Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить: Визнати незаконним її звільнення 31.08.2016 року згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк» від 31.08.2016 року №8-к "Про звільнення працівників у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Класикбанк". Змінити дату її звільнення на 2 листопада 2016 року, зарахувавши строк попередження з 1 вересня 2016 року по 1 листопада 2016 року включно , до періоду її роботи в ПАТ "Класикбанк". Визнати її, [PERSON], звільненою 2 листопада 2016 року в порядку п.1ст.40КЗпП у зв'язку з ліквідацією ПАТ "Класикбанк". Стягнути з відповідача та третьої особи на її користь відшкодування за вимушений прогул по причині незаконного звільнення та компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні за 69 робочих днів в сумі 81710,49 грн. Стягнути з відповідача та третьої особи на її користь відшкодування моральної шкоди в зв'язку із незаконним звільненням з роботи та не виплати компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні в сумі 22500 грн. Стягнути з відповідача та третьої особи на її користь відшкодування сплаченого судового збору в сумі 1450 грн. Допустити негайне виконання рішення з частині зміни дати звільнення . Представник відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Северин Юрій Петровича викликалися до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Клопотання представника відповідача про закриття провадження вирішено при призначенні справи до розгляду. Інші клопотання вирішенні під час судового розгляду шляхом постановлення ухвал суду без виходу до нарадчої кімнати. Позивач [PERSON], позов підтримала повністю та пояснила суду, що вона працювала в публічному акціонерному товаристві «Класикбанк». Влітку 2016 року в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, хоча наслідком цього не обов'язково є ліквідація банку. Її попередили про скорочення штату та у зв'язку із цим про звільнення. 31.08.2016 року її повідомили, що вона та інші працівники будуть звільнені у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Класикбанк» і 31.08.2016 року вона дійсно бачила проект наказу. Северин Ю.П. з'явився 01.09.2016 року і цього дня її ознайомили з наказом про звільненням у зв'язку з ліквідацією ПАТ «Класикбанк» та на її вимоги надали копію витягу з даного наказу і вручили трудову книжку. Їй дійсно пропонували продовжити роботу в банку на умовах цивільно - правового договору, проте при цьому оплату не гарантували, так само як не гарантували інші гаранті, передбачені законодавством, тому вона відмовилася укладати договір. Фактично 01.09.2016 року в результаті її незаконного звільнення вона залишилася без засобів для існування, так як вихідну допомогу їй не виплатили, остаточний розрахунок в день звільнення не провели. Вона вимушена була відмовитись від найму житла, а також мала проблеми з погашенням кредитних зобов'язань, оскільки розраховувала на належні їй виплати. Крім того, відповідач не подав у центр зайнятості відповідні звіти і через це, вона змогла стати на облік у центрі зайнятості лише 08.10.2016 року. На момент звільнення їй мали виплатити 49527,06 грн. Дану заборгованість їй погашали частково коли справа була в суді - 27.10.2016 року в сумі 13644 грн.,10.11.2016 року 16151 грн. та 01.12.2016 року в сумі 9230 грн. Залишається невиплачена заборгованість в сумі 10502 грн. Такі дії відповідача також є підтвердженням того, що з нею не провели остаточний розрахунок та не виплати всі належні їй суми в день звільнення. Представник позивача [PERSON] також підтримала позов повністю та пояснила, що на даний час у відповідача 15 осіб працюють по угодах цивільно правового характеру у зв'язку з ліквідацією банку. Ця обставина свідчить про те, що у відповідача наявні кошти, але з позивачем остаточний розрахунок не проведений до даного часу. Попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штатної чисельності працівників було незаконним, тому, що з наказів, які відповідач додав до матеріалів справи вбачається, що не існувало ніяких рішень про скорочення штатної чисельності і рішення про скорочення штатної чисельності приймалося лише на тій підставі, що було введено тимчасову адміністрацію банку, що не є згідно закону підставою для скорочення штатної чисельності працівників. Северин Ю.П. був тимчасовим адміністратором і він не мав повноважень попереджувати працівників банку про скорочення штатної чисельності. Натомість, позивача звільнили 01.09.2016 року у зв'язку з ліквідацією банку, що є іншою підставою, і про звільнення в зв'язку з ліквідацією позивача ніхто не попереджував. Крім того, Северин Ю.П. умисно порушив трудове законодавство, незаконно звільнивши позивача та не виплативши при цьому необхідні кошти, так як при звільненні позивача йому було відомо про відсутність коштів, необхідних для розрахунку при звільненні з позивачем, тим неменше він провів незаконне звільнення позивача і до даного часу не виплатив всі кошти, які мали бути виплачені при звільненні. З показів позивача [PERSON], як свідка вбачається, що звільнення в зв'язку з ліквідацією було несподіваним, так як саме про таку підставу звільнення вона не була попереджена. В зв'язку з несподіваним звільненням вона залишилася без засобів для існування. Крім того, в день звільнення їй не виплатили всі належні їй кошти. Через це вона мала значне психологічне навантаження, хвилювалася в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, мала поганий емоційний стан, вимушена була переїхати до батьків та вишукувати можливості розраховуватись за кредитними зобов'язаннями, так як остаточний розрахунок при звільненні з нею не провели. Порушені були її нормальні життєві стосунки, погіршився стан здоров'я. З показів представника позивача [PERSON] вбачається, що позивач є її дочкою. Після незаконного звільнення дочка мала сильні хвилювання, вона морально страждала через протизаконне звільнення та через те, що з нею не провели остаточні розрахунки. Так як про звільнення у зв'язку з ліквідацією позивача не попереджували, то така причина звільнення стала для неї шоком, вона мала підвищене психологічне навантаження в зв'язку з протиправними діями Северина Ю.П., який діяв в порушення трудового законодавства при звільненні позивача. Дочка мала підвищений тиск, головні болі, а також мала вегето судинні розлади через протиправні дії відповідача щодо неї. Судом досліджено такі інші докази. Копія паспорта громадянки України [PERSON], серії [NUMBER], копія трудової книжки [PERSON], серії [NUMBER] від 24.02.2006 року, копія наказу № 31 від 17 червня 2016 року уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класик банк» Северина Ю.П., копія повідомлення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класик банк» Северина Ю.П. від 17 червня 2016 року про наступне звільнення у зв'язку з тимчасовою адміністрацією, копія довідки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класикбанк» Северина Ю.П. про заробітну плату [PERSON], копія розрахункового листа [PERSON] за серпень 2016 року та про борг підприємства станом на 31.08.2009 року, копія індивідуальних відомостей про застраховану особу від 15.09.2016 року, копія витягу з наказу №8-к від 31 серпня 2016 року уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класик банк» Северина Ю.П., копія наказу №8-к від 31 серпня 2016 року уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класик банк» Северина Ю.П., заява [PERSON] від 31 серпня 2016 року, електронний посадочний документ від 31.08.2016 року, копія листа непрацездатності серії АГГ № 922908 від 12.08.2016 року, дублікат квитанції № 0.0.634730163.1 від 17.10.2016 року, копія рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.08.2016 року №1493, копія рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.07.2016 року № 1206, копія рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1004 від 14.06.2016 року, копія пенсійного посвідчення [PERSON], серії [NUMBER] від 25.05.2016 року, копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.04.2016 року, копія рішення правління Національного Банку України від 11.08.2016 року № 209-рш, копія журналу обліку трудових книжок, заява громадянина [PERSON] від 14.11.2016 року, заява громадянина [PERSON] від 11.11.2016 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 13 вересня 2011 року працювала на посаді начальника відділу супроводження клієнтських та банківських операцій в публічному акціонерному товаристві «Класикбанк» (далі - ПАТ «Класикбанк»). 14.06.2016 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1004 запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Класикбанк» по 14.07.2016 року, яку згодом було продовжено по 14.08.2016 року, а також призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Класикбанк» - Северина Ю.П., який 17 червня 2016 року видав наказ №31 "Про скорочення штату працівників" згідно якого позивача [PERSON] було попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням чисельності штату з 19 серпня 2016 року. 12 серпня 2016 року згідно рішення № 1493 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Класикбанк». Згідно даного рішення виконавча дирекція призначила третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Северина Юрія Петровича уповноваженою особою гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Класикбанк». Згідно наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Класикбанк" Северина Ю.П. від 31.08.2016 року №8-к позивача [PERSON] було звільнено з роботи 31.08.2016 року в порядку п. 1 ст. 40 КЗпП в зв'язку із ліквідацією. Згідно даного наказу позивачу мало бути виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 40 календарних днів невикористаної відпустки. 1 вересня 2016 року позивача [PERSON] було ознайомлено з наказом про звільнення та вручено їй трудову книжку. Відповідно до ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до п. 4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, наказом Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається новий наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку визначеному п. 2.10 цієї Інструкції. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того при припиненні трудового договору з підстави, зазначеної пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку (стаття 44 КЗпП). Згідно з положеннями ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.6 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Отже, судом встановлено, що позивача [PERSON] було звільнено відповідачем 1 вересня 2016 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП, тобто в день вручення їй трудової книжки, без виплат всіх сум, що належать позивачу [PERSON] від відповідача в день звільнення. Відповідно до ст. 240-1 КЗпП у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. В результаті затримки видачі трудової книжки у позивача [PERSON] мав місце вимушений прогул 31.08.2016 року, проте за даний робочий день їй нарахована та не виплачена заробітна плата станом на 1 вересня 2016 року. Крім того, з 1 вересня 2016 року - з дня звільнення позивача [PERSON]. останній не були виплачені всі суми, що належали їй від відповідача на день звільнення. Згідно досліджених судом письмових доказів останніми повністю відпрацьованими позивачем [PERSON] місяцями є липень та серпень 2016 року. В липні позивач відпрацювала 21 робочий день і заробітна плата без утримання з даної суми обов'язкових податків та інших платежів, передбачених законодавством склала 22500 грн. В серпні 2016 року позивач відпрацьовано 17 робочих днів та 5 робочих днів - тимчасової непрацездатності і заробітна плата без утримання з даної суми обов'язкових податків та інших платежів, передбачених законодавством склала 22500. Таким чином, нарахована заробітна плата без утримання з даної суми обов'язкових податків та інших платежів, передбачених законодавством за останні 2 місяці склала 45000 за 38 робочих днів. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 1184,21 грн. (45000 грн / 38 =1184,21 грн.) Також, період за який позивачу [PERSON] не проведено виплату всіх сум, що належать їй від відповідача в день звільнення - з 01.09.2016 року по 07.12.2016 року(день ухвалення рішення судом) складає 69 днів. Таким чином, сума, що належать позивачу від відповідача в день звільнення становить 81710,49 грн.(69 днів х 1184,21 грн.=81710,49). При цьому судом встановлено, що відповідач виплатив частково позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 39025 грн., що не є повним розрахунком на момент звільнення і не є підставою для зменшення сум, що належать позивачу [PERSON] від відповідача в день звільнення. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Судом встановлено, що внаслідок порушення відповідачем прав позивач [PERSON] на повний розрахунок при звільненні та порушення права на своєчасне отримання трудової книжки, позивачу [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилася в тому, що остання переносила душевні страждання в зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї, у зв'язку із порушенням її трудових прав, змушена звертатися до суду для захисту своїх прав, має підвищене психологічне навантаження, порушені її конституційні права. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідача у спричиненні позивачу [PERSON] моральної шкоди підтверджена в судовому засіданні, письмовими доказами, дослідженими судом та показаннями в якості свідків позивача [PERSON] та [PERSON] Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] суд враховує характер правопорушення, вчиненого відповідачем обсяг та глибину фізичних, душевних і психічних страждань позивача, вимоги розумності, виваженості та справедливості, характер і тривалість страждань, які переносила позивач стан її здоров'я, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках. В матеріалах справи відсутні докази, а відповідачем та його представниками в порушення ст.60 ЦПК України не були надані докази, що позивач [PERSON] була звільнена 31.08.2016 року і позивачу [PERSON] було виплачено всі належні їй суми при звільненні та у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є неналежним відповідачем, так як позивач не перебував з ним у трудових відносинах, виходячи з наступного. Відповідно до п. 8) ч.2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку. Згідно ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку відповідно до ст.47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону.. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується. Згідно ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю. Враховуючи викладене вище законодавство, суд вважає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є належним відповідачем і має нести відповідальність за порушення законодавства про працю при звільненні працівників банків, які ліквідуються(крім ліквідації банку за рішенням власників), в тому числі при звільненні позивач [PERSON] Суд також відхиляє доводи представника відповідача у вигляді письмових пояснень громадян [PERSON] та [PERSON], щодо ознайомлення позивача та отримання трудової книжки 31.08.2016 року, так як такі письмові пояснення не є належним доказом тверджень відповідача і останній не був позбавлений можливості заявляти клопотання про допит даних осіб в якості свідків. Крім того, з досліджених судом письмових доказів ( копія наказу про звільнення від 31.08.2016 року № 8-к, копії журналу обліку трудових книжок) вбачається, що з наказом про звільнення від 31.08.2016 року №8-к, в якому зазначалося про звільнення позивача [PERSON] 31.08.2016 року, позивач [PERSON] була ознайомлена лише 01.09.2016 року і цього ж дня отримала трудову книжку. Суд відхиляє доводи позивача [PERSON] про не попередження її відповідачем у встановленому законом порядку про звільнення у зв'язку з ліквідацією, так як 17 червня 2016 року позивача було попереджено про наступне вивільнення, що узгоджується з ч.1 ст. 49-2 КЗпП України, якою передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Тобто, відповідачем дотримано вимоги закону про попередження про вивільнення і та обставина, що в наказі відповідача зазначено у зв'язку із скороченням чисельності штату, а фактично відбувається процедура ліквідації а не скорочення чисельності штату, і позивача звільнено у зв'язку з ліквідацією, не є підставою для визнання звільнення незаконним та встановлення днем звільнення 2 листопада 2016 року. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково. Суд вважає, що слід визнати [PERSON] звільненою за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України з 1 вересня 2016 року з посади начальника відділу супроводження клієнтських та банківських операцій в публічному акціонерному товаристві «Класикбанк». Суд вважає, що слід стягнути відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача [PERSON] 81710,49 грн. середнього заробітку за час затримки належних звільненому працівникові сум з утриманням з даної суми обов'язкових податків та інших платежів, передбачених законодавством. Суд вважає, що позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково і з відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача [PERSON] слід стягнути 5000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Суд вважає, що з відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн.. Суд вважає, що з відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача [PERSON] слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 122 грн.48 копійок, оскільки при подачі позову розмір судового збору в частині відшкодування моральної шкоди становить 551,20 грн. На підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 4,35,36,37,46,47,48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ч.1 ст.40, ст. ст. 134, 231, 235, 237, ст. ст. 2,3, 8, 10, 11, 15, 61, 62, 79, 84, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial