Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнання незаконним та скасувати пункт 4.1 рішення Житомирської міської ради від 30.05.2013 року № 550 "Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації юридичним та фізичним особам", яким було відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Михайлівська,18. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.11.2007 р. він є власником квартири [ADDRESS]. Пунктом 3 додатку до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 25.12.2008 "Про надання дозволів на розроблення проектів та будівництво, реконструкцію, використання існуючих об'єктів архітектури, продовження терміну дії та внесення змін в рішення виконкому" йому був наданий дозвіл розроблення проектно-кошторисної документації на реконструкцію його квартири з прибудовою та надбудовою в межах плану квартири під офіс без права встановлення гральних автоматів. В зв'язку з чим він звернувся до Житомирської міської ради з клопотанням щодо отримання в оренду земельної ділянки для будівництва. Пунктом 4.1 рішення Житомирської міської ради від 30.05.2013 року № 550 "Про надання дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації юридичним та фізичним особам", йому було відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Михайлівська,18 у зв'язку невідповідністю функціонального використання житлових приміщень та відсутність рішення Житомирського міськвиконкому щодо виведення квартири з житлового фонду, відповідно до ст.ст.4,8 Житлового кодексу Української РСР. У судове засідання позивач не зявився, від його представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позовні вимоги свого довірителя підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача, який був повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 14.11.2007 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 25.12.08 р. "Про надання дозволів на розроблення проектів та будівництво, реконструкцію, використання існуючих об'єктів архітектури, продовження терміну дії та внесення змін в рішення виконкому" йому був наданий дозвіл розроблення проектно-кошторисної документації на реконструкцію його квартири з прибудовою та надбудовою в межах плану квартири під офіс без права встановлення гральних автоматів, у зв'язку з чим позивач звернувся до Житомирської міської ради з клопотанням щодо отримання в оренду земельної ділянки, яка знаходиться за вказаною адресою для будівництва. Відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України, проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Статтею 19 Конституції України визначеного, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставами для визнання рішення незаконним є невідповідність його вимогам чинного законодавства. Обов'язковою умовою є також порушення, у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів будь-якої фізичної особи. Для захисту порушеного права необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Відповідно до ч.3 ст.215 Земельного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи викладене, суд встановив, що оскаржуваний п.4.1 рішення Житомирської міської ради № 550 від 30.05.2013 р. прийнято необґрунтовано з порушенням прав та охоронюваних законом інтересів [PERSON]

Outcome: approved