Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 22.06.2015 року у магазині «МебельЯн», де на підставі договору оренди від 01.12.2014 року, здійснює свою підприємницьку діяльність підприємець [PERSON], вона уклала усний договір купівлі - продажу дивана та крісла "Марсель", виробництва Білоцерківської меблевої фабрики "Веста" вартістю 26000 гривень з підприємцем [PERSON] в особі продавця [PERSON] Перед укладенням вказаного договору, вона ознайомилася з каталогом Білоцерківської меблевої фабрики "Веста", із зразком товару - диваном та кріслом "Марсель", обговорила з продавцем умови (якість, вартість, строки і місце доставки та інше). 22.06.2015 року, після укладення договору, в магазині "МебельЯн" позивачка сплатила продавцю [PERSON] кошти в сумі 26000, що підтверджується рахунком магазину, тобто свої зобов'язання за договором купівлі - продажу виконала в повному обсязі. Згідно домовленості продавець повинен був доставити замовлені меблі до її квартири протягом 14 днів. Однак до цього часу, відповідачі зобовязання за договором купівлі - продажу не виконали, що є порушенням розумних строків доставки. Внаслідок істотного прострочення відповідачами виконання зобов'язання воно втратило для позивачки інтерес. На її претензію від 27.07.2015 року повернути сплачені за товар гроші вони не реагують, звернення до Нетішинського відділення поліції не призвели до позитивного вирішення цього питання. В усній розмові відповідачі не відмовляються повертати сплачені за товар кошти, однак жодних фактичний дій не вживають, на телефонні дзвінки не відповідають, продовжують утримувати її кошти, чим завдають майнову шкоду. На підставі наведеного, позивачка в поданому позові просить стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 26000 гривень. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що в лютому 2015 року замовила в магазині "МебельЯн" вітрину вартістю 28000 гривень, з яких заплатила 20000 гривень як завдаток. Коли вказану вітрину привезли, вона виявила в ній брак, зателефонувала відповідачу [PERSON], він приїхав і забрав її. Через деякий час вона звернулася до нього з проханням повернути сплачені за вітрину кошти, однак він пояснив, що немає такої суми. Так як на той час їй потрібні були м'які меблі, вона вирішила придбати в магазині диван і крісло "Марсель" вартістю 26000 гривень. Тоді вона запропонувала доплатити до сплачених 20000 гривень ще 6000 гривень і таким чином оплатити вартість дивана та крісла, на що [PERSON] погодився. Вона доплатила ще 6000 гривень і останній видав їй накладну на суму 26000 гривень в підтвердження оплати та укладення договору купівлі - продажу. Вони домовилися, що через два тижні диван та крісло він привезе до неї додому, однак з 22.06.2015 року по даний час меблі їй не доставили. Жодних дій на виконання договору відповідачі не вчиняють. На даний час крісло [PERSON] привіз і поставив в магазині, а диван знаходиться на фабриці. Як пояснює останній він не має грошей для оплати його вартості. Враховуючи викладені обставини, позивачка просить позов задоволити. Крім того, стягнути з відповідачів сплачений нею судовий збір за подання позову та заяви про забезпечення позову, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2674 гривні. Представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. Пояснив, що у 2015 році позивачка замовила в магазині "МебельЯн" 2 вітрини та комод вартістю 28000 гривень, з яких заплатила 26000 гривень. Приблизно через два тижні замовлені меблі їй доставили додому, при цьому розпакували та обдивилися. Через 1 - 1,5 місяця позивачка прийшла в магазин і попросила забрати вітрини і комод, оскільки вони їй не подобаються і чоловік свариться. Вона приходила ще декілька раз, під різними приводами просила забрати ці меблі, але він не погоджувався, бо підстав для цього не було. Через деякий час позивачка звернулася до нього з пропозицією забрати вітрини та комод на продаж, а взамін просила привезти м'яку частину вартістю 26000 гривень, на що він погодився і видав їй накладну від 22.06.2015 року. Але при цьому вони домовилися, що диван та крісло їй привезуть лише після того, як будуть продані вітрини та диван. Крім того, про таку домовленість було написано на зворотній частині виданої їй накладної. На даний час комод продано, а вітрини - ні. У зв'язку з тим, що вітрини не продаються, відсутні кошти для придбання на фабриці м'якої частини. На даний час замовлене позивачкою крісло привезено та стоїть в магазині, а диван він не може привезти з фабрики через важке матеріальне становище, незначні доходи від підприємницької діяльності. Крім того, відповідач пояснив, що магазині "МебельЯн" здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець його син [PERSON], а він лише допомагає йому, виконує обов'язки продавця без укладення трудової угоди, веде справи від його імені. Відповідач фізична особа - підприємець [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача [PERSON]А, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.655, ч.1 ст.656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч.ч.1-3 ст.698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем фізичною особою - підприємцем [PERSON] 22.06.2015 року було укладено договір купівлі - продажу дивана та крісла «Марсель». За вказані меблі позивачка сплатила 26000 гривень. Вказані обставини підтверджується рахунком магазину "МебельЯн" від 22.06.2015 року. Факт отримання від позивачки коштів в розмірі 26000 гривень відповідач [PERSON] підтвердив в судовому засіданні. Станом на день розгляду справи фізична особа - підприємець [PERSON] замовлений товар - диван та крісло «Марсель» позивачці не доставив, що підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON] Згідно ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Таким чином вказаною нормою передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання). Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред'явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред'явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову. Позивачка [PERSON] обрала спосіб захисту своїх порушених прав, надіславши 29.07.2015 року претензію на адресу магазину "МебельЯн", в якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець [PERSON], яку отримала продавець даного магазину [PERSON] У вказаній претензії позивачка просила повернути їй до 01.08.2015 року кошти в сумі 26000 гривень, які вона сплатила за замовлені 22.06.2015 року меблі - диван та крісло "Марсель". Однак, станом на день розгляду справи, фізична особа - підприємець [PERSON] вказану вимогу не виконав. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що між ним та позивачкою була домовленість про доставку замовлених дивану та крісла "Марсель" лише після реалізації повернутих нею вітрин та комоду, про що було зазначено на звороті виданої їй накладної, оскільки він не надав суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин. Крім того, судом було оглянуто оригінал рахунку від 22.06.2015 року та встановлено, що на його зворотній стороні відсутні будь - які написи. Враховуючи вищевикладене, а також те, що на час розгляду справи предмет договору купівлі - продажу диван та крісло «Марсель» позивачці не доставлені та не передані, суд вважає, що порушені права [PERSON] підлягають захисту в обраний нею спосіб, а саме шляхом стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] сплачених нею коштів в розмірі 26000 гривень на виконання договору купівлі - продажу від 22.06.2015 року. Водночас, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки останній не є стороною договору купівлі-продажу, а лише виконує функції продавця в магазині «МебельЯн», де здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець [PERSON] Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено мінімальний розмір заробітної плати - 1378 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину складає 551 гривню 20 копійок. Як вбачається приходного касового ордеру № 19/16 та акту прийомки виконаних робіт від 27.04.2016 позивачка [PERSON] понесла витрати на отримання правової допомоги від фізичної особи - підприємця [PERSON] в сумі 2674 гривні, з яких: попереднє опрацювання матеріалів та судової практики, що регулюють спірні правовідносини 30.12.2015 року (1 год.) - 510 грн., підготовка позовної заяви до суду 11.01.2016 року (2 год.) - 990 грн., підготовка заяви про забезпечення позову 12.01.2016 року (1 год.) - 551 грн., надання правової допомоги під час розгляду справи в Нетішинському міському суді: 02.02.2016 року (30 хв.) - 275 грн., 23.03.2016 року (8 хв.) - 73 грн., 27.04.2016 року (30 хв.) - 275 грн.. Однак, як вбачається з журналів судових засідань, представник брав участь в судових засіданнях 1 год. (02.02.2016 року - 7 хв.; 23.03.2016 року - 5 хв.; 27.04.2016 року 48 хв. ), тому витрати на правову допомогу за участь представника в судових засіданнях складають 551 гривню 20 копійок. На підставі вищевикладеного, враховуючи час та вартість наданої представником правової допомоги поза судовими засіданнями та в судових засіданнях при розгляді справи, з відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] слід стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 2602 гривні 20 копійок (510 грн.+990 грн.+551 грн.+551,2 грн.) Крім того, з відповідача фізичної особи - підприємця [PERSON] також слід стягнути на користь позивачки судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею за подання позовної заяви, та судовий збір в розмірі 275 гривень 60 копійок, сплачений нею за подання заяви про забезпечення позову, враховуючи те, що остання була задоволена судом, а всього: 826 гривень 80 копійок.

Outcome: approved