Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У січні 2015 року Позивач звернувся до районного суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів послуг, про стягнення відсотків за договором банківського вкладу, стягнення пені, матеріальної шкоди та зобовязання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2013 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDNWFD0070038167100, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 30\~000,00 доларів США на строк 3 місяці під 7,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. 18 грудня 2013 року укладено договір № SAMDNWFD0070038164100, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 20\~000,00 доларів США на строк 6 місяців під 8,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. 20 грудня 2013 року укладено договір № SAMDNWFD0070040499600, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 20\~000,00 доларів США на строк 366 днів під 9,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. Умовами зазначених договорів передбачено автоматичну пролонгацію дії договорів на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів. З 18 лютого 2014 року в зв'язку з припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, його рахунки були заблоковані відповідачем. З 12 травня 2014 року він вимушено переїхав з тимчасово окупованої території, проживає в [INFO]. З метою отримання належних сум він подав до відповідача заяви про розблокування карткових і депозитних рахунків, а також про переведення даних рахунків за місцем проживання - у відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м. Вишневе. У порушення його прав та умов договорів, відповідачем жодних дій не вчиняється. У зв'язку з простроченням відповідачем повернення належних коштів просив стягнути з відповідача відсотки в валюті вкладу за договорами № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р., № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р., № SAMDNWFD0070040499600від 20.12.2013 р. за період з 19 лютого по 20 грудня 2014 року в сумі 4827,05 дол. США та на підставі положень ст.625 ЦК України 3% річних від суми заборгованості в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання в сумі 119,49 дол. США; стягнути з Відповідача надбавку за додатковими угодами до договорів № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р., № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р., № SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р. за період з 19 лютого по 20 грудня 2014 року в сумі 11\~263,11 грн. та на підставі положень ст.625 ЦК України 3% річних від суми заборгованості в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання в сумі 278,81 грн., шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; відновити доступ до депозитних рахунків №26351623092363, №26351623117486, №26353623080685 в системі Приват24 Позивачеві та співробітникам банку. Зобовязати Відповідача не чинити дії щодо обмеження користування депозитними та картковими рахунками в ПАТ КБ «Приватбанк». Щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов пролонгованих договорів: № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 19.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 3 місяця» шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р., та додатковою угодою від 18.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 19.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 6 місяців» шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; №SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р та додатковою угодою від 20.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 21.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 12 місяців» (з урахуванням надбавки 0,5% за пролонгацію договору) шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; стягнути з Відповідача відшкодування в сумі 10\~000 грн. за спричинену матеріальну та моральну шкоду; судові витрати покласти на Відповідача. При розгляді справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Просив суд відновити доступ до депозитних рахунків №26351623092363, №26351623117486, №26353623080685 в системі Приват24 Позивачеві та співробітникам банку; зобовязати відповідача не чинити дії щодо обмеження користування депозитними та картковими рахунками в ПАТ КБ «Приватбанк»; починаючи з 19 травня 2015 року щомісячно нараховувати відсотки відповідно до умов пролонгованих договорів: № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 19.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 3 місяця» шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р., та додатковою угодою від 18.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 19.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 6 місяців» шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299; №SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р та додатковою угодою від 20.12.2013 р. за стандартними умовами та ставкою станом на 21.12.2014 р. в ПАТ КБ «Приватбанк» для договорів «Депозит плюс строком на 12 місяців» (з урахуванням надбавки 0,5% за пролонгацію договору) шляхом перерахування на рахунок №5168742012636399 та надбавку 1% річних на рахунок «Бонус плюс» №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299. Стягнути з Відповідача за період з 19.02.2014 р. по 18.05.2015 р. за договором № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р., відсотки в валюті вкладу в сумі 2890,98 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 48,02 дол. США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 17 574,55 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 20\~513,55 дол. США. Згідно наданого розрахунку надбавку 1% річних в сумі 359,84 дол. США, 3% річних в сумі 6,31 дол. США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 2308,40 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 2674,54 дол. США, що еквівалентно 53\~490,90 грн. шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299. Стягнути з Відповідача за період з 19.02.2014 р. по 18.05.2015 р. за договором № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р., відсотки в валюті вкладу в сумі 2118,85 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 36,15 дол. США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 13\~230,27 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 15\~385,27 дол. США. Згідно наданого розрахунку надбавку 1% річних в сумі 239,89 дол. США, 3% річних в сумі 4,20 дол. США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 1538,93 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 1783,03 дол США, що еквівалентно 35660,60 грн. шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299. Стягнути з Відповідача за період з 19.02.2014 р. по 18.05.2015 р. за договором № SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р. та додатковою угодою від 20.12.2013 р., відсотки в валюті вкладу в сумі 2398,63 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 40,16 дол США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 14699,95 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 17\~138,75 дол. США. Згідно наданого розрахунку надбавку 1% річних в сумі 239,89 дол США, 3% річних в сумі 4,17 дол. США на підставі положень ст.625 ЦК України, пеню 3% в сумі 1524,54 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», що разом складає 1768,60 дол. США, що еквівалентно 35\~371,94 грн шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок №2222225317485978 в ПАТ КБ «Приватбанк» МФО 306299. Стягнути з Відповідача відшкодування в сумі 10\~000,00 грн. за спричинену матеріальну та моральну шкоду; судові витрати покласти на Відповідача. У судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши суду для огляду оригінали депозитних договорів, банківських чеків та виписок. У судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, оглянувши оригінали депозитних договорів, банківських чеків та виписок, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. При розгляді справи судом встановлено, що 18 грудня 2013 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір № SAMDNWFD0070038167100, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 30\~000,00 доларів США на строк 3 місяці під 7,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. 18 грудня 2013 року укладено договір № SAMDNWFD0070038164100, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 20\~000,00 доларів США на строк 6 місяців під 8,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. 20 грудня 2013 року укладено договір № SAMDNWFD0070040499600, вклад «Депозит плюс», згідно якого сума вкладу складає 20\~000,00 доларів США на строк 366 днів під 9,5% річних та додаткову угоду, згідно якої Відповідач нарахував надбавку до вкладу в розмірі 1% річних на рахунок «Бонус плюс» з періодом нарахування - 1 місяць. У п.7 вищевказаних договорів сторони погодили автоматичну пролонгацію дії договорів на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів. На підставі вказаних договорів позивач вніс в касу суми у визначених договором розмірах, що підтверджується квитанціями №20753619 від 18.12.2013 р., №20753139 від 18.12.2013 р., №21502632 від 20.12.2013 р. За умовами договорів вкладник має право, в тому числі отримати вклад та суму нарахованих процентів згідно з умовами цього Договору; виступати з ініціативою про дострокове розірвання договору. Відповідно до\~ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Таким чином, кримський філіал «Приватбанку», який прийняв грошові кошти, діяв не у власних інтересах (інтересах філії), а в інтересах юридичної особи - ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно\~ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном. 30.06.2014 р., 11.09.2014 р., та 01.10.2014 р. [PERSON] звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявами про виконання договірних зобовязань.. У листах ПАТ КБ «ПриватБанк» за № 20.1.0.0.0/7-20140604/3519 від 04.07.2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20140917/2259 від 19.09.2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20141008/2546 від 09.10.2014 року, зазначив, що відповідно до Постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року № 260 ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність в Криму. Тобто, фактично Позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог щодо повернення коштів. Суд вважає таку відмову безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~ Згідно п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»\~до відносин, які регулюються\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово - кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Частина 1\~ст. 633 ЦК України\~дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч. 2\~ст. 633 ЦК України\~умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано\~Законом України «Про захист прав споживачів»\~та відповідними нормами\~Цивільного Кодексу України. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1\~ст. 1058 ЦК України\~визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516\~(далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516). Згідно ч. 1\~ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2\~ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516). За умовами Договорів вкладу, у разі порушення Сторонами умов договорів вони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. В силу приписів\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами Договорів банківського вкладу № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р., №SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р., № SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р., укладеними між сторонами передбачена можливість зняття коштів з Вкладного рахунку у будь-який момент протягом всього строку дії Договору (без обмежень щодо кількості операцій та суми операції). Тобто, внесений позивачем [PERSON] відповідно до вказаних Договорів є вкладами на вимогу. Отже, Банк зобов'язаний повернути Позивачу кошти протягом усього строку дії Договору в будь-який момент на її вимогу. Вимога про виконання умов договорів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до Банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав. У справі Zolotas проти Греції (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі\~ст. 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави». Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в\~ст. 41 Конституції України. Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які [PERSON] отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув. Частина 1\~ст. 1061 ЦК України\~визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Абзацом 1 п. 3.5. Положення від 03.12.2003 року № 516 встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту). Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Оскільки, Банком взяті на себе договірні зобов'язання за укладеними з позивачем договорами не виконані, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за Договорами банківського вкладу та нараховані відповідно до їх умов відсотки. Якщо банк своєчасно не повернув суму банківського вкладу, як зазначено в ст.ст.\~1058,\~1060 ЦК України, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 21.02.2014 р. по 20.05.2015р. перед Позивачем наявна заборгованість за договором № SAMDNWFD0070038167100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р., складається з: відсотки в валюті вкладу в сумі 2890,98 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 48,02 дол США, пеня 3% в сумі 17 574,55 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 20\~513,55 дол США. Згідно наданого розрахунку надбавка 1% річних в сумі 359,84 дол США, 3% річних в сумі 6,31 дол США, пеня 3% в сумі 2308,40 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 2674,54 дол США, що еквівалентно 53\~490,90 грн.; за договором № SAMDNWFD0070038164100 від 18.12.2013 р. та додатковою угодою від 18.12.2013 р. заборгованість складається з: відсотки в валюті вкладу в сумі 2118,85 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 36,15 дол США, пеня 3% в сумі 13\~230,27 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 15\~385,27 дол США. Згідно наданого розрахунку надбавка 1% річних в сумі 239,89 дол США, 3% річних в сумі 4,20 дол США, пеня 3% в сумі 1538,93 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 1783,03 дол США, що еквівалентно 35660,60 грн.; за договором № SAMDNWFD0070040499600 від 20.12.2013 р. та додатковою угодою від 20.12.2013 р., заборгованість складається з: відсотки в валюті вкладу в сумі 2398,63 дол. США, 3% річних від суми заборгованості в сумі 40,16 дол США, пеня 3% в сумі 14699,95 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 17\~138,75 дол США. Згідно наданого розрахунку надбавка 1% річних в сумі 239,89 дол США, 3% річних в сумі 4,17 дол США, пеня 3% в сумі 1524,54 дол. США за кожен день прострочки надання послуг по сплаті відсотків, що разом складає 1768,60 дол США, що еквівалентно 35\~371,94 грн. Даний розрахунок стороною відповідача не заперечувався. Враховуючи те, що відповідач в установлений строк не нарахував відсотки по банківському вкладу, суд приходить до висновку про невідповідність дій банку вимогам закону та умовам укладеного з ним договору. Отже, суд дійшов до висновку, що заявлений позивачем позов про захист прав споживачів послуг, про стягнення відсотків за договором банківського вкладу, стягнення пені, матеріальної шкоди та зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Враховуючи, що нарахований розмір пені є значно більшим за порушене зобовязання, тому суд розмір неустойки суд зменшує до розміру заборгованої суми. Згідно ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», нормативно-правові акти Національного банку України видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги\~Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року\~\~№ 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», ";Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму",\~Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Щодо постанови правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року та\~Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд зауважує наступне. Вказаний акт є підзаконним, а дія вказаного\~закону, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст.\~1058-1065,1066-1076 ЦК України\~та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу. Крім того, в зазначеній Постанові НБУ не вказано про неповернення вкладів, або «Замороження» рахунків клієнтів банків. В частині визначення способу виконання, суд відмовляє, оскільки дане питання вирішується після набрання судовим рішенням законної сили та при виконанні рішення суду. Щодо вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обовязковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний звязок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст.22 Закону України «Про захист прав споживача» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди, тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє. Крім того, між сторонами був підписаний договір, в якому визначені наслідки порушення договірних зобовязань, а саме стягнення пені. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України та на підставі Закону України «Про судовий збір» суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved