Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 01.08.2013 року між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір Вклад «Депозит плюс на 12 місяців». Сума вкладу складає 7000 доларів США. У відповідності до умов зазначеного договору на суму вкладу нараховується 8 % річних на картку [NUMBER]. Крім цього нараховується 1 % в якості бонусу на картку GOLD Бонус плюс [NUMBER], яка має строк дії до травня 2017 року. Вказаний договір банківського вкладу позивач оформляла за місцем свого (на той час) проживання в [ADDRESS]. Після закінчення строку дії договору - 01.08.2014 року позивач звернулась до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з вимогою повернути їй депозитний вклад, на яку відповідач повідомив, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" припинив роботу на окупованій території, де було укладено договір, а відповідальність за порушення її прав на тимчасово окупованій території і відшкодування шкоди у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію. Вважаючи такі дії банку протиправними, позивачка просить суд зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй 8 % річних за користування вкладом до моменту повернення його повної суми згідно умов договору банківського вкладу; стягнути з відповідача суму вкладу в розмірі 7000 доларів США, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 67,30 доларів США, витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., 5000 грн. в якості компенсації за завдану їй моральну шкоду, що полягає в душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок відмови банку в поверненні належних їй коштів. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги з підстав, якими обґрунтована позовна заява. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав їх необґрунтованості. Вважала, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є належним відповідачем і не повинен повертати депозит, оскільки наданий позивачкою депозитний договір укладався у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу тимчасово окупована Російською Федерацією. Також зазначила, що позивачкою не надано доказів приймання банком від неї суми депозиту, в зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши доводи та заперечення учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір № SAMDNFF000736875318 Вклад «Депозит плюс на 12 місяців», сума вкладу по якому становить 7000 доларів США на строк до 01.08.2014 року включно. У відповідності до умов зазначеного договору на суму вкладу нараховується 8 % річних на картку [NUMBER]. Також нараховується 1 % в якості бонусу на картку GOLD Бонус плюс [NUMBER], яка має строк дії до травня 2017 року (а.с. 11). Згідно ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1060, ч. 1 ст. 1061 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Після закінчення строку дії договору депозиту [PERSON] зверталась до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" із заявами про повернення їй депозитного вкладу, на що банк повідомив, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" припинив роботу на окупованій території, де було укладено договір, а відповідальність за порушення її прав на тимчасово окупованій території і відшкодування шкоди у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію (а.с. 12-15). На думку суду, доводи представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про покладення Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на Російську Федерацію обов'язку по відшкодуванню шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації Криму, в зв'язку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є належним відповідачем по справі, не заслуговують на увагу, оскільки цей Закон може стосуватись ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині відшкодування йому шкоди за конфіскацію окупаційною владою в Криму майнового комплексу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а не вимог позивача до юридичної особи про отримання коштів за договором банківського вкладу, які не є шкодою. Твердження представника відповідача про здійснення компенсаційних виплат вкладникам РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» АНО «ФЗВ» суперечать ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та не стосуються [PERSON], яка не проживає на тимчасово окупованій території Криму, а зареєстрована і фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. З підстав наведеного суд вважає неприйнятними доводи представника банку щодо визнання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» неналежним відповідачем та необхідності звернення позивачки з позовом до створеного на території Криму «Фонду захисту вкладників» та безпосередньо до Російської Федерації, як держави, що здійснює окупацію Криму. Разом з тим, відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми банківського вкладу цей договір є нікчемним. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з пунктом 8 глави 2 "Приймання банком готівки" розділу ІІІ "Касові операції банків з клієнтами" Інструкції № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з наведеного, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-118 цс 14. Проте позивачкою та її представником не надано доказів, які б підтверджували внесення готівки на відповідний рахунок ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Судом спрямовувалися запити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з вимогою щодо надання відомостей про укладення, зарахування депозитних коштів чи їх повернення по договору № SAMDNFF000736875318 Вклад «Депозит Плюс на 12 міс.» від 01.08.2013 року, на які банк повідомив, що у зв'язку з відсутністю доступу до договорів з клієнтами на паперових та електронних носіях Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не має можливості надати інформацію щодо стану депозитного рахунку та вкладених коштів на ньому (а.с. 93, 108, 114). При наявності сумнівів у представника позивача щодо достовірності наданих банком даних, суд позбавлений можливості іншим чином їх перевірити. Враховуючи, що позивачкою не доведено факт прийняття банком грошових коштів від неї в сумі 7000 доларів США, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed