991 року «Про оформлення права власності на житлові будинки» Виконавчого комітету Есенської сільської ради Ужгородського району від 25.06.2014 року № 144/02-24 також підтверджується, що будинок за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, в цілому був зареєстрований за [PERSON], як робітничий двір. За постановою від 04.02.2016 року державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області, оскільки для отримання свідоцтва необхідно надати право встановлювальні документи на земельну ділянку. З наданої суду довідки Есенської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 04.09.2015 року також вбачається, що за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області, [PERSON], 29.04.1963 р.н фактично не проживає, не зареєстровані, а фактично проживають наступні: [PERSON], [INFO], [PERSON], 18.09.1987 рн.н дружина, та доньки: [PERSON] Крістіна Геннадіївна, [INFO], [PERSON], 15.112010 р.н., [PERSON], [INFO] Відповідачем також надані суду довідки Есенської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 13.12.2013 року № 854, з якої вбачається, що [PERSON], дійсно поховав чоловіка матері [PERSON], який помер 11.12.2013 року та від 23.03.2016 року № 67/02-24, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO], з 15.03.2007 року фактично проживала без реєстрації за адресою: с. Есень, вул. Петефі, 47 до дня смерті 03.05.2013 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять\~ усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як зазначено у ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. \~\~ Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що син померлого 11.12.2013 року [PERSON] - [PERSON] Дєрдь Дєрдєвич, вчасно 16.04.2014 року, тобто у шестимісячний строк звернувся до Ужгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком. Він є спадкоємцем першої черги за законом. Син другої дружини померлого, яка померла 03.05.2013 року, тобто до дня смерті спадкодавця, - [PERSON], [INFO], також звернувся до цієї нотаріальної контори 26.05.2014 року, тобто в межах шестимісячного строку із заявою № 206 про прийняття спадщини. Суду ним надана довідка, на підтвердження факту проживання у спадковому будинку, та поховання померлого спадкодавця, проте не надане рішення суду, за яким у відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України ним було одержане право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, відтак він не може вважатися спадкоємцем померлого. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень\~Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до\~Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної\~Інструкції\~державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Але, як свідчить проведений аналіз справ цієї категорії, суди не завжди при винесенні рішення про відмову в задоволенні позову враховують зазначені обставини. А також не враховують, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надані суду документи щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновок БТІ або сертифікат відповідності, виписку з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності позивача на спадкове майно будинок за адресою: с. Есень, вул. Петефі 47, Ужгородського району, Закарпатської області. Слід також відмовити у задоволенні другої позовної вимоги про виселення, оскільки вона є похідною від першої позовної вимоги та може бути розглянута по суті лише у разі її задоволення. Слід також зазначити, що підлягає встановленню в порядку окремого провадження факт, що позивач - [PERSON] Дєрдь Дєрдєвич є сином [PERSON], померлого 11.12.2013 року, оскільки наявні розбіжності у написанні імя та по-батькові цих осіб у правовстановлювальних документах. У відповідності до ст.. 88 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed