Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином. Позов мотивований тим, що 26.02.2016 року о 21.10 год. неповнолітній [PERSON], протиправно, не маючи права на керування транспортним засобом ВАЗ 21013 державний номерний знак [NUMBER], діючи поза волею власника автомобіля, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки своєї поведінки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою використання його як засобу пересування, незважаючи на присутність позивача, який перебував неподалік власного автомобіля, скориставшись ключами, які знаходились в замку запалювання, запустив двигун автомобіля [NUMBER], що знаходився навпроти [ADDRESS] та в подальшому, не маючи права на володіння, розпорядження та користування вказаним автомобілем, привів його в рух, чим незаконно заволодів даним транспортним засобом. На викраденому автомобілі [PERSON] проїхав до узбіччя дороги, що розташоване навпроти домоволодіння [ADDRESS] та не справившись з керуванням допустив зіткнення з деревом, після чого залишивши вказаний автомобіль з місця пригоди зник. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 77 від 25.03.2016 року встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді 26.02.2016 року склала 13398,80 грн. Вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, внаслідок якого позивачеві було завдано шкоду повністю доведена під час розгляду кримінального провадження. Однак, цивільний позов, заявлений до [PERSON], як до матері та законного представника неповнолітнього [PERSON], судом залишено без розгляду в зв"язку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності з передачею останнього на поруки, роз'яснивши при цьому право цивільного позивача звертатися до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства. Оскільки відповідачем майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля не відшкодовано в добровільному порядку, тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та просить стягнути з відповідача 13398,80 грн матеріальної шкоди, 2000 грн. витрат за надання правової допомоги. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, згідна відшкодувати сім тисяч гривень за завдану її сином майнову шкоду внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення. При цьому посилаючись на важкий матеріальний стан її сім"ї, відсутність доходів. Зазначила, що від пропозиції позивача щоб забрати автомобіль відмовилась. Також заперечила щодо стягнення з неї витрат пов"язаних з наданням правової допомоги в сумі 2000 грн. Третя особа на стороні позивача [PERSON] пояснив, що жодних притензій до відповідача у нього немає, оскільки він машину продав позивачу. Реєстраційне посвідчення на транспортний засіб він також передав позивачу, а тому вважає, що шкоду завдано [PERSON] Третя особа на стороні відповідача [PERSON] пояснив, що в його сім"ї важке матеріальне становище, сім"я неповна, проживають без батька, а тому шкода, яку просить відшкодувати позивач для його сім"ї непосильна. Категорично заперечує щодо стягнення з відповідача 2000 грн за надання правової допомоги. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, прийшов до наступних висновків. Згідно із ст. 128 ч. 7 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно із ст. 61 ч. 4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу, про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року у справі № 149/2686/16к вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України повністю доведена. Його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України з передачею на поруки педагогічному колективу ДПТНЗ Хмільницький аграрний центр ПТО строком на один рік. (а.с.4-6) Згідно висновку експерта №77 від 25.03.2016 року матеріальний збиток завданий власнику автомобіля ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер [NUMBER] 1980 року випуску складає 13398 грн. 80 коп (а.с. 7-9) Власником пошкодженого транспортного засобу є [PERSON] (а.с.11) Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року встановлено, що саме [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого було завдано матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля. Тобто саме [PERSON] повинен нести цивільну відповідальність за пошкодження транспортного засобу. Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно ст. 1193 ч.4 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою. залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Оскільки [PERSON] вчинив злочин у шістнадцятирічному віці і майно необхідне для відшкодування шкоди у нього відсутнє, обов'язок по відшкодуванню завданої ним шкоди лягає на його матір, [PERSON], яка належним чином не виконувала обов'язки по вихованню сина. Відповідно до п.13 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Відповідно до п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу може передавати транспортний засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Як встановлено в судовому засіданні, позивач користувався транспортним засобом на підставі реєстраційного посвідчення на даний транспортний засіб, виданого на ім"я [PERSON]. Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 13398,80 грн. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. За приписами ст. 5 ч.1 п. 6 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. на користь держави. Відповідно до ст. 1 Закону України " Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки представником позивача суду не було надано відповідного розрахунку витрат щодо надання правової допомоги, тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial