Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з січня 2003 року проживає в [ADDRESS]. Даний будинок був наданий аграрним господарством "Івниця" позивачу та його сім»ї, до складу якої входить цивільна дружина [PERSON] та її дочка [PERSON], згідно ордера від 14.01.2003 року. Таким чином позивач володіє вказаним будинком більше десяти років і має право отримати його в приватну власність. Вказане підприємство зазнало неодноразових реорганізацій, що унеможливило встановити правонаступника. За даних обставин позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з вище зазначених підстав підтримав, пояснив, що він з 2003 року проживає в даному будинку, проводить в ньому ремонти та сплачує комунальні платежі. Іншого житла він не має. Просить суд позов задовольнити, так, як в позасудовому порядку він не може вирішити питання щодо оформлення будинку, оскільки підприємство, яке видало ордер на нього давно ліквідовано і неможливо встановити правонаступника. В подальшому позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повність та не заперечувала, щоб позивач став власником вказаного будинку . Від відповідачів [PERSON] та Івницької сільської ради надійшли заяви в яких вони позов визнають, проти задоволення не заперечують, просять справу розглянути у їх відсутності. Вислухавши пояснення позивача та відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2003 року [PERSON] було надано право на зайняття будинку в с. Івниця, що підтверджується ордером, в яких зазначено, що його сім"я складається з трьох членів, а саме : дружина - [PERSON], та дочка - [PERSON]. Згідно довідки Бердичівського МБТІ право власності на житловий будинок № [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстровано. Також даний будинок не перебуває на балансі Івницької сільської ради, згідно довідки № 169 від 16.02.2016 року та на балансі ТОВ «Івниця», що підтверджується довідкою № 25 від 19.02.2016 року. Листом Фонду державного майна України підтверджується, що житловий будинок який розташований в [ADDRESS], Андрушівського району, Житомирської області не обліковується в Єдиному реєстрі об»єктів державної власності. Не перебуває даний житловий будинок і на балансі Івницької сільської ради та інших підприємств, які знаходяться на території Івницької сільської ради, що підтверджується відповідними довідками. Згідно довідки архівного сектору Андрушівської районної державної адміністрації, до архіву не надходила ніяка документація щодо Аграрного господарства "Івниця" с. Івниця, Андрушівського району. Виходячи із довідки архівного сектору Андрушівської райдержадміністрації не можливо встановити правонаступника Аграрного господарства "Івниця". Відтак зазначений будинок не має власника, на підтвердження вказаного свідчать зазначені докази та відсутність правовстановлюючих документів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом . Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач у суді довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, і ніхто не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки, позивач добросовісно відкрито володіє даним майном, з 2003 року проживає та зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], Андрушівського району, і жодних претензій чи вимог з боку інших осіб щодо оспорювання права власності на вказаний житловий будинок не встановлено, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved