Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 19.05.2008 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] уклали кредитний договір №VIWWGA0000002098, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 22607.90 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення кредиту 19.05.2015 року. 19.05.2008 року [PERSON] (іпотекодавець) та позивач уклали договір іпотеки №№VIWWGA0000002098, відповідно до умов якого іпотекодавець в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором передала в іпотеку будинок загальною площею 89 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м. Вказане нерухоме майно розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору іпотеки та враховуючи приписи ст. 6 Закону України "Про іпотеку" іпотека за цим договором також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . За змістом статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення відповідних умов Кредитного договору та відповідних приписів законодавства позичальник допустив прострочення виконання зобов`язань за Кредитним договором щодо повернення отриманого кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, та інших платежів. У зв`язку з вищевикладеним, у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 17.08.2018 року становить 151972,30 [Долар США] та складається з: наступних складових: 20833.72 [Долар США] - заборгованість за наданим кредитом; 12114,37 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 1555,00 [Долар США] - заборгованість по комісії; 117469,21 [Долар США] - пеня за порушення грошового зобов`язання. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 20833.72 [Долар США], яка складається із заборгованості за наданим кредитом. 25.11.2016 [INFO] іпотекодавець [PERSON] помер. 07.12.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Тиврівської державної нотаріальної контори. 29.05.2018 року позивачем було отримано відповідь Тиврівської державної нотаріальної контори з якої вбачається, що із заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто із спадкоємців померлого позичальника не звертався. З копій паспортів позичальника та відповідача вбачається, що вони були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач не відмовився від спадщини після смерті позичальника та проживав з ним на час відкриття спадщини, відповідач успадкував обов`язки спадкодавця за Кредитним договором. 15.07.2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на адресу відповідача направив лист-претензію, яка була залишена останнім без задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Статтею 23 Закону України "Про Іпотеку" визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи -іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Крім цього, слід звернути увагу на те, що норма статті 17 Закону України "Про Іпотеку" не передбачає такої підстави для припинення іпотеки як смерті іпотекодавця. В розрізі вищевикладеного, до відповідача у порядку спадкування перейшли права та обов`язки спадкодавця за Договором іпотеки. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIWWGA0000002098 від 19.05.2008 року в сумі 20833.72 [Долар США] - заборгованість за наданим кредитом звернули стягнення на будинок загальною площею 89 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на публічних торгах із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом, оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] заперечують проти задоволення заяви, і просять відмовити у її задоволенні, у зв`язку із Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення предмет іпотеки. Згідно ст.7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь- якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Судом встановлено, що 19.05.2008 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] уклали кредитний договір №VIWWGA0000002098, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 22607.90 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та з кінцевим терміном повернення кредиту 19.05.2015 року. 19.05.2008 року [PERSON] та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклали договір іпотеки №№VIWWGA0000002098, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк прийняв в іпотеку: будинок загальною площею 89 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору іпотеки та враховуючи приписи ст. 6 Закону України "Про іпотеку" іпотека за цим договором також поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак позичальником не виконано взятих на себе зобов`язань за договором. [INFO] іпотекодавець [PERSON] помер. Відповідачі - спадкоємці І черги в порядку спадкування за законом, були зареєстровані та проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою: [ADDRESS] , від спадщини після смерті позичальника не відмовилися, а тому відповідно успадкували і обов`язки спадкодавця за Кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Статтею 23 Закону України "Про Іпотеку" визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи -іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки, до відповідача у порядку спадкування перейшли права та обов`язки спадкодавця за Договором іпотеки. Відповідно до п.16.7 Договору іпотеки іпотекодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки метою задоволення своїх вимог в порядку, передбаченому п.22 Договору,. Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або за домовленістю сторін (п.22 Договору іпотеки). Відповідно до п.16.9. Договору іпотеки за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, в також на здійснення забезпечених іпотекою вимог. 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тому суд вважає, що вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" щодо звернення стягнення на будинок загальною площею 89 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed