Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] державної нотаріальної контори про зняття заборони на майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона є власником 1/2 та 7/30 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Полубоярова, 7. 1/2 частка вказаного будинку належить їй згідно договору дарування; 7/30 часток вказаного будинку належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Власниками інших 4/30 та 4/30 часток будинку є її діти [PERSON] та [PERSON]. З метою реєстрації своїх прав на частки будинку, позивач звернулася до державного реєстратора [PERSON] районної державної адміністрації. При перевірці даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виявилося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна є запис про заборону на все майно, що належить [PERSON], без зазначення інших даних про особу. Вказана заборона зареєстрована 03.04.2006 року за № 3051613 [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі документа без номера від 16.07.1976 року, виданого Ворошиловградською конторою будбанку. До цього часу позивачу не було відомо про існування такої заборони. Більше того, як свідчить запис у договорі дарування від 03.11.1994 року, при посвідченні цього договору, нотаріус перевірила відсутність заборони на житловий будинок. Вказана обставина говорить про те, що у 1994 році вказана заборона була знята, але чомусь це не було зафіксовано належним чином. Факт існування заборони на майно, що належить [PERSON], стосується, майна свекрухи позивачки (матері її чоловіка) - [PERSON], яка померла 04.04.2001 року. Оскільки позивач та покійна [PERSON] є повними тезками - співпадають імя, по батькові та прізвище, що підтверджується текстом договору дарування від 03.11.1994 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] та паспортом позивачки. Існування заборони на все майно, що належить [PERSON], перешкоджає позивачу в реалізації своїх прав на розпорядження власним майном, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, заперечень щодо позовних вимог суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником 1/2 та 7/30 часток житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, який розташований за адресою: Луганська область, смт. Новоайдар, вул. Полубоярова, 7. 1/2 частка вказаного будинку належить їй згідно договору дарування, посвідченого 03.11.1994 року державним нотаріусом [PERSON] Державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1856 (а.с. 4-5); 7/30 часток вказаного будинку належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11.10.1994 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1674 (а.с. 6). Власниками інших 4/30 та 4/30 часток будинку є її діти [PERSON] та [PERSON], згідно того ж свідоцтва про право на спадщину (а.с. 6). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта є запис про заборону на все майно, що належить [PERSON], без зазначення інших даних про особу (а.с. 12). Вказана заборона зареєстрована 03.04.2006 року за № 3051613 [PERSON] державною нотаріальною конторою на підставі документа без номера від 16.07.1976 року, виданого Ворошиловградською конторою будбанку. До цього часу позивачу не було відомо про існування такої заборони. Факт існування заборони на майно, що належить [PERSON], стосується, майна свекрухи позивачки (матері її чоловіка) - [PERSON], яка померла 04.04.2001 року. Оскільки позивач та покійна [PERSON] є повними тезками - співпадають імя, по батькові та прізвище, що підтверджується текстом договору дарування від 03.11.1994 року (а.с. 4-5), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 13) та паспортом позивачки (а.с. 16). Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Згідно до ст. 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав, утворений Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; забезпечує ведення Державного реєстру прав; надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим законом; забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; здійснює інші повноваження, передбачені цим законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", інформація з Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надається у формі витягу, інформаційної довідки та виписки. Нотаріусом здійснюється надання інформації з Державного реєстру прав у формі витягу в результаті проведення державної реєстрації прав виключно під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Позивач [PERSON], обрала спосіб захисту своїх прав шляхом пред'явлення позовних вимог про зняття заборони на майно, який є обґрунтованим. Оскільки, на час розгляду справи, відповідно до вимог закону, заборону відчуження майна нотаріус, який наклав таку заборону, не знімає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.67 Постанови КМУ №703 від 22.06.201 року Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ст. 319 ЦК України,

Outcome: approved