Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Голова Згурівської районної державної адміністрації Мозговий В.М., як представник органу опіки та піклування, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] . Шлюб між батьками дитини було розірвано 19 січня 2009 року. Малолітній [PERSON] постійно проживав з матір`ю, її співмешканцем [PERSON] та молодшим братиком [PERSON] в [ADDRESS] . Після смерті матері дитина продовжує проживати в сім`ї [PERSON] . Відповідач [PERSON] проживає в м. Полтава, останні сім років не виконує свої батьківські обов"язки, сина не відвідує, його життям та здоров`ям не цікавиться, вихованням не займається. Утриманням, вихованням та лікуванням сина займалась його мати та її цивільний чоловік. Після смерті [PERSON] зазначені обов`язки повністю виконуються [PERSON] . Після смерті матері дитини, відповідач лише одного разу 17 січня 2018 року приїхав відвідати сина та мав намір забрати проживати до себе в м. Полтава, проте дитина відмовилась. Після зазначеної дати, відповідач жодного разу не відвідав дитину. За рішенням суду з відповідача [PERSON] присуджені до стягнення аліменти у розмірі ј частини його заробітку (доходів), проте відповідач аліменти не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості з їх сплати. У 2013 році мати дитини зверталась до суду з приводу стягнення з відповідача заборгованості з аліментів. Проте відповідач продовжує не сплачувати аліменти, заборгованість з їх сплати не погашає. Враховуючи вище викладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав, збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 1100,00 грн на місяць, передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір стягнути з відповідача. 27 листопада 2018 року Згурівський районний суд ухвалив заочне рішення, яким позбавив [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , малолітнього [PERSON] передав органу опіки та піклування Згурівської РДА Київської області для подальшого влаштування, стягнув із [PERSON] судовий збір в дохід держави за вимогою немайнового характеру в сумі 704,80 грн. В задоволенні позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовив. 13 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 27 листопада 2018 року. У своїй заяві [PERSON] просив переглянути та скасувати заочне рішення, та призначити справу до розгляду в загальному порядку мотивуючи тим, що він не був належним чином повідомлений про дату проведення судового засідання, судові повістки йому не надходили. Пояснив, що після розлучення син залишився проживати з матір`ю. Це було спільне рішення його та колишньої дружини [PERSON] , оскільки вони вважали, що так буде краще для сина. Невдовзі [PERSON] . почала спільно проживати з іншим чоловіком. За час окремого проживання дійсно рідко спілкувався з сином, але постійно спілкувався з матір`ю з якою вирішував окремі питання його виховання. 31 січня 2017 року на прохання [PERSON] він надав нотаріальну згоду на реєстрацію постійного місця проживання сина з матір`ю. Після смерті [PERSON] намагався забрати сина до себе у зв`язку з чим звернувся до органу опіки і піклування та в службу у справах дітей та сім`ї Згурівської РДА Київської області. Проте отримав відмову з тих підстав, що його син в телефонній розмові відмовився від зустрічі з ним та виявив бажання проживати з цивільним чоловіком його колишньої дружини. На його думку, жодної законодавчо переліченої в ст. 164 СК України підстави для позбавлення його батьківських прав немає. Він офіційно працевлаштований, має позитивну характеристику за місцем роботи, має постійне місце проживання, де створені умови для сну, відпочинку та навчання дитини, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, жодним чином не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 14 березня 2019 року Згурівський районний суд постановив ухвалу, якою скасував заочне рішення від 27 листопада 2018 року та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 2 квітня 2019 року. 1 квітня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому останній просить залишити позовну заяву без задоволення в повному обсязі. Надав аналогічні пояснення тим, що зазначені в заяві про перегляд заочного рішення. Додатково зазначив, що не має змоги особисто поспілкуватися зі своїм сином, оскільки цивільний чоловік колишньої дружини [PERSON] перешкоджає йому в цьому. В той день, коли він прибув до [PERSON] разом з матір`ю (бабусею [PERSON] ) з наміром забрати свого сина для подальшого спільного проживання та виконання батьківських обов`язків, дитина була відсутня в школі під час навчального процесу, що свідчить про навмисні перешкоди з боку [PERSON] щодо зустрічі та спілкування з сином. У зв`язку з цим фактом він звертався до поліції та прокуратури. Щодо твердження про несплату ним аліментів пояснив, що дійсно в один з періодів мав заборгованість, яку не заперечував, оскільки деякий час не мав постійного місця працевлаштування та фінансового доходу. На даний час є офіційно працевлаштований та має змогу фінансово забезпечувати сина та виконувати батьківські обов`язки в повному обсязі. У березні 2018 року він звернувся до Київського відділу ДВС м. Полтави щодо вирішення питання сплати аліментів та виплати заборгованості, але йому повідомили про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача. За результатами підготовчого засідання, суд 17 квітня 2019 року постановив ухвалу, якою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Також цією ухвалою суд: з метою врахування думки дитини при вирішенні питання, що стосуються її життя, постановив викликати в судове засідання малолітнього [PERSON] ; зобов`язав Київський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області надати до суду до 16 травня 2019 року інформацію щодо сплати аліментів [PERSON] та наявність заборгованості з їх сплати (виконавчий лист № 2-1016 від 20.03.2007 року); зобов`язав Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати до суду до 16 травня 2019 року довідку про призначення та виплату [PERSON] , 15 червня 2006 року, допомоги по втраті годувальника; викликав в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] за життя зверталася до суду про стягнення заборгованості по аліментах. Суд відмовив у задоволенні позову, оскільки у [PERSON] є обов`язок погасити заборгованість вже тому, що вона виникла, а повторне стягнення не допускається. За час розгляду справи батько не виявив бажання поспілкуватися з дитиною. Якщо він стверджує, що йому чинять перешкоди, він міг зустрітися з дитиною в приміщенні Згурівського районного суду Київської області, оскільки дитина теж бере участь у справі. Натомість відповідач жодного разу не приїхав, не поспілкувався, не побачився з дитиною. Після 17.01.2018 від [PERSON] не надходило жодних заяв про те, що йому перешкоджають у спілкуванні та зустрічах з дитиною. Правовою підставою для позбавлення [PERSON] є те, що він протягом пів року не виконував батьківських обов`язків. [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] з`явився у січня 2018 року, позов подано у вересні 2018 року, майже через дев`ять місяців. За цей час батько не надавав матеріальної допомоги, не цікавився життям та здоров`ям дитини, не відвідував, не сплачував аліменти. Після відновлення розгляду справи поведінка [PERSON] не змінилася. Окрім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] не є законним представником [PERSON] та не міг до ухвалення заочного рішення суду оформити [PERSON] допомогу по втраті годувальника, дитина втратила таку допомогу майже за цілий рік. [PERSON] жодних дій щодо оформлення допомоги для дитини не вчиняв. Щодо того, що виконавче провадження закрите і [PERSON] не має змоги сплачувати аліменти, то це не є перешкодою, оскільки ніхто не забороняє йому у добровільному порядку надавати дитині матеріальну допомогу. На даний час утриманням та вихованням [PERSON] повністю займається [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Надав пояснення аналогічні тим, що зазначені у заяві про перегляд заочного рішення та відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що спілкувався із [PERSON] та дитиною по телефону таємно, коли [PERSON] не було вдома, бо той був проти такого спілкування. З дитиною не спілкувався тільки тому, що не хотів робити скандали в сім`ї колишньої дружини. Така була домовленість із [PERSON] Коли [PERSON] з дитиною приїжджала на Полтавщину, вони зустрічались, гуляли з дитиною. У [PERSON] приїжджав тричі. Перший раз днів через чотири після смерті [PERSON] , був на могилі, потім у січні 2018 року та приблизно через три тижні після цього. З дитиною побачитись не дали. До компетентних органів з приводу вчинення [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною звертався лише один раз. Не заперечує, щоб син залишився з [PERSON] та братом, якщо для [PERSON] це добре і він так хоче, але просить не позбавляти його батьківських прав, дати можливість зустрічатись і спілкуватись. Своїх батьківських обов`язків щодо участі у вихованні не виконує, оскільки йому в цьому перешкоджають. Матеріальної допомоги не надає, бо не може бути впевнений, що кошти будуть витрачені на дитину. Заборгованість за аліментами була, але погашав, про що приносив чеки у виконавчу службу. Надавав матеріальну допомогу шляхом переказу на банківську картку [PERSON] на її прохання, коли була така потреба. Представник відповідача адвокат Гальченко Н.Г. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки її довіритель [PERSON] бажає спілкуватися з дитиною, є благополучною людиною, має постійне місце проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра. Він не умисно не виконує своїх батьківських обов`язків, а тому що йому в цьому перешкоджають. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є чоловіком рідної сестри [PERSON] Сім`ю [PERSON] знає добре, спілкуються часто, їздять одне до одного в гості. [PERSON] та [PERSON] жили добре, сварок у сім`ї не було. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] ніякої участі у вихованні та розвитку дитини не брав, є велика заборгованість зі сплати аліментів. Зі слів малолітнього [PERSON] , коли вони з матір`ю їздили в Полтаву , з батьком вони не бачились. Однією з причин розлучення з [PERSON] , зі слів покійної [PERSON] , було те, що [PERSON] зловживав наркотичними засобами. [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] з 2011 року, [PERSON] виховував та повністю утримував [PERSON] , так як [PERSON] не працювала, та продовжує утримувати та виховувати після смерті матері. Дитина всім необхідним забезпечена, доглянута. Жодної різниці у відношенні [PERSON] до свого рідного сина [PERSON] та [PERSON] немає, піклується про обох однаково. [PERSON] бачив один раз, коли він приїжджав днів через десять після смерті [PERSON] [PERSON] показав [PERSON] де похована [PERSON] та вони між собою поспілкувались. Розмови не чув, але бачив їх під час розмови, конфлікту між ними не було. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] Покійна [PERSON] часто казала, що [PERSON] не сплачує аліменти. У [PERSON] є банківська картка, але на неї нічого не надходило. Знає, що [PERSON] спілкувалась по телефону з відповідачем з приводу сплати аліментів. [PERSON] та [PERSON] приїхали з Полтави у 2011 році, жили дуже добре, не сварились. Утримував сім`ю [PERSON] [PERSON] не працювала, лише за кілька місяців перед смертю влаштувалась на роботу. Коли захворіла [PERSON] , кошти на лікування позичали у людей, брали кредити, допомагала фірма де [PERSON] працювала. [PERSON] матеріальної допомоги тоді не надавав. [PERSON] дуже полюбив [PERSON] . До сина [PERSON] та [PERSON] відноситься однаково. [PERSON] від самого початку почав називати [PERSON] батьком. У Полтаву [PERSON] з сином їздили не часто, про те, що зустрічалась з колишнім чоловіка, жодного разу не розповідала. [PERSON] бачила один раз, коли він, після сороковин [PERSON] , приїхав зі своєю матір`ю, матір`ю [PERSON] та ще якимось чоловіком. Хотіли увірватись у будинок. Оскільки вона є власником будинку, викликала поліцію, бо вони дуже оскорбляли і казали, що спалять будинок. [PERSON] вважає своїм племінником. Свідок [PERSON] показала, що працює у дошкільному навчальному закладі «Веселка» на посаді вчитель-логопед. [PERSON] навчався у її групі. Дитина була хороша, скромна, врівноважена, доглянута, почувалася комфортно. [PERSON] не знає, ніколи його не бачила. Він ніколи в навчальний заклад не звертався, життям дитини не цікавився. Вихованням дитини займалася переважно мати [PERSON] , а також [PERSON] Дитина про біологічного батька нічого не розповідала, батьком вважала [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що за час проживання з [PERSON] , між останньою та [PERSON] постійно були конфлікти щодо несплати аліментів на [PERSON] . Знає, що [PERSON] зверталась до суду з цього приводу, представником була її мати [PERSON] . За час проживання [PERSON] та [PERSON] у Згурівці з 2011 року [PERSON] не бачив жодного разу. Через днів п`ять чи шість після смерті [PERSON] приїхав [PERSON] Йому показали могилу [PERSON] , домовлялись про те, що [PERSON] залишиться на вихованні у нього, [PERSON] може спілкуватись з [PERSON] , брати участь у його вихованні та матеріально допомагати, на літній період [PERSON] може приїжджати до [PERSON] Згодом у телефонному режимі [PERSON] сказав, що у нього ( [PERSON] ) є менший син, а він забере старшого. З того час між ними виник конфлікт. [PERSON] називала різні причини розлучення із [PERSON] , зокрема, неадекватність його поведінки, вживання легких наркотичних засобів. Із [PERSON] свідок [PERSON] проживав три місяці в Полтаві. За цей час жодного разу не бачив [PERSON] . Після переїзду у [PERSON] і до смерті [PERSON] [PERSON] не бачив. Знає, що в телефонному режимі [PERSON] спілкувалась із [PERSON] щодо несплати аліментів. У ці питання свідок [PERSON] не вникав, працював, забезпечував сім`ю. [PERSON] не працювала. Рахунок для сплати аліментів відкривала ще [PERSON] , рахунок діючий. Чи перераховував [PERSON] кошти на рахунок, не знає. Спілкуванню [PERSON] з [PERSON] не перешкоджав. [PERSON] їздила з сином на Полтавщину до її бабусі та тітки, до [PERSON] не їздили. Якби зустрічалась із [PERSON] , то сказала б, із [PERSON] відносини були дружні, нічого один від одного не приховували. [PERSON] розповідав, що зустрів один раз батька у Полтаві. Чи домовлялись про зустріч чи випадково, свідок не знає. Зі слів [PERSON] , [PERSON] матеріальної допомоги при зустрічі не надавав. Після смерті [PERSON] [PERSON] матеріальної допомоги [PERSON] не надавав. Рахунок на ім`я [PERSON] відкритий, [PERSON] його знає. Коли [PERSON] приїжджав з матір`ю, матір`ю [PERSON] та тіткою його не повідомляли про приїзд та ціль приїзду, поїхали у школу. Підняли скандал, що [PERSON] не було у школі. [PERSON] у цей час був у матері свідка [PERSON] зі своїм братом, оскільки здоров`я дитини похитнулось після смерті матері. Приїхали до нього додому з представником органу опіки та поліцією. На подвір`я він їх не пустив, оскільки цих людей не знає. Був скандал, викликали поліцію. [PERSON] та інші писали заяви про те, що свідок [PERSON] викрав дитину. Матеріали справи знаходяться у поліції та прокуратурі. Дитина бажання їхати в Полтаву не має. Телефони [PERSON] та інших родичів у [PERSON] є, спілкуватись з ними йому ніхто не забороняє. [PERSON] мала будинок у Полтавській області, земельну ділянку коло будинку та пай. Документи на пай викрала [PERSON] після смерті [PERSON] і забрала в Полтаву . Дитина оформленої спадщини після смерті матері не має. [PERSON] цим питанням не цікавиться, спілкується з [PERSON] , знає, що документи в неї, ніяких спроб оформити спадщину дитині не вчиняє, на контакт зі свідком [PERSON] після скандалу не йдуть. Він дзвонив після рішення суду [PERSON] , пропонував виплатити аліменти і залишитись у нормальних відносинах, на що отримав відповідь «ти хочеш моїх грошей». [PERSON] вважає сином, забезпечує його матеріально, до обох дітей відноситься однаково. [PERSON] називає його батьком з п`яти років. До ухвалення рішення суду про позбавлення батьківських прав не міг оформити дитині допомогу по втраті годувальника. Більше року дитина не отримувала допомоги ні від держави, ні від батька [PERSON] Зараз отримує допомогу приблизно у розмірі 867 грн. [PERSON] не забороняє спілкуватись з родичами, але він такого бажання не проявляє. До нього з родичів ніхто не дзвонить окрім [PERSON] , яка постійно влаштовує скандали з приводу спілкування з [PERSON] Просить поспілкуватися з дитиною, якщо [PERSON] хоче - спілкується, якщо ні, то ні. Це позиція дитини. Свідок [PERSON] , який брав участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку із зали судових засідань Київського районного суду м. Полтави, показав, що він є двоюрідним братом покійної [PERSON] . До її смерті тісно спілкувались з нею та [PERSON] , переважно по телефону. Зараз йому та іншим родичам чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною. З приводу вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною до компетентних органів особисто не звертався. Зі слів [PERSON] , після переїзду у [PERSON] став більше цікавитись життям сина. Спілкувались із [PERSON] тільки по телефону, бо не хотіла, щоб у сім`ї були скандали. Коли [PERSON] приїжджала до тьоті Валі, [PERSON] кілька разів приїжджав до сина. Чи надавав [PERSON] матеріальну допомогу, чи сплачував аліменти свідок не знає. Із [PERSON] не спілкувався після їх розлучення з [PERSON] , тому що сім`я розпалась, не бачив сенсу підтримувати відносини. Стосунками [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] не цікавився. Свідок [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку із зали судових засідань Київського районного суду м. Полтави, показала що є тіткою [PERSON] , яка виросла на її руках, були тісні стосунки. [PERSON] щоліта з червня по вересень був у неї, не хотів їхати, але там мама. Про скандали з [PERSON] їй невідомо. Чому [PERSON] розійшлася з [PERSON] не знає, ймовірно через матір [PERSON] Із свекрухою стосунки у [PERSON] були хороші, спілкувались по телефону, інтернету. Коли [PERSON] був менший і приїжджав до них, [PERSON] його відвідував, пізніше ні, бо дитина стала багато розказувати. Вона їздила на похорон, хотіла забрати [PERSON] , але той сказав, що поки буде в [PERSON] . Домовленість була, що [PERSON] привезе [PERSON] взимку на канікули. До цього [PERSON] не знала, зразу сподобався. Але після спілкування із [PERSON] думку змінила. Стверджує, що [PERSON] налаштовує [PERSON] проти родичів. [PERSON] знав про приїзд [PERSON] . Після похорон [PERSON] , щодня спілкувалася з [PERSON] по телефону. Зараз із дитиною зв`язку немає. Щодо майна [PERSON] , то половину паю оформила на себе її мати, а на дітей спадщина не оформлена. Будинок оформляти ніхто не збирається. На думку свідка, [PERSON] хоче виконувати свої батьківські обов`язки. Зараз не виконує, бо немає доступу до дитини. Проти волі [PERSON] ніхто не піде, але родичі хочуть бачити дитину. [PERSON] аліменти то платив, то не платив, суми їй невідомі. З метою врахування думки дитини при вирішенні питання, що стосуються її життя, у судовому засіданні заслухана думка малолітнього [PERSON] , який пояснив, що хоче залишитися з [PERSON] , якого вважає своїм батьком, та своїм меншим братом [PERSON] . Тато [PERSON] до нього і до брата відноситься однаково. [PERSON] забезпечує його матеріально, перевіряє домашні завдання, забезпечує побутові потреби. У будинку, де вони живуть з [PERSON] та братом, у нього окрема кімната, є місце для сну та відпочинку, все необхідне шкільне приладдя. Все, що потрібно, [PERSON] йому та брату купує. Біологічний батько за весь час, що він живе у [PERSON] , телефонував один раз, сказав привіт і на цьому все. За все життя бачив його кілька разів. Батьком [PERSON] не вважає, бо останній ніколи з ним не зв`язувався, не хоче з ним спілкуватись, ніколи нічого не дарував. Ніхто перешкод у спілкуванні з [PERSON] йому не чинить, не налаштовує його, він сам не хоче спілкуватися. Попросив [PERSON] купити йому нову картку до телефону. Номери [PERSON] та інших родичів має, але свого нового номера телефону нікому не дає. Не хоче спілкуватись з родичами, бо він їм вірив, а вони приїхали скандали влаштовувать, хотіли його забрати, не питаючи чи він цього хоче. В той день, коли приїжджав [PERSON] з іншими родичами, був у своєї бабусі, бо йому було погано, хворів. Не хотів зв`язуватись ні з батьком, ні з ким. Коли мав старий номер телефону, родичі постійно телефонували влаштовували скандали, вмовляли, що б він їм казав брехню, казали, що його тут годують таблетками, що йому тут погано, його битимуть, здадуть в дитячий будинок. Хоче, щоб Полтавського батька позбавили батьківських прав. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с.8). Мати дитини - [PERSON] померла [INFO] (копія свідоцтва про смерть - а.с.10). Шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19 січня 2009 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу - а.с.11). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження -а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до наказу ССДС Згрівської райдержадміністрації від 19 січня 2018 року №1 малолітній [PERSON] тимчасово влаштований на виховання в сім`ю [PERSON] та проживає в [ADDRESS] . Згідно з наказом відповідальність за життя та здоров`я [PERSON] несе [PERSON] (копія наказу - а.с.12, копія довідки про склад сім"ї - а.с.14). [PERSON] працевлаштований, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання ним створені належні умови для проживання та навчання дітей (копія довідки з місця роботи - а.с.24, копії характеристик - 18,23, копії медичних довідок - а.с.19, копії актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї - а.с.21,22). Малолітньому [PERSON] встановлено діагноз хронічний гастродуоденіт в стадії ремісії, стан після ЗЧМТ у віці 2 років, ВОВ (копія висновку про стан здоров"я, фізичний та розумовий розвиток - а.с.13). Отримання [PERSON] ЗЧМТ підтверджується також копіями результатів комп`ютерної томографії головного мозку від 17.08.2007 та 15.02.2008, які містяться в матеріалах справи. [PERSON] навчається у Згурівській ЗОШ І-ІІІ ступенів з 2012 року, серед вчителів та однолітків характеризується позитивно, має середній та достатній рівень знань з усіх шкільних дисциплін (копії характеристик з місця навчання - а.с.16,17). За час навчання дитини відповідач його навчанням не цікавився, на батьківських зборах присутній не був (копія письмової відповіді навчального закладу - а.с.15, довідки - а.с. 155, 156). [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 898,20 грн з лютого 2019 року (а.с. 184 - довідка). 31 січня 2017 року [PERSON] надав нотаріальну згоду на реєстрацію постійного місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 86 - копія заяви). 17 січня 2018 року [PERSON] звернувся до голови Згурівської РДА із заявою про визначення участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] : бачити кожного дня, водити до школи, приймати активну участь у його вихованні (а.с. 87 - копія заяви) та із заявою до начальника служби у справах дітей Згурівської РДА про взяття [PERSON] на облік, так як він проживає з [PERSON] (а.с. 88 - копія заяви). За результатами перевірки [PERSON] надано відповідь, про те, що під час бесіди з психологом [PERSON] висловив бажання залишитись з [PERSON] , так як вважає його батьком. В результаті видано наказ від 19.01.2018 № 1 щодо тимчасового влаштування малолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] (а.с. 92 - копія відповіді). У зв`язку з цим, мати відповідача зверталася на урядову гарячу лінію щодо невиконання службових обов`язків начальником служби у справах дітей та сім`ї Згурівської РДА, на що, за результатами перевірки, отримала відповідь, що фактів невиконання службових обов`язків начальником служби не встановлено (а.с. 94-95). 17 січня 2018 року [PERSON] звертався також до поліції та прокуратури з приводу того, що [PERSON] перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з дитиною (а.с. 89, 90-91 - копії заяви, пояснення). У зв`язку з цим йому надали відповідь, що в ході перевірки на підставі його заяви встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки будь-якого злочину чи правопорушення, оскільки вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються виключно в судовому порядку (а.с. 96 - копія відповіді). Після цього [PERSON] більше не звертався до компетентних органів з приводу вчинення йому перешкод у спілкуванні з сином, спроб зустрітися з сином [PERSON] більше не вчиняв, у судове засідання в яке викликався малолітній [PERSON] для заслуховування його думки [PERSON] особисто не з`явився, хоч міг побачитися з сином в приміщенні Згурівського районного суду Київської області. До суду [PERSON] з питань вчинення йому перешкод у спілкуванні з сином чи про відібрання дитини від інших осіб не звертався. [PERSON] офіційно працевлаштований, з 2018 року працює на посаді слюсаря-ремонтника у ФОП [PERSON] , позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 98, 99 - довідка, характеристика). На обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.с. 100,101 - копії довідок). У березні 2018 року [PERSON] звертався до Київського відділу ДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області, де отримав інформацію про те, що виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини, [INFO] , закрите у зв`язку зі смертю стягувача (а.с. 97 - копія постанови про закінчення виконавчого провадження). Відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . За місцем проживання створені умови для сну, відпочинку та навчання дитини (копія акту обстеження умов проживання - а.с.20). З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебував на лікуванні в психіатричній лікарні з 27.04.2002 року по 28.05.2002 року з діагнозом: соціальний розлад поведінки (копія повідомлення психіатричного закладу - а.с.27). Згурівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його сина та збільшення розміру аліментів (висновок - а.с.29-30). [PERSON] стверджує, що заборгованість за аліментами погашав, аліменти сплачував. Згідно з інформацією, наданою Київським відділом ДВС міста Полтави ГТУЮ в Полтавській області виконавчий лист № 2-1016, виданий 20.03.2007, перебував на виконанні з 01.06.2011 по 14.03.2018. За цей період [PERSON] надав квитанції про сплату аліментів на користь стягувача [PERSON] на загальну суму 38362,00 грн. Проте згідно доданої довідки-розрахунку сукупний розмір заборгованості [PERSON] за аліментами станом на листопад 2017 року складає 30618,62 грн. 14 березня 2018 року виконавче провадження закінчено у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] (а.с. 213, 214 - лист, довідка-розрахунок). Суд не бере до уваги надані відповідачем копії квитанцій про перерахунок коштів на рахунок [PERSON] як доказ того, що [PERSON] надавав матеріальну допомогу, оскільки у квитанціях платником вказана [PERSON] , мати [PERSON] , а не [PERSON] [PERSON] надав квитанцію № 1626-6645-4096-0508 від 15.06.2019, яка свідчить про те, що на рахунок [PERSON] він надіслав 1000,00 грн з призначенням платежу «подарок на день рождения». Жодних інших доказів того, що [PERSON] надавав матеріальну допомогу [PERSON] та сину [PERSON] як за життя [PERSON] так і після її смерті відповідач не надав. З огляду на наявні докази у справі, показання свідків та самого малолітнього [PERSON] суд не вважає надану квитанцію достатнім доказом того, що [PERSON] належним чином виконує батьківські обов`язки. Навпаки це свідчить про те, що [PERSON] був відомий особистий картковий рахунок сина, з допомогою якого він міг надавати останньому матеріальну допомогу проте свідомо цього не робив. Окрім цього, [PERSON] як законний представник дитини з дня смерті матері не вчинив жодних дій щодо оформлення дитині спадщини після смерті матері, оформлення пенсії по втраті годувальника, що призвело до того, що [PERSON] більше року не отримував пенсії по втраті годувальника і при цьому не отримував матеріальної допомоги від [PERSON] , а також до того, що спадкові права дитини до цих пір не оформлені у встановленому законом порядку. Суд при ухваленні рішення також не бере до уваги твердження свідків [PERSON] та [PERSON] щодо перешкод у їх спілкуванні з дитиною, оскільки це питання не вирішується в рамках цієї цивільної справи, щодо захисту такого свого права вони не зверталися до компетентних органів у встановленому законом порядку, та їх право на спілкування з [PERSON] як родичів по лінії матері не залежить від вирішення заявленого позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд встановив наявність фактів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, відсутність емоційного контакту між [PERSON] та його малолітнім сином, небажання малолітнього [PERSON] спілкуватися та проживати разом з відповідачем. Відповідач хоч і заперечує проти позбавлення його батьківських прав та висловлює бажання приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, проте фактично цього не робив як до смерті матері [PERSON] , так і після її смерті. Навіть після скасування заочного рішення суду на підставі його заяви, не змінив свою поведінку. За обставинами цієї справи доведено необхідність застосування крайнього заходу впливу, а саме позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, за час розгляду справи не довів свою готовність та бажання виконувати батьківські обов`язки щодо свого сина, не довів того факту, що йому перешкоджають у спілкуванні з сином і що він не має змоги надавати матеріальну допомогу [PERSON] , у судовому засіданні неодноразово висловлював позицію, що він не заперечує, щоб [PERSON] проживав з [PERSON] , якщо він цього хоче, але при цьому просив не позбавляти його батьківських прав. Відповідач [PERSON] умисно належним чином не виконує батьківські обов"язки щодо свого сина - [PERSON] , [INFO] , зокрема він регулярно не бачиться з дитиною, проживає окремо, не дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, не займається його навчанням та вихованням. З часу розлучення з матір`ю дитини, відповідач не виявляв бажання бачитись з сином, близько семи років дитину не відвідував. Після смерті матері дитини, відвідав сина лише один раз, після цього жодних спроб побачити дитину не вчиняв. Психоемоціний контакт між біологічним батьком та дитиною відсутній, про що свідчить особисте звернення дитини із письмовою заявою до ССДС щодо не бажання бачитись та проживати з відповідачем, а також його пояснення у судовому засіданні. На даний час дитина проживає з цивільним чоловіком його покійної матері - [PERSON] , та виявляє бажання і в подальшому проживати в сім"ї [PERSON] Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не маючи на це жодних поважних причин. Перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не вчиняє, дитина з власної волі не хоче спілкуватися з біологічним батьком та висловила бажання, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав щодо нього. Ознак тиску на малолітнього [PERSON] з боку [PERSON] чи інших осіб судом не виявлено. Враховуючи найкращі інтереси дитини, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина. Позбавлення [PERSON] батьківських прав не позбавляє його обов`язків щодо його малолітнього сина. В силу ст. 169 СК України, у випадку зміни поведінки щодо виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина, [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Окрім цього, на підставі ст. 168 СК України він має право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утриманнядитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що з відповідача вже присуджено до стягнення аліменти на утримання сина в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу). Позивач просить збільшити розмір аліментів до 1100,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За даними Державної служби статистики середня заробітна плата по Полтавській області становила: січень 2019 року - 8815,00 грн, лютий 2019 року - 8823,00 грн, березень 2019 року - 9480,00 грн, квітень 2019 року - 9698,00 грн, травень 2019 року - 9671,00 грн, червень 2019 року - 10132,00 грн, липень 2019 року - 10163,00 грн, серпень 2019 року - 9817,00 грн, відомості за вересень 2019 року Держкомстат ще не опубліковані. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років установлено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяв про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Проте це положення не поширюється на випадки збільшення чи зменшення розміру аліментів, а тому аліменти у збільшеному розмірі мають стягуватись з відповідача за загальним правилом виконання судових рішень з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на вищевказане суд вважає за необхідне збільшити аліменти та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи те, що за обставин, які встановлені судом, після позбавлення батьківських прав відповідача, дитина не може бути передана під опіку іншим родичам чи членам сім"ї, суд ваважає за необхідне передати малолітнього [PERSON] для опікування органу опіки та піклування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на все вище зазначене, суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON] , 2006 року народження, збільшити розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON] та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100 (одна тисяча сто) гривень 00 копійок щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, дитину передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. У частині стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави, а саме за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в розмірі 704,80 грн з розрахунку судового збору на дату звернення з позовом.

Outcome: partial