Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

03 травня 2019 року до суду надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" в якому позивач просив визнати незаконним наказ товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" № 1051-к від 21 грудня 2018 року про звільнення у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно ч.4 ст.40 КЗпП України; змінити дату та підставу формулювання його звільнення, як старшого зміни на складі ТОВ "Рабен Україна", з п. 4 ст. 40 КЗпП України з 21 грудня 2018 року на ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 10 жовтня 2018 року, відповідно до поданої заяви про звільнення з поважних причин; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" внести запис до трудової книжки [PERSON] "Звільнений завласним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання, ст.38 КЗпП України";стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 86 258,82 грн.;стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку;стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" на його користь понесені ним судові витрати. Свій позов обґрунтовував тим, що він 22 жовтня 2012 року був прийнятий на роботу в ТОВ "Рабен Україна". 03.02.2014 року його переведено на посаду керівника складу в ТОВ "Рабен Україна". 01.09.2014 року переведено на посаду старшого зміни на складі в ТОВ "Рабен Україна". 10 жовтня 2018 року, позивачем зареєстровано заяву, вхідний номер № кі 1810-736, про звільнення з роботи за власним бажанням з поважної причини в зв`язку з терміновим переїздом на нове місце проживання за сімейними обставинами до Вінницької області. До даної заяви додано копію паспорту дружини, [PERSON] , із зазначенням її місця реєстрації у Вінницькій області Могилів-Подільський район с.Кукавка. Окрім цього в якості доказу переїзду на нове місце проживання до заявидодано копію квитка ПАТ "Укрзалізниця" від 10.10.2018 року, на ім"я позивача з міста Києва до міста Вінниця. Позивач зазначає, що 10 жовтня 2018 року копію наказу про звільнення йому не надано та трудову книжку не видано, розрахунок при звільненні не здійснено. Станом на березень місяць 2019 року відповідач не надав жодної інформації про звільнення, тому позивач змушений був звернутися до адвоката за наданням правової допомоги. Адвокатом Оснач С.А. було направлено адвокатський запит до ТОВ "Рабен Україна" з метою отримання інформації про стан розгляду заяви про звільнення за власним бажанням. 29 березня 2019 року під час підписання акту прийому - передачі виконаних робіт адвокатом Оснач С.А., на підставі укладеного договору про надання правничої допомоги від 10.10.2018 року, адвокат надала позивачу копію адвокатського запиту до ТОВ "Рабен Україна" від 04.03.2019 року, копію адвокатського запиту до ТОВ "Рабен Україна" від 22.03.2019 року і надані ТОВ "Рабен Україна" відповіді на дані запити. Разом з наданими документами, передані копії документів, які надані ТОВ "Рабен Україна" до відповідей на адвокатські запити, а саме:копію наказу № 1051-к про звільнення від 21.12.2018 року; копію листа на адресу [PERSON] від 12.10.2018 року; копію листа на адресу [PERSON] від 29.10.2018року;копію листа №197 від 21.12.2018року. Таким чином позивач зазначив, що 29 березня 2019 року йому стало відомо про те, що його не було звільнено відповідно до поданої ним заяви на підставі ст. 38 КЗпП України, а звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з прогулом без поважних причин. У відповіді на адвокатський запит № кі 1903-238 від 19 березня 2019 року, фінансовий директор Коваленко В.С. вказала про те, що від позивача 10.10.219 року було отримано заяву про звільнення за власним бажанням з поважних причину зв`язку з переїздом, у задоволенні якої було відмовлено. Окрім цього, до відповіді на адвокатський запит, ТОВ "Рабен Україна" було додано копію листа від 12 жовтня 2018 року, який було відправлено ТОВ "Рабен Україна" рекомендованим листом на невідому йому адресу та невідомій особі найменування адресата вказано " [PERSON] ", а адреса адресата зазначена " [ADDRESS] " , Хоча його прізвище " [PERSON] " та адреса його реєстрації " [ADDRESS] ". Даний лист було повернуто до ТОВ "Рабен Україна" за закінченням терміну зберігання. Саме в даному листі менеджер по персоналу Грабова Ю.Т. зазначила:"10 жовтня 2018 року Ви зареєстрували заяву про звільнення з поважних причин у зв`язку з переїздом. Однак надані документи не є достатньою аргументацією для звільнення саме за цією статтею. Тому Ваша заява вважається недійсною." Станом на 15 квітня 2019 року, трудової книжки позивачу не було видано. На підставі належно оформленої довіреності, Оснач Світлана Анатоліївна , за його дорученням, отримала трудову книжку, про що нею зазначено відповідний запис в книзі введення та обліку трудових книжок ТОВ "Рабен Україна", порядковий номер запису №603. У трудові книжці зазначено про те, що 21 грудня 2018 року позивач звільнений з роботи за прогул без поважних причин згідно п.4 ст. 40 КЗпП України. 25 квітня 2019 року, позивач особисто звернувся до відділу кадрів ТОВ "Рабен Україна", з метою ознайомлення та отримання копії наказу про звільнення. Однак копію наказу з відміткою, на якій ним зазначено про отримання останнього саме 25 квітня 2019 року,менеджер з персоналу Грабова Ю.Т. відмовилась надати не пояснюючи причин відмови. Позивач зазначає, що звільнення за власним бажанням з поважної причини дає право працівнику не затримуватися на роботі два тижні і бути звільненим навіть у день подання заяви про звільнення. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст.47, 116 КЗпП). Днем звільнення вважається останній день роботи. Тобто відповідач, отримавши 10 жовтня 2018 року його заяву про звільнення за власним бажанням з поважних причин, не розглянув її по суті, безпідставно визнав її недійсною, та не звільнив незаконно його з роботи відповідно до ст. 38 КЗпП України, всупереч встановленим нормам трудового законодавства. Підстав для звільнення за прогул без поважних причин 21 грудня 2018 року не було. 24 квітня 2019 року позивачем на адресу Головного Управління Держпраці у Київській області та Управління праці та соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації, було направлено скарги на незаконні дії посадових осіб ТОВ "Рабен Україна" з метою перевірки додержання законодавства про працю Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", щодо законності підстав звільнення його з роботи за прогул без поважних причин, законності підстав відмови у звільнення за власним бажанням з поважних причин. Позивач вказує, що ним написано заяву про звільнення за власним бажанням 10 жовтня 2018 року, а трудову книжку отримано 15 квітня 2019 року. Тобто відповідачем порушено строки видачі трудової книжки з вини роботодавця. Відповідно до ст. ст. 47, 1.16 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Визначення розміру середньої заробітної плати необхідно проводити до Порядку обчислення середньої заробітної плати., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Згідно до довідки про доходи від 09.10.2018 року, виданої [PERSON] ТОВ "Рабен Україна", - розмір заробітної плати за серпень 2018 року становив - 15 639, 94 грн., а за вересень 2018 року - 13 113,00грн.Тобто середня місячна заробітна плата становить15 639,94+13 113,00= 28 752,94 : 2=14 376,47грн. Відповідачем не було видано трудову книжку з 10 жовтня 2018 року по 15 квітня 2019 року, тобто протягом 6 місяців та 5 днів.Отже стягненню з відповідача за порушення строків видачі трудової книжки підлягає 6x14 376,47= 86 258,82 грн. Окрім цього, відповідачем порушені строки розрахунку при звільненні передбачені ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно відповіді TOB "Рабен Україна" від 19 березня 2019 року на адвокатський запит від 04.03.2019 року, зазначено про те, позивачу було виплачено розрахунок при звільненні 21 грудня 2018 року в розмірі 9091,96 грн. Однак, так як позивач заяву про звільнення написав 10 жовтня 2018 року, відповідач мав би провести розрахунок у відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тобто відповідачем було порушено строки розрахунку, та відповідно підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, відповідач повинен був розрахуватись із позивачем 10 жовтня 2018 року, однак перерахував кошти на його рахунок лише 21 грудня 2018 року. Тобто з відповідача повинно бути стягнено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (день винесення рішення судом) з урахуванням перерахованих коштів в розмірі 9091, 96 грн. Позивач також зазначив, що у зв`язку з порушенням його трудових прав, йому завдано моральної шкоди. Вважає дії посадових осіб неправомірними, наказ про звільнення за ч. 4 ст 40 КЗпП України незаконним, не звільнення його з роботи за власним бажанням порушенням його трудових прав.Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 10000 грн., зважаючи на порушення його конституційних прав, яке полягало в неправильному формулюванні причини звільненні з роботи, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і наразі вимагає від позивача додаткових зусиль для захисту своїх інтересів, відновлення трудових прав та організації свого життя. Необхідно також зазначити і про те, що неправильне формулювання запису причини звільнення в його трудовій книжці принижує його ділову репутацію, створює перешкоди для належного подальшого працевлаштування. Також позивач зазначив, що 30 березня 2019 року між ним та адвокатом Оснач Світланою Анатоліївною укладений Договір про надання правничої допомоги № 78/19. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У п. 4.2 договору про надання правничої допомоги сторонами узгоджено розмір оплати послуг адвоката в розмірі 1000,00 грн. за годину роботи. Для повноцінного захисту інтересів позивача адвокату необхідно вивчити матеріали цивільної справи, підготувати позовну заяву та приймати участь в судових слуханнях. У п. 4.3 договору про надання правничої допомоги сторонами узгоджено розмір гонорару адвоката в розмірі 20 000,00грн. Отже, за попереднім орієнтовним розрахунком сума витрат які позивач очікує понести при розгляді даної справи складає: зустріч та консультація з Клієнтом - 2 год.;ознайомлення з матеріалами справи - 2 год.;опрацювання законодавчої бази щодо врегулювання спорів з даного предмету - 2 год.;опрацювання та вивчення рішень з ЄДРСР з даного спору - 3 год.;підготовка та написання позову, організація оформлення пакету документів для сторін, для подання до суду - 5 год.;участь в судових засіданнях - 3 год.;підготовка до судових дебатів з наданням судової практики, рішень Верховного суду - 3 год. Таким чином гонорар адвоката склав 20 000,00 грн., та судовий збір - 768,40 грн. Точний розрахунок з відповідно підписаним актом виконаних робіт буде надано після повного надання правничої допомоги. 28 травня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20 травня 2020 року. 13 червня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якій відповідач просить в задоволенні позову відмовити виходячи із наступного. У вересні 2018 р. на складі, який обслуговував позивач, було виявлено нестачу товарів одного з клієнтів на значну суму, у зв`язку з чим було розпочато службове розслідування і отримано від позивача письмові пояснення. У подальшому позивач численні розпорядження безпосереднього керівника про надання звіту і про виконану роботу (надані усно, електронною поштою) ігнорував, у зв`язку з чим йому було надане письмове розпорядження. Позивач виконати розпорядження відмовився, з огляду на що було прийнято рішення про оголошення позивачу догани. 10 жовтня 2018 року позивач о 17:50, за 10 хвилин до кінця робочого дня, не попередивши нікого про своєї рішенням звільнитися, подав на рецепцію заяву про звільнення за власним бажанням з поважних причин (у зв`язку з переїздом разом з дружиною, яка також працювала у відповідача, на нове місце проживання). Належних підтверджуючих документів, які би підтверджували зміну місця проживання до заяви позивач не додав. Всупереч встановленому порядку, позивач звернувся саме на рецепцію, а не у відділ по роботі із персоналом, керівника про звільнення позивач не повідомив, належних підтверджуючих документів щодо поважності причин звільнення не надав, розрахунку і видачі трудової книжки не дочекався, ввірене йому майно - не повернув, обхідний лист - не отримав і не оформив. Одразу після подання заяви позивач покинув територію відповідача і не з`являвся на ній до 25.04.2019 р. Відповідач здійснював численні спроби зв`язатися з позивачем і викликати його на роботу. 12.10.2018 р., 29.10.2018 р., йому було надіслано листи, 11.10.2018 р. - телеграму, 24.10.2018 р. - здійснено телефонний дзвінок. Листи про необхідність стати до роботи було відправлено на адресу, вказану в особовій картці позивача, вони повернулися відповідачу "за закінченням встановленого строку зберігання". Під час телефонної розмови позивачу було повідомлено про результати розгляду заяви від 10.10.2018 р. та про необхідність вийти на роботу, на що позивач відповів: "Спілкуйтеся з моїм адвокатом". Оскільки будь-які спроби зв`язатися з позивачем, викликати його на роботу і отримати пояснення виявилися безрезультатними, відповідач був вимушений вважати відсутність позивача на роботі протягом 2,5 місяців (з 10.10.2018 р. по 21.12.2018 р.) прогулом без поважних причин докази відсутності на роботі. 21 грудня 2018 року позивача було звільнено за прогул без поважних причин згідно наказу №1051-к від 21.12.2018 р. У день звільнення, 21.12.2018 р., було здійснено розрахунок. 27 грудня 2018 р. позивачу було направлено повідомлення про звільнення та необхідність отримання трудової книжки. Повідомлення було направлено на адресу, вказану в особовій картці (повернулося відповідачу за закінченням встановленого строку зберігання), та на адресу нового місця проживання позивача, вказану в заяві про звільнення ( [ADDRESS] ) лист повернувся відповідачу з відміткою "не проживає". 25 квітня 2019 року позивач з`явився на території відповідача для ознайомлення з наказом про звільнення. 06 лютого 2019 р. адвокат позивача прибула до відповідача для отримання інформації про звільнення позивача. Адвокату позивача було повідомлено про факт, підстави і дату звільнення, після чого вона негайно залишила територію відповідача, копії документів не отримала. Таким чином, позивачу щонайменше з 06.02.2019 р. було відомо про факт звільнення. Також, відповідач у відповідь на адвокатський запит вих. № 22/19 від 04.03.2019 р. надав інформацію щодо обставин звільнення та факт перебування трудової книжки позивача у відповідача. 15 квітня 2019 року адвокат позивача отримала трудову книжку позивача на підставі довіреності від 26.10.2018 р. 03 травня 2019 року відповідачем було отримано Адвокатський запит Вих. № 95/19 від 24.04.2019 р. щодо надання копії наказу про звільнення, актів про невихід на роботу. На адвокатський запит надано відповідь і копії документів. Відповідь на адвокатський запит отримано адвокатом позивача 17.05.2019 р. Відповідач зазначає, що вимога позивача про зміну формулювання причини звільнення ґрунтується на твердженні, що відповідач безпідставно не звільнив його за власним бажанням з поважних причин. Проте, позивач не зазначає про те, що він не довів належним чином поважність причини звільнення, не здійснив низку необхідних дій, реально спрямованих на оформлення процесу звільнення, не дав змогу відповідачу вручити йому наказ і трудову книжку. У заяві про звільнення від 10.10.2018 р. позивач зазначив, що звільняється за власним бажанням з поважної причини, а саме у зв`язку з терміновим переїздом на нове місце проживання за сімейними обставинами за місцем реєстрації дружини (у Вінницьку область). Позивач до заяви долучив копію довідки про реєстрацію місця проживання дружини і копію її паспорту, копію залізничного квитка на своє ім`я до м. Вінниця. Заяву було подано позивачем на рецепцію відповідача 10.10.2018 р. о 17:50, за 10 хвилин до закінчення робочого дня. Разом із цим, залізничний квиток було придбано Позивачем о 16:58. Тобто, позивач вже до 17-ї години здійснював підготовку до подання заяви, проте з поданням - умисно зволікав, уникаючи спілкування з керівництвом. Також слід відзначити, що згідно з процедурами відповідача, заяву слід було подати у відділ по роботі з персоналом. Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Праву працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави в установлені законом строки (Постанова Верховного Суду у справі № 127/14903/18 від 11.04.2019р.). Проте, у випадку звільнення у зв`язку з поважними обставинами, працівник не лише повідомляє роботодавця про звільнення, шляхом подання заяви. Працівник повинен надати докази поважності причини звільнення, дочекатися розгляду заяви і доданих документів. Таким чином, поважність причини звільнення і належність поданих на підтвердження документів встановлюється працівником і роботодавцем спільно. Надані позивачем документи не підтверджували належним чином переїзд на нове місце проживання з огляду на наступне: -згідно довідки про реєстрацію місця проживання, дружина позивача ще з 05.04.2017 р. була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, її місце проживання - не змінювалося. Також, позивач не надав доказів щодо зміни власного місця проживання. Додатково повідомляємо, що на момент подання даного відзиву дружина позивача, яка також звернулася до відповідача з позовом, працює у м. Києві, попри те, що досі прописана у Вінницькій області, куди у жовтні начебто переїжджала на нове місце проживання. Такий факт ставить під сумнів реальність і достовірність наявності підстав для обґрунтування звільнення зв`язку з переїздом на нове місце проживання. - поданий залізничний квиток не підтверджує факт переїзду або навіть поїздки на поїзді в інший населений пункт, до моменту здійснення поїздки він лише є документом, що дає право на проїзд. Разом із цим, поведінка позивача після подання заяви не узгоджувалася із його бажанням звільнитися, адже для того, щоб закінчити процедуру звільнення позивачу слід було оформити обхідний лист, повернути відповідачу ввірене йому майно, дочекатися оформлення наказу, дооформления і видачі йому трудової книжки та ін. Проте вказаних дій Позивач не здійснив, обмежившись поданням заяви. Таким чином, поведінка позивача, пов`язана із поданням заяви про звільнення була непослідовною, внаслідок чого може вважатися недобросовісною. Вина відповідача у затримці видачі трудової книжки - відсутня, прогул був не вимушеним, а здійсненим позивачем умисно і без поважних причин, таким чином підстави для сплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні. Трудову книжку позивача було отримано представником за довіреністю, Оснач С.А. , 15.04.2019 р. Довіреність, по якій було отримано трудову книжку, видана 26.10.2018 р. З огляду на вказане, представник позивача на момент звільнення позивача і в подальшому була уповноважена позивачем звертатися до відповідача, з правом отримання інформації щодо її звільнення, документів, трудової книжки. Неналежна реалізація представником позивача доручення довірителя не може покладати на відповідача відповідальність за такі дії. У позовній заяві позивачем наведено розрахунок стягнення за порушення відповідачем строків видачі трудової книжки в розмірі 86 258,82 грн. Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не вказана у грошовому виразі, будь-який розрахунок - відсутній. З огляду на вищевикладені обставини, затримка у видачі трудової книжки відбулася з вини позивача, а розрахунок було проведено вчасно, таким чином підстав для відшкодування Відповідачем коштів за вимушений прогул, затримку розрахунку - відсутні. Позивачем заявлено вимогу щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Вимога щодо відшкодування моральної шкоди є похідною від інших позовних вимог, підставою для відшкодування моральної шкоди позивач визначає порушення його конституційних трудових прав. Позивач відзначає, що дізнався про звільнення 29.03.2019 р., позовну заяву подано 27.04.2019 р. позивач не зазначив, яких саме труднощів з 29.03.2019 р. він зазнав, які саме життєві зв`язки, починаючи з вказаного періоду, втратив. Позивачем не надано жодних доказів (довідок медичних установ та ін.) на підтвердження того, що він зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв`язки, що звільнення створило перешкоди у працевлаштуванні. Заяву про звільнення від 10.10.2018 р. не було задоволено через неналежне підтвердження поважності причин звільнення; заяву було подано наприкінці робочого дня і з порушенням встановлених процедур; позивач не виконав обов`язків, які передують звільненню, а саме не повернув обладнання, не підписав обхідних лист, не заповнив необхідні документи; позивач після подання заяви одразу покинув територію відповідача, долею поданої заяви поцікавився через 6,5 місяців. Отже, саме недобросовісні дії позивача призвели до того, що заяву не було задоволено, вина ТОВ "Рабен Україна" - відсутня, порушення трудових прав позивача - не відбулося. З огляду на вказане, позовні вимоги є безпідставними, і задоволенню не підлягають; обставини, які стали підставою для звернення позивача до суду є наслідками його власної добросовісної поведінки. Також відповідач зазначив, що вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованим з огляду на наступне:вартість роботи адвоката у розмірі 1000,00 грн. за 1 годину є завищеною; підготовлені адвокатом документи (як-от позовна заява, адвокатські запити) містять численні помилки, описки і неточності, хаотичне цитування положень законодавства без наведення логічних висновків, а також оціночні судження, вигуки, з огляду на що характеризуються невисоким рівнем юридичної техніки. Також, перелік послуг передбачає ознайомлення із законодавством і судовою практикою загальною тривалістю 10 годин, з огляду на що можна зробити висновок, що адвокат, попри професійний стаж, на даний момент не має високого рівня науково-теоретичної і практичної підготовки.З урахуванням зазначеного, вважають обґрунтованою вартість у розмірі 150 грн./1 годину.Крім того заявлені до оплати послуги є дублюючими, кількість часу, витраченого на їх надання - завищеною.Позивач не надав доказів прийняття позивачем вказаних послуг (акту), а також доказів їх оплати. У судовому засіданні позивач та представник позивача надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, з наведених у відзиві обставин та підстав. Пояснення надав аналогічні його змісту. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 22 жовтня 2012 року був прийнятий на роботу в ТОВ "Рабен Україна". З 03.02.2014 року його переведено на посаду керівника складу в ТОВ "Рабен Україна". З 01.09.2014 року переведено на посаду старшого зміни на складі в ТОВ "Рабен Україна". Згідно копії особової картки [PERSON] , фактичним місцем проживання та реєстрації зазначена адреса: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с.74 том.1) 10 жовтня 2018 року [PERSON] подав на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" письмову заяву в якій просив звільнити його з роботи цього ж дня за власним бажанням з поважних причин, а саме у зв`язку з терміновим переїздом на нове місце проживання за сімейними обставинами до села Кукавка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, на підставі пункту першого статті 38 КЗпП України, яку було зареєстровано та передано до відділу по роботі з персоналом. До заяви, окрім іншого, ним додано посадочний документ ПАТ "Укрзалізниця" від 10 жовтня 2018 року із відправленням потяга о 23:42 10 жовтня 2018 року від станції "Київ-пасажирський" із призначенням - м. Вінниця, прибуття в 02:39 11 жовтня 2018 року ( а.с. 12 на звороті том 1). 10 жовтня 2018 року секретарем Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" Янченко І.М. подано директору товариства доповідну записку, де зазначено про те, що 10 жовтня 2018 року о 17 год. 50 хв. працівником [PERSON] подано на рецепшен (секретарю) офісного приміщення товариства про звільнення. Нею було запропоновано звернутися у відділ по роботі із персоналом, але [PERSON] відмовився. Після чого заяву було зареєстровано та передано до відділу по роботі з персоналом. (а.с.109 том 1) 11 жовтня 2018 року менеджером з персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" Грабовою Ю.Т. подана доповідна записка про те, що 10.10.2018 р. (о 17:50) працівником ТОВ "РАБЕН УКРАЇНИ" [PERSON] було подано на ресепшн (секретарю) офісного приміщення товариства заяву про звільнення за власним бажанням з поважної причини, а саме переїздом на нове місце проживання. До заяви були додані наступні документи (копії):довідка про реєстрацію місця проживання особи від 05.04.2017 р., а також посадочний документ на 10.10.2018 р. для відправлення з м. Київ до м.Вінниця. Але у доповідній записці зазначено, що довідка про реєстрацію місця проживання видана більше року назад. Крім того, додані до заяв посадочні (проїздні) документи жодним чином не стверджують переїзд працівників на нове місце проживання. Отже, докази переїзду на нове місце проживання - не надані, заява подана з порушенням встановленого у Товаристві порядку. (а.с.112 том. 1) Того ж дня, працівниками товариства складено акт про те, що [PERSON] подано заяву про звільнення за власним бажанням з поважних причин від 10 жовтня 2018 року (подано на рецепшен компанії о 17 год. 50 хв.), однак не передано товариству товарно-матеріальні цінності, надані за накладними на внутрішнє переміщення: № 6493від 28 квітня 2015 року, № КІ-00436 від 20 жовтня 2014 року, № 6054 від 12 травня 2014 року, а також не підписано обхідний лист працівника у зв`язку із звільненням. Товарно-матеріальні цінності перелічені відповідно до акту. ( а.с.113 том 1). З 11 жовтня 2018 року по 21 грудня 2018 року кожен робочий день були складені Акти керівником складського господарства - Воробей А.М. , керівником складу - Супрун Р.В. , помічником керівника - Абіратко Л.І. про те, що в ці дні [PERSON] , старший зміни на складі, був відсутній на роботі (як на своєму робочому місці, так і на підприємстві в цілому) протягом робочого дня з 09:00 до 18:00. Про причину відсутності попередньо не було попереджено. Причина неявки [PERSON] не встановлена. (а.с. 118-166 том 1) 12 жовтня 2018 року менеджером з персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" Грабовою Ю.Т. направлено позивачу письмове повідомлення про те, що 10 жовтня 2018 року ним зареєстровано заяву на звільнення з поважних причин у зв`язку з переїздом. Однак, надані документи не є достатньою аргументацією для звільнення саме з цих підстав, а тому подана заява вважається недійсною, а відсутність на робочому місці 11 жовтня 2018 року може бути розцінена як прогул, якщо не буде надано інформації про причини відсутності. Загальна тривалість відсутності складає один день. У повідомленні роз`яснено положення трудового законодавства й викладено вимогу протягом трьох днів надати відповідне документальне підтвердження відсутності на роботі або з`явитися із заявою про звільнення. Попереджено про можливість звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом (а.с.164 т. 1 ). Повідомлення направлене позивачу на адресу: [ADDRESS] . Це повідомлення повернуте ТОВ "Рабен Україна" з відміткою поштового відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання " ( а.с.170 т.1 ). У прізвищі адресата дійсно допущена помилка та зазначено " [PERSON] ". 24 жовтня 2018 року згідно витягу з деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам на телефон [PERSON] - № [NUMBER] здійснено дзвінок. (а.с. 173 том. 1) 29 жовтня 2018 року менеджер з персоналу ТОВ "Рабен Україна" Грабова Ю.Т. направила [PERSON] повідомлення про те, що якщо він негайно ( протягом одного дня з моменту отримання листа) не з`явиться за місцем роботи для надання пояснень або не надасть відповідного документального підтвердження поважності тривалої відсутності на робочому місці, то його буде звільнено з посади старшого зміни, у зв`язку із прогулом без поважних причин з дня, наступного за днем, коли вона повинна була з`явитися або надати відповідні документи (а.с.174 т.1). Це повідомлення направлене позивачу на адресу: [ADDRESS] . Повідомлення повернуто поштовим відділенням зв`язку з відмітками "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 175 т.1 ). Наказом №1051-к мененджера з персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" від 21 грудня 2018 року звільнено [PERSON] звільнено з роботи у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно з пунктом четвертим статті 40 КЗпП України. Підстава: акти про невихід ( а.с. 180 т. 1). На наказі зроблений підпис про ознайомлення з наказом 25.04.2019 року. Того ж дня Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" направило [PERSON] повідомлення про необхідність з`явитися за трудовою книжкою, а також запропоновано надіслати їй трудову книжку цінним листом за письмовою заявою, або ж видати довіреній особі на підставі довіреності на дві адреси: [ADDRESS] , та [ADDRESS] (а.с. 176-179 т.1 ). Лист за адресою: [ADDRESS] , повернувся "за закінченням строку зберігання", а лист за адресою: [ADDRESS] повернувся із відміткою "адресат за вказаною адресою не проживає". Відповідно до зведеної відомості на перерахування заробітної плати та інших виплат від 30 листопада 2018 року [PERSON] перераховано на картковий рахунок грошові кошти у сумі 2 877,23 грн. ( а.с. 159 т. 1 ). 19 березня 2019 року вих. № кі 103-238 фінансовим директором Коваленко В.С. на адвокатський запит надана відповідь про те, що 10.10.2018 р. о 17:50 ТОВ "Рабен Україна" було отримано заяву [PERSON] про звільнення за власним бажанням у зв`язку з переїздом (вх. № кі- 1810-736), у задоволенні заяви було відмовлено.Працівник звільнений на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Завірена копія Наказу № 1051-к від 21.12.2018 р. додається.При звільненні з працівником було здійснено розрахунок. Розрахунок проведено "21" грудня 2018 р. в сумі 9091,96 грн. шляхом перерахування усіх належних працівнику сум на його банківську картку.Трудова книжка працівника знаходиться у ТОВ "Рабен Україна". Після звільнення працівник за трудовою книжкою не з`явився. ТОВ "Рабен Україна" неодноразово надсилало поштове повідомлення за місцем реєстрації працівника про необхідність з`явитися за трудовою книжкою, однак такі повідомлення працівнику не були вручені через обставини, що унеможливлюють вручення. У відповіді також зазначено, що ТОВ просить представника повідомити [PERSON] про необхідність з`явитися за отриманням трудової книжки у відділ кадрів ТОВ "Рабен Україна" або забрати трудову книжку власноруч за наявності довіреності, оформленої відповідно до чинного законодавства України. (а.с. 187 том.1) Про це зазначається і в копії доповідної записки інспектора з кадрів ТОВ "Рабен Україна" Руденок Н.І. від 20 березня 2019 року (а.с. 188 т. 1 ). 06 травня 2019 року за вих. Кі 1905-300 адвокату Оснач С.А. направлена ТОВ "Рабен Україна" листа про те, що [PERSON] було звільнено згідно Наказу № 1051-к від 21.12.2018 р. Копію відповідного Наказу було надано адвокату 19.03.2019 р. разом з відповіддю на адвокатський запит Вих. № 22/19 від 04.03.2019 р. (Вих. № кі 1903-238). 25 квітня 2019 р. [PERSON] прибув до роботодавця, і ознайомився із наказом про звільнення під підпис. З огляду на запит, повторно надано копію наказу про звільнення, з відміткою про ознайомлення з ним [PERSON] . Копії актів про невихід на роботу з відміткою про отримання особисто [PERSON] у розпорядженні ТОВ "Рабен Україна" відсутні. Трудову книжку [PERSON] було отримано адвокатом 15.04.2019 р. по довіреності ( [PERSON] після направлення йому поштових повідомлень про необхідність отримати трудову книжку за книжкою не з`явився). Додаток: копія наказу № 1051-к від 21 грудня 2018 року. Із копії службової записки інспектора з кадрів ТОВ "Рабен Україна" Руденок Н.І. на ім`я генерального директора цього товариства від 25 квітня 2019 року, вбачається, що старший зміни на складі [PERSON] був звільнений за прогул без поважних причин (п.4 ст.40 КЗпІІ України, Наказ № 1051-к про припинення трудового договору від 21.12.2018 р.). [PERSON] був відсутній на роботі починаючи з 11.10.2018 р. У період з 11.10.2018 р. по 21.12.2018 р. були складені акти про відсутність на роботі. За цей час йому неодноразово надсилалися листи та електронні повідомлення від ТОВ "Рабен Україна" з проханням з`явитися на роботу. На дані листи [PERSON] не реагував і в день звільнення так і не з`явився, тому не було можливості ознайомити його під підпис з Наказом про звільнення. 27 грудня 2018 р. [PERSON] було надіслано листи стосовно його звільнення на адресу, вказану в особовій картці та на адресу, вказану в заяві на звільнення як нове місце проживання. Листи були повернуті 01.02.2019 р. до ТОВ "Рабен Україна": перший лист - у зв`язку з закінченням терміну зберігання, другий - у зв`язку з тим, що адресат за вказаною адресою не проживає. 13.03.2019 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" було отримано адвокатський запит вих.№ 22/19 від 04.03.19 р. щодо надання інформації про звільнення [PERSON] 19.03.2019 р. було надано відповідь на даний запит та копію Наказу № 1051- к про припинення трудового договору від 21.12.2018 р., тобто адвокат [PERSON] був повідомлений про звільнення та місцезнаходження трудової книжки [PERSON] 25.04.2019 р. [PERSON] з`явився до ТОВ "Рабен Україна" і був ознайомлений з Наказом про звільнення № 1051-к від 21.12.2018 р. (а.с. 191 том 1) Відповідно до посадової інструкції старшого зміни на складі ТОВ "Рабен Україна" старший зміни на складі керується цією посадовою інструкцією, інструкціями з охорони праці, внутрішніми документами товариства, дорученнями, наказами і розпорядженнями безпосереднього керівника та чинним законодавством України. Забезпечує організацію роботи на складі (вантажно-розвантажувальні роботи) згідно з митними або транспортними документами. Забезпечує безпечне виконання робіт на складі у відповідності до вимог діючих інструкцій, норм та правил з охорони праці та пожежної безпеки. Допускає до управління навантажувачами та до виконання робіт на висоті осіб, які пройшли спеціальне навчання, мають відповідні посвідчення на право виконання цих робіт, та які пройшли чергову перевірку знань з питань охорони праці.Розаставляє робітників по місцях у відповідності з виробничою необхідністю. Контролює процес вивантаження та завантаження товару, дотримання технологічного процесу під час проведення робіт, неперервність та взаємопов`язаність усіх видів робіт на складі, правильність обліку робочих годин працівників, задіяних у виробничому процесі. Вживає заходів щодо усунення простоїв обладнання та працівників. Забезпечує своєчасну і якісну перевірку розстановки і зняття товару з локацій з обов`язковою звіркою з ACM. Забезпечує виконання усіх якісних та кількісних показників роботи на складі. Перевіряє відповідність отриманого товару супровідним документам (СМК, ТТН), визначає пересортування, недостачі, надлишок, пошкодження та інші невідповідності. У випадку виявлення таких, терміново повідомляє Керівнику складу згідно з затвердженими внутрішніми документами. Старший зміни на складі підпорядковується безпосередньо Керівнику складу, а у випадку його відсутності особі, що його заміняє. В період тимчасової відсутності Старшого зміни на складі його обов`язки покладаються на особу, призначену у встановленому порядку виконуючим обов`язки Старшого зміни. З цією посадовою інструкцією [PERSON] був ознайомлений 08 вересня 2015 року ( а.с. 80 т. 1 ). Окрім іншого, 22 жовтня 2012 року між ТОВ "Рабен Україна" та [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.81 т. 1 ). За умовами договору працівник, який виконує роботу безпосередньо пов`язану з обробкою матеріальних цінностей і документів, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності ввірених йому ТОВ "Рабен Україна" матеріальних цінностей і документів. 22 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ "Рабен Україна" укладений строковий трудовий договір № б/н. Згідно витягу з правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", які діють з липня 2017 року, трудовий договір може бути, розірваний достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення підприємством законодавства про працю та з інших причин, встановлених законодавство про працю. Трудовий Договір може бути також розірваний за згодою сторін або за іншими підставами у відповідності з чинним законодавством України. Про припинення трудового договору видається наказ по Підприємству за датою звільнення працівника в останній день його роботи. Все майно, що належить роботодавцю, а також перепустка на територію та у приміщений роботодавця працівник повернути не пізніше дати звільнення. Для впорядкування процедури повернення майна Підприємство надає працівнику спеціальний формуляр (обхідний лист) з переліком структурних підрозділів і посадових осіб, які контролюють повернення майна Роботодавця і роблять відмітки в формулярі. З правилами внутрішнього трудового розпорядку Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна", які діють з липня 2017 року, [PERSON] було ознайомлено 27.04.2017 року. (а.с. 111 том 1) Відповідно до п.п. 22, 24 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин ( наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу ). Невихід працівника на роботу в зв`язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров`я, не може бути звільнений за п. 3 чи п. 4 ст. 40 КЗпП. Власник або уповноважений ним орган можуть у зв`язку з цим розірвати трудовий договір за п. 2 ст. 40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин ), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Як встановлено судом позивач [PERSON] у зв`язку із переїздом на нове місце проживання - село Кукавка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, 10 жовтня 2018 року звернувся із заявою на ім`я керівника Товариства з обмеженою відповідальністюпро звільнення з 10 жовтня 2018 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На підтвердження переїзду на нове місце проживання надав посадочний документ для проїзду до м. Вінниці. У такому разі, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Однак, свого обов`язку щодо вимог зазначеної правової норми відповідач не виконав і, як результат, безпідставно здійснив звільнення позивача із займаної посади на підставі положень п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відтак, вимоги [PERSON] про визнання незаконним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" №1051-к про його звільнення, зміну дати та підстави звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" внести відповідний запис до його трудової книжки підлягають до задоволення. Що ж до вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до положень ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Як встановлено судом, відповідачем неодноразово різними засобами зв`язку направлялися повідомлення [PERSON] і про необхідність, в т.ч. отримати трудову книжку. Будь-яких причин, які б перешкоджали йому це зробити позивач не зазначив і таких не навів під час розгляду справи у суді. Таким чином, позивач без поважних на це причин і без вини відповідача, у встановлений законом строк та спосіб не отримав трудову книжку. Однак, це не позбавило його можливості працевлаштуватись, що є правовою підставою для залишення без задоволення заявлених вимог з цього приводу. Суд, також вважає необґрунтованими вимоги позивача і щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, оскільки вини відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачу не було і товариство у встановленому законом порядку та строк виплатило йому належні суми заробітку. При цьому, позивач не надав суду докази заподіяння йому моральної шкоди за правилами ст.ст. 77-80, 81 ЦПК України, що свідчить про необгрунтованість заявлених ним вимог і у цій частині згідно ст. 237-1 КЗпП України, а тому в цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином в частині стягнення витрат на правову допомогу та з врахуванням наданих позивачем доказів, та на підставі ст. 4 Закону України, ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку та вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 5 763 ( 1 921 х 3 ) грн., в іншій частині стягнення судових витрат слід відмовити.

Outcome: partial