Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

КП "Міськтепловоденергія" звернулося в суд позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги за опалення, водопостачання, водовідведення та техобслуговування мереж в сумі 5851грн. 08 коп. В обґрунтування вимог вказує, що відповідач отримує від позивача послуги з опалення, постачання холодної води, водовідведення та техобслуговування внутрішньо будинкових систем. Однак оплату за надані послуги відповідач не проводить, в зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.10.2011 року по 30.04.2014 року в сумі 5851грн. 08 коп, яку просить стягнути. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст.76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, які надає КП «Міськтепловоденергія» з опалення, постачання холодної води та техобслуговування внутрішньо будинкових систем постачання холодної та гарячої води, водовідведення,обслуговування внутрішньо будинкових мереж, які отримує за місцем проживання по [ADDRESS], про що свідчить довідка КП «Добробут», часткова оплата таких послуг відповідачем в попередні періоди, що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER]. Договір на надання цих послуг між сторонами не укладався. За змістом п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, та ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг. Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно особового рахунку, відкритого на ім.»я відповідача для оплати за отримані послуги, які надає КП „Міськтепловоденергія" за місцем проживання відповідача, споживач не проводить оплату отриманих послуг в зв»язку з чим утворилась заборгованість за опалення та технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж в розмірі 2660 грн 40 коп, за гарячу воду та технічне обслуговування - 1546 грн 32 коп, за холодну воду та технічне обслуговування - 747 грн 57 коп, за водовідведення - 896 грн 79 коп, що підтверджується розрахунком заборгованості по оплаті послуг. Суд вважає, що не укладення сторонами договору про надання послуг не може бути підставою для звільненні відповідача від оплати за надані послуги, оскільки навіть і при відсутності договору між сторонами відповідач, як власник квартири в багатоквартирному будинку, користується зазначеними послугами, проводив їх оплату за місцем проживання попередньо до спірного періоду, тому обов'язок по їх оплаті на нього покладено в силу закону. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що відповідач як споживач послуг зобов»язаний проводити оплату за спожиті послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем не надано, судом не здобуто доказів, що відповідач не отримувала такі послуги або послуги надавались неналежної якості. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати, понесені ним при пред»явленні позову в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України..

Outcome: approved