Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернувся до суду із позовом в якому просить стягнути із відповідача кошти в сумі 25\~692,39 грн., свої позовні вимоги мотивувала тим, що постановою Снятинського районного від 15.12.2014 р. позов задоволено, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії [PERSON] згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії [PERSON] згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25.05.2014 р., з врахуванням виплачених сум. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р., постанову Снятинського районного суду скасовано, зобовязано управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити на користь [PERSON], як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 (пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2014 р. по 02.08.2014 р., з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Розрахунок відповідачем здійснено тільки по 02.08.2014 р. фактично не виконавши рішення суду. Відповідач своїм листом зазначив, що розмір перерахованої суми, що становить 16\~651,80 грн. буде виплачено після фінансування з Державного бюджету України. Відповідач з власної ініціативи, без звернення до суду з приводу розяснення рішення суду, обмежив права позивача шляхом встановлення всупереч постанови суду терміну виплати пенсії тільки по 02.08.2014 р. Виходячи із вищенаведеного просить стягнути із відповідача не виплачену пенсію в сумі 16\~511,80 грн., по індексу інфляції 9\~129,09 грн., 3 % річних за весь період не виплати пенсії 541,50 грн., а всього 25\~692,39 грн. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заперечення, в якому просив в позові відмовити. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку що позов підлягає до часткового задоволення суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях: . Встановлено, що постановою Снятинського районного суду від 15.12.2014 р. позов задоволено, визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії [PERSON] згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії [PERSON] згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 25.05.2014 р., з врахуванням виплачених сум. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015, постанову Снятинського районного суду скасовано, зобовязано управління Пенсійного фонду України в Снятинському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплатити на користь [PERSON], як особі, віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 (пятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.06.2014 р. по 02.08.2014 р., з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Згідно листа від 17.07.2015 р. УПФУ в Снятинському районі Івано-Франківської області вбачається, що фінансування витрат проводиться з державного бюджету. Оскільки на даний час фінансування з державного бюджету не проводиться, а тому провести виплати не має можливості. Сума включена до виплати у додаткові відомості та буде виплачена при поступленні фінансування з державного бюджету. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з ч. 2 су, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяцю виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Аналіз наведених норм права вказує на те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про Загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Згідно з ч. І ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином суд вбачає, що відповідач без звернення до суду з приводу розяснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 р. фактично обмежив її права шляхом встановлення всупереч постанови суду терміну виплати пенсії. В силу вимог ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини справи, які встановлені в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 не підлягають доказуванню. Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів позивачці, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, суд не бере до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Дана правова позиція суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про стягнення на її користь 3% річних у розмірі 541,50 грн., то суд вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються спеціальним законодавством про пенсійне забезпечення громадян, у якому не передбачено стягнення 3% річних, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача у цій частині. Таким чином, враховуючи вищезазначені вимоги закону та встановивши обставини по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі ст. 1166 ЦК України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» та

Outcome: approved