Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, про визнання громадянина таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняття його з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі він не проживає та не зареєстрований, до листопада 2011 року там були зареєстровані та проживали його син [PERSON], його дружина [PERSON] та їх донька [PERSON], [INFO]. З листопада 2011 року його син [PERSON] зі своєю дружиною припинили шлюбні відносини і добровільно вирішили, що донька залишається мешкати разом з матір'ю. Відповідач разом з малолітньою дитиною переїхала до своїх батьків за адресою: [ADDRESS], де і мешкає по цей час, в тій квартирі відповідач разом з батьками має право власності на частку квартири. [PERSON] 30.07.2013 року знявся з реєстраційного обліку його квартири, залишилися зареєстрованими відповідач з донькою. Відповідач в спірній квартирі не виконує обов'язки члена сім'ї власника квартири, комунальні послуги не сплачує, особистих речей відповідача в квартирі не має, перешкод з його збоку не було, замки ніхто не міняв. Позивач є пенсіонером, має невелику пенсію, оплата комунальних платежів за осіб які зареєстровані в його квартирі є обтяжуваючим фактором. Просить визнати відповідача разом з малолітньою дитиною такою, що втратила право користування житловою площею та зняти їх з реєстраційного обліку. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання власності на 1/2 частини квартири, вселення до квартири, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні майном посилаючись на наступні обставини, що з [PERSON]. в шлюбі з 14.02.2002 року по 25.05.2012 рік. На весіллі її свекор [PERSON] подарував їм квартиру [ADDRESS], але належним чином її не оформив. Дана квартира була в жахливому стані і вона почала активно доводити квартиру до ладу. В грудні 2011 року відповідач вигнав її зі спірної квартири разом з малолітньою дитиною, не давши можливості спокійно забрати всі речі, а потім набув на вказану квартиру право власності. Просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, визнати за нею права власності на 1/2 частину квартири, вселити її в квартиру та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні, володінні, розпорядженні майном. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, заявленого ним позову, підтримали у повному обсязі, просив суд усунути перешкоди в користуванні ним квартирою [ADDRESS] та визнати [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловою площею квартири [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку. Зустрічні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала вказавши на їх незаконність та просила відмовити в повному обсязі. Зустрічний позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Третя особа представник виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в особі Грабарчук О.М. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечувала проти їх задоволення, вказавши, що не вбачається порушень прав малолітньої дитини, оскільки мати дитини має власне житло і є всі права зареєструвати себе та малолітню дитину за адресою своєї власності. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Третя особа Житлово-будівельний кооператив "Рассвет-37" в особі Мельничук Л.М. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, проти зустрічного заперечувала. Вказала на те, що [PERSON] знає з 1985 року, як члена кооперативу. [PERSON] знає з 2003-2004 року, в квартирі [ADDRESS] жила до листопада 2011 року, потім виїхала з квартири, забрала свої речі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Треті особи Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та головне управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися між собою у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року по 25.05.2012 року, що підтверджено матеріалами справи. Від шлюбних стосунків [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. Шлюб розірвано у встановленому законом порядку, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2012 року набрало законної сили 25.05.2012 року. Квартира [ADDRESS], відповідно до ордеру № 40 від 06.01.1986 року була надана [PERSON] на сім'ю з трьох чоловік, на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів робітників м. Кривого Рогу від 29.12.1985 року № 480. Згідно довідки ЖБ "Рассвет 37" № 683 [PERSON] є членом ЖБК "Рассвет-37", квартира [ADDRESS] сплачена повністю в серпні 1992 року, заборгованості за комунальні послуги станом на січень 2013 року немає. Згідно свідоцтва про право власності, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.06.2013 року Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до довідки ЖБ "Рассвет 37" № 779 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та малолітня [PERSON]. Відповідно до довідки ЖБ "Рассвет 37" № 780 в квартирі [ADDRESS] з 01 листопада 2011 року ніхто з прописаних осіб не проживає. Судом встановлено, що з 01 листопада 2011 року в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає, речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом б/н від 05.07.2013 року. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона була на весіллі [PERSON] та [PERSON] з боку [PERSON]. На весіллі [PERSON], батько молодого, говорив, що вони подарують молодим квартиру, яку саме не казав. Вона була в квартирі [ADDRESS], ця квартира кооперативна, [PERSON] за неї сплачував, виплатив він її в травні 1992 року. Свідок [PERSON] суду показала, що знає [PERSON] з дня весілля дітей, [PERSON] знає з 1999 року. Їй відомо, що квартира [ADDRESS] подарована [PERSON] з дружиною на весіллі молодим. Молоді вселились туди в літку 2010 року, до цього робили ремонт, поклеїли шпалери, в 2009 році змінили вхідні двері, замінили труби в ванні та туалеті, вставили розбиті вікна на балконні двері, ці всі роботи проводились в період супружного життя, хто за це все платив їй не відомо, але на це йшли і гроші [PERSON]. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що в день весілля, за столом [PERSON] сказав, що він дарує їм квартиру [ADDRESS] потім прописав їх в цій квартирі, але документально не зробив дарування. В цій квартирі вони поміняли труби в туалеті та ванній, кухні, поставили вхідні двері, повставляли розбити вікна. В кухні поклеїли шпалери, плитну на стелі. Труби міняли з 2002 року по 2005 рік. Вхідні двері поміняли в 2008-2009 р.. Шпалери та стелю клеїла в 2009 році. В листопаді 2011 року вона домовилась з вантажниками, в квартирі був [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вона при них забрала диван, стінку, ліжко, пральну машинку, свої та особисті речі дитини. Власником спірної квартири є [PERSON]. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Так, дійсно, у відповідності до положень Цивільного кодексу України, [PERSON] має право як власник володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Однак, при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, [PERSON] не є членом сім'ї [PERSON]. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Право користування житлом втрачає член сім'ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно були зареєстровані у спірній квартирі власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Так, судом встановлено, що [PERSON] є колишньою невісткою [PERSON], а малолітня [PERSON] - його онукою. В у спірному житловому приміщенні вона була зареєстрована в якості членів сім'ї. [PERSON] - син [PERSON] був також зареєстрований у спірній квартирі, але знявся з реєстрації у добровільному порядку. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в спірній квартирі з листопада 2011 року, вона має власне житло, а саме є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та було визнано сторонами по справі, де могла б зареєструвати малолітню дитину та гарантувати їй право користування житлом. За викладених підстав та встановлених у судовому засіданні обставин суд не може прийняти ствердження [PERSON], що квартира [ADDRESS] була подарована [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на весіллі, оскільки це документально це нічим не підтверджено, договір дарування відсутній, на той час він цього і не міг зробити, оскільки не був власником квартири, власником він став лише в червні 2013 року. З викладених підстав суд відмовляє в задоволені зустрічних позовних вимоги [PERSON] про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання власності на 1/2 частини квартири, вселення до квартири, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні майном, тому як позивачем по зустрічному позову не обґрунтовано і не доведено належними доказами позовні вимоги. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в первинному позові [PERSON] посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Позивні вимоги зустрічної позовної заяви не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме, оскільки позивачем [PERSON] при подачі зустрічного позову не сплачено судовий збір, підстав для звільнення її від сплати судового збору не вбачається, тому судовий збір підлягає стягненню з позивача [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial