Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В позовній заяві позивач після уточнення позовних вимог вказала, що на підставі Рішення № 27 виконавчого комітету Балясненської сільської ради депутатів трудящих Диканського району Полтавської області від 30 березня 1973 року про надання дозволу індивідуального житлового будівництва її нині померлому чоловікові [PERSON] була виділена земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво в [ADDRESS], на підставі якого виконавчим комітетом Диканської районної ради депутатів трудящих на ім'я [PERSON] було видане Свідоцтво на забудову садиби в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. 21 березня 2001 року виконавчим комітетом Балясненської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Балясненська сільська рада/ видане Свідоцтво про право власності на жилий будинок, розташований у [ADDRESS] /далі - [ADDRESS]/, згідно якого визначено, що позивачу [PERSON], її померлому чоловікові [PERSON], а також їхнім синам [PERSON] та [PERSON] кожному належить по 1/4 частині житлового будинку. 28 квітня 2001 року державним нотаріусом Диканської державної нотаріальної контори /далі - Диканська держнотконтора/ видане свідоцтво про спадщину по закону, згідно якого за позивачем [PERSON] визнане право власності на спадкове майно - 1/4 частину вказаного житлового будинку, яка належала її померлому чоловікові [PERSON] [INFO] помер син позивача [PERSON] -[PERSON] Вказуючи на те, що вона має право на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], як дружина померлого [PERSON], так як будинок був побудований у шлюбі, вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, так як подала відповідну заяву до нотаріальної контори, її син - третя особа [PERSON] також фактично прийняв спадщину, так як на день смерті батька [PERSON] проживав разом з ним, в той час як нині померлий син [PERSON] спадщину не прийняв, позивач просить визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаного нерухомого майна, вважаючи, що право на іншу 1/4 його частину має її син - третя особа [PERSON] При цьому позивач просить поновити пропущений строк позовної давності, посилаючись на поважність його пропуску за станом здоров'я, визнати спільним майном подружжя - її та її нині померлого чоловіка [PERSON] - жилий будинок, розташований по [ADDRESS], припинити право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] на вказне майно, а також визнати частково недійним рішення виконавчого комітету Балясненської сільської ради від 16 березня 2001 року, свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], а також свідоцтво про спадщину по закону, видане державним нотаріусом Диканської держнотконтори 28 квітня 2001 року щодо розміру частин спадкового майна померлого [PERSON] Позивач [PERSON] у позовній заяві також вказала, що 27 лютого 1993 року виконавчим комітетом Балясненської сільської ради народних депутатів на ім'я її нині померлого сина [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] і на його ім'я був виданий будівельний паспорт. Однак фактично постійно [PERSON] будівництво будинку не здійснював, так як виїхав на постійне місце проживання у м. Запоріжжя. Нею та її нині померлим чоловіком [PERSON], а в подальшому після його смерті - з сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] був збудований флігель, який 11 грудня 2009 року рішенням № 62 виконавчого комітету Балясненської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Балясненська сільська рада/ був визнаний житловим приміщенням. На це приіщення були видані правовстановлюючі документи на ім'я її нині помелого сина [PERSON] Позивач вказала, що вона має право на 1/2 частину цього приміщення, так як приймала участь у його будівництві, а на іншу 1/2 частину мали право її нині померлий син [PERSON] та відповідач [PERSON], з якою він перебував у шлюбі. Тому вважала, що нині померлому [PERSON] належала 1/4 частина у вказаному приміщенні і саме вона в даний час є спадковим майном, на яке мають право вона, як мати померлого, відповідач [PERSON] як дружина, а також малолітні діти померлого [PERSON] - син [PERSON], інтереси якого представляє відповідач [PERSON], та донька [PERSON], інтереси якої представляє відповідач [PERSON] Виходячи з викладеного позивач просила визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], видане 03 серпня 2010 року на ім'я її нині померлого сина [PERSON], визнати за нею право власності на житлове приміщення, розташоване [ADDRESS], та стягти з неї на користь інших спадкоємців померлого [PERSON] грошову компенсацію. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і додатково вказала, будинок по [ADDRESS] будувався для сина [PERSON], так як спочатку планувалось, що він буде проживати у [ADDRESS]. Позивач [PERSON] також додатково вказала, що питання про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку, побудованого нею в шлюбі з чоловіком та розташованого по [ADDRESS], вона раніше не ставила, так як хворіла, а також вказала, що питання щодо права власності на вказане майно виникло через конфлікт між спадкоємцями після смерті її сина [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Від відповідача Балясненської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі його представника. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову не надійшо. Від третьої особи Диканської держнотконтори надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, заперечень проти позову не надійшло. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи без її участі, а також письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що підстави для застосування строку позовної давності відсутні, а також відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 3/4 частини житлового будинку по [ADDRESS], так як позивач у період оформлення документів у 2001 році не була пенсіонером, працювала, до нотаріуса з усіма документами щодо оформлення спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] зверталася сама, оформивши на своє ім'я все спадкове майно, її сини - нині померлий [PERSON] та третя особа [PERSON] до нотаріуса взагалі не зверталися. Відповідач [PERSON] також вважала безпідставними вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], вказавши, що будівнитцво будинку було розпочате у 1993 році і закінчене у 1999 році. Нині померлий [PERSON], якому воно належало, протягом тривалого часу - з 1993 року по 1997 рік -працював у місцевому колгоспі за місцем свого проживання у [ADDRESS], зароблені кошти вкладав у будівництво будинку, а в подальшому, після виїзду на інше місце проживання продовжував вкладати зароблені кошти у будівництво будинку. Тому вважала наявними підстави для відмови позивачу в позові щодо питань, які стосуються прав її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 1969 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Балясненською сільською радою. Рішенням № 27 виконавчого комітету Балясненської сільської ради депутатів трудящих 30 березня 1973 року нині померлому чоловіку позивачки [PERSON] була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] для індивідуального будівництва житлового будинку. В подальшому на підставі вказаного рішення на ім'я нині померлого чоловіка позивача [PERSON] було видане Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах, у якому був визначений строк будівництва з 21.08.1973 року по 21.08.1976 рік. У вказаний період житловий будинок по [ADDRESS] позивачем та її нині померлим чоловіком [PERSON] був побудований на земельній ділянці колгоспного фонду колгоспу ім. Чкалова, і вони стали проживати в ньому разом з своїми малолітніми на той час дітьми - нині померлим [PERSON] та третьою особою [PERSON] У липні 1989 року Полтавським бюро технічної інвентаризації був виготовлений Технічний паспорт реєстровий номер 1-157 на вказаний житловий будинок, згідно якого власниками будинку на той час зазначені нині померлий чоловік позивача [PERSON], позивач [PERSON] та їхні сини - нині померлий [PERSON] та третя особа [PERSON] і кожен мав рівну 1/4 частку /а.с. 35-39 т. 1/. З пояснень у суді позивача [PERSON] вбачається, що їхнє господарство було колгоспним двором, так як її нині померлий чоловік постійно працював у колгоспі. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Балясненською сільською радою 25 вересня 2000 року. 23 березня 2001 року на підставі рішення виконавчого комітету Балясненської сільської ради № 14 від 16 березня 2001 року /а.с. 184 т. 1/ виконавчим комітетом Балясненської сільської ради 23 березня 2001 року було видане Свідоцтво на право власності на жилий будинок, розташований в [ADDRESS], згідно якого майно належало чоловіку позивача [PERSON], позивачу [PERSON] та їхнім дітям [PERSON] та третій особі [PERSON] кожному по 1/4 частині /а.с. 34 т. 1/. 28 квітня 2001 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка /а.с. 173 т. 1/ і того ж дня їй державним нотаріусом Диканської державної нотаріальної контори було видане Свідоцтво про спадщину по закону серії АВР № 919720, згідно якого позивач одержала у власність 1/4 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], яка належала її померлому чоловіку [PERSON] /а.с. 33 т. 1/. З викладеного вище випливає, що житловий будинок по [ADDRESS] позивачем та її нині померлим чоловіком [PERSON] був побудований у 70-х роках минулого століття і у 1989 році на нього був виданий Технічний паспорт Полтавським бюро технічної інвентаризації з зазначенням усіх співвласників згідно діючого на той час законодавства. На той час діяв Цивільний кодекс Української РСР у редакції 1963 року, ст. 120 якого визначала, що майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності згідно ст. 112 цього Кодексу. При цьому колгоспний двір міг мати у власності підсобне господарство на присадибній земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні, житловий будинок, продуктивний скот, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному двору належали передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі у спільному господарстві колгоспу чи інше передане їм у власність двору майно, а також предмети домашньої обстановки та особистого користування, придбані на спільні кошти. Згідно ст. 123 ЦК Української РСР /у редакції 1963 року/ розмір часток члена колгоспоного двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включая неповнолітніх та непрацездатних. Право власності колгоспних дворів було припинене Законом України "Про власність" від 07.02.1990 року, який вступив в законну силу лише з липня 1990 року. З викладеного вище випливає, що виконавчим комітетом Балясненської сільської ради правомірно було прийняте 16 березня 2001 року рішення № 14 "Про оформлення права приватної власності на жилий будинок", в якому вказано, що господарство по [ADDRESS] згідно погосподарської книги № 3 на 01.07. 1990 року відносилось до колгоспного двору, членами якого були нині померлий чоловік позивача [PERSON], позивач [PERSON] та їхні сини - ніні померлий [PERSON] та третя особа [PERSON] /а.с. 184 т. 1/. Таким чином в подальшому виконавчим комітетом Балясненської сільської ради 23 березня 2001 року правомірно було видане Свідоцтво про право власності на жилий будинок по [ADDRESS] на ім"я чотирьох співвласників з рівними частками у майні - нині померлого чоловіка позивача [PERSON], позивача [PERSON] та їхніх синів - ніні померлого [PERSON] та третьої особи [PERSON], яке 28 березня 2001 року було зареєстроване у визначеному на той час порядку у Полтавському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 154 /а.с. 34 т. 1/. В подальшому на підставі вказаного свідоцтва нотаріусом правомірно було видане Свідоцтво про спадщину по закону серії АВР № 919720, згідно якого позивач одержала у власність 1/4 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], яка належала її померлому чоловіку [PERSON] Вказане свідоцтво у визначеному на той час порядку було зареєстроване у Полтавському бюро технічної інвентаризації 30 травня 2001 року за реєстровим № 157 /а.с. 33 т. 1/. При цьому позивач у судовому засіданні пояснила, що вказані документи вона оформляла особисто, їй було відомо про їхній зміст і вони постійно зберігалися і в даний час зберігаються у неї за місцем її проживання. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність відстав для задоволення позову позивача [PERSON] в частині визнання за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], визнання спільним майном подружжя - її та її нині померлого чоловіка [PERSON] - вказаного жилого будинку, припинення права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] на вказне майно, визнання частково недійним рішення виконавчого комітету Балясненської сільської ради № 14 від 16 березня 2001 року, Свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок, виданого 23 березня 2001 року виконавчим комітетом Балясненської сільської ради, а також Свідоцтва про спадщину по закону, виданого державним нотаріусом Диканської держнотконтори 28 квітня 2001 року щодо розміру частини спадкового майна померлого [PERSON] При цьому суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного позивачем строку позовної давності, так як право позивача щодо викладених вище обставин про визнання права власності на спірний житловий будинок, розташований по [ADDRESS], порушене не було. Суд не вирішує питання щодо подальшої долі 1/4 частини спадкового майна у вказаному вище житловому будинку, яка належала нині померлому сину позивача [PERSON], так як позивач не ставить питання про вирішення долі цього майна як спадщини, а суд, згідно норм діючого цивільно-процесуального законодавства, самостійно не може вийти за межі позовних вимог. В судовому засіданні також встановлено, що на підставі рішення без номера виконавчого комітету Балясненської сільської ради від 27 лютого 1993 року на ім'я нині померлого сина позивача [PERSON] - [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку [ADDRESS] і того ж року районним архітектором Диканського району був виготовлений будівельний паспорт на будівництво такого будинку /а.с. 5-8 т. 1/. Рішенням виконавчого комітету Балясненської сільської ради № 62 від 11 грудня 2009 року за заявою нині померлого [PERSON] був визнаний житловим приміщенням збудований ним флігель, розташований по [ADDRESS]. Того ж року Відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Диканської районної державної адміністрації був виданий будівельний паспорт на переобладнання літньої кухні в житловий будинок по [ADDRESS] на ім'я забудовника [PERSON] /а.с. 9-12 т. 1/. 03.08.2010 року виконавчим комітетом Балясненської сільської ради на ім'я [PERSON] було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС № 785443 на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], яке 12.08.2010 року у визначеному на той час порядку було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно /а.с. 13-14 т. 1/. 11.01.2010 року Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" на ім'я [PERSON] згідно інвентаризаційної справи № 406 був виданий технічний паспорт на вказаний житловий будинок реєстровий № 2-361 /а.с. 15-17 т. 1/. Вислухавши у суді пояснення позивача [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], оцінивши матеріали справи у сукупності, суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав нині померлому сину позивача [PERSON] на законний підставах і відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 його частину у зв'язку з тим, що вона приймала участь у його будівництві, виходячи з наступного. Право власності громадян в Україні регуюється загальними нормами, визначеними ст.ст. 316-319 та 325 ЦК України. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.ст. 379 та 380 ЦК України визначають поняття житла як об'єкта права власності. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з дня народження і до кінця 1999 року майже постійно проживав у [ADDRESS] разом з батьками. У березні 1987 року він був прийнятий на роботу в колгосп ім. Чкалова, правонаступником якого в подальшому стала Приватно-пайова спілка селян "Балясне", де працював до 1999 року. Перерив у роботі був з вересня 1987 року по червень 1992 року у зв'язку з навчанням у технікумі та проходженням обов'язкової військової служби. Це підтверджується виданою на його ім'я трудовою книжкою колгоспника /а.с. 110-113 т. 1/. Позивач [PERSON] у суді пояснила, що житловий будинок по [ADDRESS] будувався саме для старшого сина - нині померлого [PERSON] Вказане підтвердили у судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] При цьому свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він приймав участь у будівництві стін вказаного житлового приміщення. Це було у період, коли син позивача [PERSON] ще працював у колгоспі. Сам по собі той факт, що вказаних свідків для будівельних робіт наймала та розраховувалась з ними саме позивач не свідчить про те, що нині померлий її син [PERSON] не приймав участі в будівництві будинку та не надавав коштів на його будівництво та придбання необхідних будівельних матеріалів. При цьому у суді позивач зазначала той факт, що у будівництві цього будинку приймали участь її син [PERSON] та його дружина - відповідач [PERSON] Сам по собі той факт, що позивач приймала участь у будівництві вказаного будинку не свідчить про наявність у неї права власності на 1/2 його частину, так як матеріальна допомога та допомога працею батьків своїм дітям є їх правом, яким позивач і скористалась, надаючи допомогу сину у будівництві будинку. У судовому засіданні позивач також вказала, що вона не висловлювала жодних заперечень проти того, щоб право власності на житловий будинок по [ADDRESS] було оформлене на ім'я її нині померлого сина [PERSON] до часу смерті останнього, коли виникли суперечки між спадкоємцями щодо спадкового майна. Таким чином суд не вбачає підстав для визнання частково недійсним Свідоцтва про право право власності не нерухоме майно, виданого на ім'я нині померлого [PERSON] та для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] і позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, так як вказаний житловий будинок належав нині померлому [PERSON] на законних підставах і в даний час є спадковим майном. 25 червня 2005 року нині померлий син позивача [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області. Від вказаного шлюбу [INFO] народився син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 09 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області. Крім того у нині померлого [PERSON] є малолітня донька [PERSON], [INFO], матір'ю якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області. [INFO] син позивача [PERSON] - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 30 травня 2012 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Після його смерті у визначеному ст. 1269 ЦК України порядку до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці 1-ї черги за законом - позивач [PERSON] як мати, відповідач [PERSON] як дружина в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], а також відповідач [PERSON] в інтересах малолітньої доньки померлого - [PERSON] відповідно до норм ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 60 та 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З викладеного вище випливає, що житловий будинок по [ADDRESS] остаточно був побудований та право власності на нього було оформлене під час перебування нині померлого [PERSON] у шлюбі з відповідачем [PERSON], тому вона має право на 1/2 частину вказаного будинку як його дружина. Інша 1/2 частина цього будинку є спадковим майном, на яке мають право вказані вище спадкоємці 1-ї черги за законом, тобто позивач [PERSON], відповідач [PERSON], малолітній [PERSON] та малолітня [PERSON], де кожному належить право власності на 1/8 частину вказаного житлового будинку відповідно до ст. 1278 ЦК України. У позовній заяві позивач просить також стягти з неї на користь інших спадкоємців померлого [PERSON] грошову компенсацію за їхні частки у вказаному будинку. Вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] подала суду заяву про визнання позовних вимог і не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на вказаний житловий будинок та погодилась одержавти від позивача грошову компенсацію належної їй частки у нерухомому майні, а також частки, яка належить її малолітньому сину [PERSON] Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, батьки можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Балясненської сільської ради № 15 від 04 березня 2014 року як органу опіки та піклування надано згоду відповідачам [PERSON] та [PERSON] на відмову від частини спадщини, яка належить малолітнім дітям померлого [PERSON] за умови отримання грошової компенсації від позивача [PERSON] /а.с. 37 т. 2/. За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] права власності на 7/8 частин житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] з виплатою відповідачу [PERSON] грошової компенсації в сумі 15 125 грн. за належні їй 5/8 частин у вказаному майні та грошової компенсації в сумі 3025 грн. за належну її малолітньому сину [PERSON] 1/8 частку у нерухомому майні, а всього разом 18 150 грн., виходячи з оцінки вказаного майна /а.с. 1-30 т. 2/. Позовні вимоги щодо виплати відповідачу [PERSON] грошової компенсації за 1/8 частку у майні, яке належить її малолітній доньці [PERSON], задоволенню не підлягають у з'язку з відмовою відповідача [PERSON] прийняти грошову компенсацію та прийняттям спадщини малолітньою [PERSON] після смерті батька. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України і з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з переїздом з посійного місця проживання до місця розгляду справи судом, а саме - витрати на придбання пального в сумі 1117 грн. 52 коп., а також поштові витрати в сумі 35 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 960 грн., а всього разом - 2112 грн. 72 коп. Суд не вбачає підстав для стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] судових витрат у виді добових та втраченого заробітку, так як відповідачем [PERSON] не надані документи, які б підтверджували надання їй відгулів на робочому місці у дні явки до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed