Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Обгрунтовує вимоги таким. Згідно договору купівлі продажу від 25 жовтня 2017року йому належить право власності на квартируу №55 в будинку №31 по вул.Космонавтів, м.Дружківки. В теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрований родич колишнього власника житла, тобто відповідач, який з 2014року в спірній квартирі не мешкає і його місце знаходження не відоме. Він не має можливості розпорядитися належним йому майном, оплачує усі комунальні послуги і за відповідача, що ставить його в скрутне матеріальне становище. Ухвалою суду від 10 серпня 2018року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засідані представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позові і просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. Відзив на позов не надав. Про дату, час, та місце розгляду справи повідомлений шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, сторінка Дружківського міського суду, розділ "громадянам", оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає. Надіслані на адресу його реєстрації судові повістки повертаються до суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання". Інше місце знаходження відповідача суду не відоме. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] з 25 жовтня 2017року, що підтверджується договором купівлі продажу квартири, який укладено між [PERSON], яка діяла по довіреності від імені [PERSON] і [PERSON] , та [PERSON] (а.с.3-5). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно положеннь статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що на момент придбання позивачем вказаної квартири, в ній залишився зареєстрованим родич колишніх власників квартири - відповідач [PERSON], який зареєстрований в квартирі з 08.12.2004року (а.с.15). Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім"ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім"ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім"ї. Згідно зі ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] у [PERSON] та [PERSON] припинилося у зв"язку з її відчуженням, [PERSON] утратив право користування цим жилим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідача в спірній квартирі створює перешкоди позивачу в користуванні ним своєю власністю, а тому такі перешкоди мають бути усуненні.

Outcome: approved