Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, індексації недоплаченої частини заробітної плати та компенсації недоплаченої частини заробітної плати за час відпусток та її індексації. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що розпорядженням відповідача від 24.02.2012 р. №01/06-07 йому з 05.03.2012 р. по 05.07.2012 р. була надана щорічна відпустка за період з 01.03.2003 р. по 31.12.2007 р. тривалістю 116 днів та відпустка період роботи з 17.01.2011 р. по 08.04.2011 р. тривалістю 5 календарних днів з 29.02.2012 р. по 04.03.2012 р. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 зі змінами, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки. Таким чином, для обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток враховуються виплати за період часу з 01.02.2011 р. по 31.01.2012 р. Однак, відповідач при обчисленні середньої заробітної плати для оплати часу відпусток не врахував нараховану в березні 2011 р. заробітну плату в розмірі 765,21 грн., індексацію в розмірі 5646,89 грн., а також нараховану за мировою угодою заробітну плату в розмірі 43075 грн., а всього 49487,10 грн., що призвело до зменшення розміру заробітної плати за час відпусток. Відповідно до п.7 Порядку №100 із періоду з 01.02.2011 р. по 31.01.2012 р. (12 місяців перед надання відпусток) виключаються святкові і неробочі дні (ст.73 КЗпП України), що становить 10 днів, кількість календарних днів року становила 365-10=355 днів, а сумарний заробіток становив 49487,10 грн. Таким чином, 49487,10 грн./355 днів=139,40 грн., а загальна тривалість відпусток становила 116 + 5 = 121 календарний день, недоплачена заробітна плата за час відпусток становить 139,40 грн. х 121 к.день=16867,40 грн., яка повинна бути проіндексована та прокомпенсована в звязку із затримкою виплати заробітної плати за час відпустки та її індексації. У звязку з цим, просить суд стягнути з відповідача на його користь недоплачену частину заробітної плати за час відпусток в розмірі 16867,40 грн. за період з 29.02.2012 р. по 05.07.2012 р.; індексацію недоплаченої частини заробітної плати за час відпусток в розмірі 10000 грн. за період з 25.02.2012 р. по 01.09.2017 р. та компенсацію недоплаченої частини заробітної плати за час відпусток та її індексації в звязку з порушенням строків їх виплат в розмірі 15000 грн. за період з 25.02.2012 р. по 01.09.2017 р. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ "Сумське НВО", [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON] та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ "Сумське НВО" №01/06-07 від 24.02.2012 р. надано [PERSON]: відпустку за період з 17.01.2011 р. по 08.04.2011 р. тривалістю 5 календарних днів з 29.02.2012 р. по 04.03.2012 р.; щорічну відпустку за період з 01.03.2003 р. по 31.12.2007 р. тривалістю 116 днів з 05.03.2012 р. по 05.07.2012 р.; відпустку за період з 29.02.2012 р. по 30.06.2012 р. тривалістю 8 днів з 06.07.2012 р. по 13.07.2012 р.; рішенням Апеляційного суду від 28.12.2011 р. [PERSON] поновлений консультантом з правових питань, але у звязку з відсутністю посади в штатному розкладі та відсутністю іншої роботи звільнено [PERSON] в звязку з скороченням чисельності з 16.07.2012 р. (а.с.3). Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15.03.2011 р. визнано мирову угоду між [PERSON] та представником відповідача [PERSON], згідно якої Об'єднана первинна організація профспілки працівників машинобудування та металообробки ВАТ "Сумське НВО ім.Фрунзе" зобовязалось відшкодувати [PERSON] 38000 грн. в рахунок недоплаченої заробітної плати, моральної шкоди та інших виплат на протязі 15-и календарних днів, починаючи з наступного дня після винесення судом ухвали про визнання мирової угоди (а.с.47). Позивач ставить вимогу про включення до виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати на період щорічної відпустки, кошти нараховані за мировою угодою, що була укладена між сторонами та затверджена ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 15.03.2011р. Дана вимога суперечить вимогам чинного законодавства. Так, порядок обчислення середнього зарплати на період відпустки врегульовано нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі Порядок №100). Як вбачається з тексту мирової угоди (а.с.25), відповідач відшкодовує [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 38 000 грн. Так, відповідно до п. 4 Порядку № 100, -при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо). Крім того п. 3 Порядку № 100 визначений перелік виплат, які включаються у розрахунок середньої заробітної плати: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками: високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. 3 огляду на то, що виплата за мировою угодою не входить до переліку виплат визначених п. 3 Порядку № 100, а за своєю суттю є одноразовою виплатою матеріальної шкоди, та не пов'язаною з виконанням роботи, вимога позивача про її включення до розрахунку є такою, що суперечить чинному законодавству. В іншій частині позовні вимоги є також безпідставними. Омкільки, відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. П.7 Порядку № 100 визначено нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Як вбачається з розпорядження № 3 від 13.01.2011р. (а.с.27),- позивачеві була надана щорічна відпустка з 18.01.2011р. по 28.03.2011 р., а 28.03.2011 р. позивач був звільнений. У зв'язку з перебуванням під час відпустки на лікарняному день звільнення був змінений на 07.04.2011р. (а.с.26). На виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011р. позивач був поновлений на роботі 24.02.2012 р. (а.с.24, 35-40). Таким чином з 01.02.2011 р. по 31.01.2012 р. позивач фактично не пропрацював жодного дня, жодним належним та допустимим доказом це не спростовується. Дана обставина також підтверджується копіями розрахунково-платіжних відомостей (а.с.41-46), з яких вбачається за період з 01.02.2011 р. по 31.01.2012 р. заробітна плата позивачеві не нараховувалась, оскільки він не відпрацював жодної години, виплачувались тільки відпускні, лікарняні та відшкодовувались кошти згідно мирової угоди. В даному випадку абз. 2 п. 4 Порядку № 100 визначає порядок обчислення середньої заробітної плати - в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Розмір посадового окладу позивача становив 1300 грн. 3 огляду на положення Порядку № 100 позовні вимоги про включення будь-яких інших виплат, про які зазначає позивач, є безпідставними. Також, неправомірною є вимога позивача щодо оплати 5 днів відпустки. Так, при звільненні в 2011 р. позивачеві була виплачена компенсація за невикористану відпустку в кількості 5 днів в сумі 319,65 грн. Дана обставина підтверджується довідкою-розрахунком від 10.03.2011р. (а.с. 31) та рішенням Апеляційного суду Сумської області визнано незаконним пункт розпорядження в частині надання 69 календарних днів відпустки, а потрібно 74 календарних дні, тобто дні, за які виплачена компенсація, повинні бути надані, що і було зроблено відповідачем в лютому 2012 р., проте ці дні вже були оплачені, тому вимога про їх повторну оплату є безпідставною. Крім того, вищезазначені 5 календарних днів надавались за період з 17.01.2011р. по 08.04.2011р., тому розрахунковим періодом згідно Порядку № 100 є 12 місяців, що передували наданню відпустки, в даному випадку це з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. Письмові докази по справі окремо та в своїй сукупності свідчать про: одноразовий характер виплати (відшкодування матеріальної шкоди) за мировою угодою (не включається до розрахунку згідно п. 4 Порядку № 100); відсутність фактичної роботи позивача протягом 01.02.2011 р. -31.01.2012 р. (оплата відпустки в розмірі посадового окладу 1300 грн. абз.2 п.4 Порядку №100); підтвердження факту оплати 5 календарних днів, наданих згідно п.1 розпорядження від 24.02.2012 р. та внесення цих днів до іншого розрахункового періоду згідно п.7 Порядку №100. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не було доведено протиправності дій відповідача та не надано доказів порушення його трудових прав, то суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до Об'єднаної первинної організації профспілки працівників машинобудування та металообробки ПАТ "Сумське НВО" про стягнення недоплаченої частини заробітної плати, індексації недоплаченої частини заробітної плати та компенсації недоплаченої частини заробітної плати за час відпусток та її індексації слід відмовити у звязку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed