Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

25.10.2019 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Державного реєстратора Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О., АТ «Укрсоцбанк», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позиція позивача. Позов обґрунтовано тим, що 07 жовтня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» (далі - Банк) та [PERSON] було укладено договір кредиту №994/08П019К, за умовами якого кредитор (АТ «УКРСОЦБАНК») надає позичальнику ( [PERSON] ) грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 16,00 процентів річних та комісій. Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: на споживчі потреби. Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 363 750 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 74 699,66 доларів США. В жовтні 2019 року позивачем було отримано поштою від АТ «УКРСОЦБАНК» довідку вих. №226 від 18.09.2019, про те, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Банк 12.02.2019 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Ільющенкова Сергія Олександровича, Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №45549836 від 15.02.2019), а саме: квартира, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 кв.м. та житловою площею 29,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка знаходилась в іпотеці Банку відповідно до умов іпотечного договору №994/08П019І від 08.10.2008, посвідченого Туріченко О.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2590 та кредитного договору №994/08П019-К від 07.10.2008.В цій довідці також вказано, що згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 300 000 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість позивачу прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №994/08П019-К від 07.10.2008. Проаналізувавши зміст Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 12.02.2019 до Державного реєстру внесено запис про право власності №30314743, державний реєстратор Ільющенков Сергій Олександрович Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про те, що на підставі: додаткової угоди №1 до іпотечного договору, серія та номер: 420, виданий 31.03.2010 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М.; іпотечного договору №994/08П019І, серія та номер: 2590, виданий 08.10.2008, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М.; було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру за АТ «УКРСОЦБАНК». Позивач вважає, що при вчиненні державної реєстрації права власності за АТ «УКРСОЦБАНК» на спірну квартиру, державним реєстратором не було дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», внаслідок чого грубо порушено його права. На підставі викладеного позивач просить: визнати протиправним та скасувати запис про право власності № 30314743 на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. на підставі рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 45549836 від 15.02.2019 р. Позиція відповідача. 04 березня 2020 року від представника відповідача - АТ «Альфа-Банк» до суду надійшов відзив на позов ( а.с.145-152). Заперечення мотивовані тим, що норми Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на які позивач посилається як на правові підстави заявлених вимог, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки звернення стягнення на квартиру, як предмет іпотеки, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки позивач надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя за рішенням іпотекодержателя. Заяви, клопотання. 25.10.2019 одночасно із поданням позову позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на двокімнатну квартиру, загальною площею 43,91 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , із забороною Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 00039019; місцезнаходження юридичної особи: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29) користування та відчуження даної квартири. (а.с. 31-33) 25.11.2019 року від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 52) 25.11.2019 року від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшла заява про зустрічне забезпечення, в якій вона просить застосувати зустрічне забезпечення у вигляді внесення позивачем [PERSON] на депозитний рахунок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 72000,00 грн. (а.с. 63-64) 09.01.2020 року від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - Біллеріса Ю.О. до суду надійшло клопотання про заміну сторони її правонаступником. (а.с. 74-75) 28.01.2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 92) 29.01.2020 року від представника позивача адвоката Щасливого О.Р. на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати у виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37 батальйону, 137) належним чином засвідчені копії заяви АТ «УКРСОЦБАНК» про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; та доданих до неї документів, на підставі яких 12.02.2019 до Державного реєстру внесено запис про право власності №30314743, державний реєстратор Ільющенков Сергій Олександрович Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. (а.с. 94-96) 31.03.2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 123) 04.03.2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшли пояснення щодо направлення відзиву на позовну заяву позивачу (а.с. 142) 03.04.2020 року від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на адресу суду разом із супровідним листом від 03.04.2020 №01-12/01/0803 надійшла копія заяви про державну реєстрацію права власності та доданих до неї документів, на підставі яких 12.02.2019 до Державного реєстру внесено запис про право власності №30314. (а.с. 133-141) 09.04.2020 року представником позивача адвокатом Щасливим О.Р. подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, належним чином засвідчену копію іпотечного договору №994/08П019І від 08.10.2008. 27.04.2020 від представника позивача адвоката Щасливого О.Р. на адресу суду надійшли пояснення щодо витребуваних судом документів. (а.с. 158) 15.05.2020 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с. 132) 21.07.2020 від представника АТ «Альфа-Банк» Ременюк Т.О. до суду надійшли письмові пояснення, за якими вказується на практику Верховного Суду із вирішення подібних правовідносин та наголошується, що оскаржуване рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру, що предметом іпотеки, є правомірним, оскільки воно прийнято з наданням заявником АТ «Укрсоцбанк» всіх документів, передбачених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та у відповідності до Закону України «Про іпотеку». (а.с. 172-176) Процесуальні дії по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30жовтня 2019 року провадження у цій справі відкрито; прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 40-41) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову, задоволено частково та накладено арешт на двокімнатну квартиру, загальною площею 43,91 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В решті вимог відмовлено. (а.с. 35-38) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року відкладено підготовче засідання на 09 січня 2020 року, та продовжено підготовче провадження по справі до 30 січня 2020 року. (а.с. 55-56) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - адвоката Ременюк Т.О. про застосування зустрічного забезпечення по даній справі, відмовлено. (а.с. 69-70) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року задоволено заяву АТ «Альфа-Банк» та залучено до участі у справі замість відповідача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника - АТ «Альфа-Банк». Підготовче засідання призначено на 29 січня 2020 року. (а.с. 81-82) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року: - у задоволенні клопотання представника відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. про відкладення розгляду справи відмовлено; - клопотання представника позивача адвоката Щасливого О.Р. про витребування доказів задоволено та зобов`язано виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області (69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37 батальйону, 137) у строк до 28 лютого 2020 року направити суду належним чином засвідчені копії: заяви АТ « Укрсоцбанк» про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , та доданих до неї документів, на підставі яких 12 лютого 2019 року до Державного реєстру внесено запис про право власності № 30314743, державний реєстратор Ільющенков Сергій Олександрович Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області; - закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті, який відбудеться в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на 03березня 2020року об13годині 30хвилин. (а.с. 100-102) Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2019 року про забезпечення позову уцій справі залишено без змін. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2019 року про відмову в застосуванні зустрічного забезпечення у цій справі залишено без змін. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року клопотання представника позивача адвоката Щасливого О.Р. про витребування доказів задоволено та зобов`язано Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у строк до 03квітня 2020року направити суду належним чином засвідчені копії: заяви АТ « Укрсоцбанк» про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою : [ADDRESS] , та доданих до неї документів, на підставі яких 12 лютого 2019 року до Державного реєстру внесено запис про право власності № 30314743, державний реєстратор Ільющенков Сергій Олександрович Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області. (а.с. 113-114) Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі; на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. (а.с. 183) Державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Ільющенков С.О. надав суду заяву про розгляд справи без його участі; проти задоволення позовних вимог заперечує, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. (а.с. 50) Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» - адвокат Ременюк Т.О. в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із тим, що в період з 20.07.2020 по 30.07.2020 року вона буде знаходитись у щорічній відпустці. (а.с. 177) Суд, ознайомившись з доводами позивача, відповідачів, викладених в заявах по суті справи, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 жовтня 2008 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (надалі - АТ «Укрсоцбанк» або відповідач 2) та [PERSON] було укладено договір кредиту №994/08П019К, за умовами якого кредитор (АТ «УКРСОЦБАНК») надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 16,00 процентів річних та комісій. (а.с. 16-19) Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: на споживчі потреби. Згідно з п. 1.3. Договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, кредитор укладає в день укладання цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та яке належить позичальнику на праві власності, заставною вартістю 363 750 грн., що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 74 699,66 доларів США. Також 08.10.2008 між АТ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір №994/08П019І, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., зареєстрованим в реєстрі за №2590. За умовами укладеного іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку у якості забезпечення виконання всіх своїх зобов`язань за Договором кредиту №994/08П019К від 07.10.2008, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, наступне нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 кв.м. та жилою площею 29,30 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.10.2003 за реєстровим №4-2785, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №20499002, реєстраційний №2809185, виданого Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 08.10.2008 (п. 1.1. договору). Згідно з п. 1.2. Іпотечного договору, заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 363 750,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладання цього договору (486,95 грн. = 100 доларів США), становить 74 699,66 доларів США. Пунктом 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Згідно з п. 4.2. Іпотечного договору, у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.5. Іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: - на підставі рішення суду; або - на підставі виконавчого напису нотаріуса; або - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або - шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або - шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладання договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». 31 березня 2010 року між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008, за якою сторони дійшли згоди внести зміни до Іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008, а саме підпункт 1.4.1. п. 1.4 Іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008 викласти в наступній редакції: 1.4.1. Сторони підтверджують, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладання цієї додаткової угоди складає 59 333,39 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 7 599,91 доларів США, а також погашення здійснюються щомісячно згідно з графіком, який вказаний в п.1.1 Основного зобов`язання з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 06.10.2028, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов`язання. (а.с. 21-22) Підпункт 1.4.2 п. 1.4 Іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008 викласти в наступній редакції: 1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 16,92 процентів річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене Основне зобов`язання. Всі інші умови Іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008 залишаються незмінними і Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Аналогічні положення було відображено також й у додатковій угоді №1 від 31.03.2010 про внесення змін до договору кредиту №994/08П019-К від 07.10.2008. Позивачем до матеріалів справи також надано довідку АТ «Укрсоцбанк» вих. №226 від 18.09.2019, про те, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» банк 12.02.2019 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (рішення державного реєстратора Ільющенкова Сергія Олександровича, Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №45549836 від 15.02.2019), а саме: квартира, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 кв.м. та житловою площею 29,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка знаходилась в іпотеці банку відповідно до умов іпотечного договору №994/08П019І від 08.10.2008, посвідченого Туріченко О.М., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2590 та кредитного договору №994/08П019-К від 07.10.2008. Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 300 000 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість позивачу прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №994/08П019-К від 07.10.2008. (а.с. 27) Судом також досліджено надані Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів документи, зокрема, копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.02.2019, подану АТ «Укрсоцбанк» до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та додані до неї документи, а саме: копію Іпотечного договору №994/08П019І від 08.10.2008, копію додаткової угоди №1 від 31.03.2010 до іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008, копію повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням вих. №К/И/УСБ/Б від 22.08.2018, копію поштового конверту із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувача [PERSON] ( [ADDRESS] ), та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156454727 від 15.02.2019. (а.с. 134-141) Згідно з вказаним витягом, 12.02.2019 до Державного реєстру внесено запис про право власності №30314743, державний реєстратор Ільющенков Сергій Олександрович Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про те, що на підставі: додаткової угоди №1 до іпотечного договору, серія та номер: 420, виданий 31.03.2010 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М.; іпотечного договору №994/08П019І, серія та номер: 2590, виданий 08.10.2008, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М.; було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену вище квартиру за АТ «УКРСОЦБАНК». (а.с. 141) Окрім того, в матеріалах справи також наявна інформаційна довідка №185776443 від 22.10.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за якою, за [PERSON] не зареєстровано права власності на об`єкти нерухомого майна. (а.с. 34) Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного. Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Тобто, з аналізу озвучених норм законодавства можна зробити висновок, що Законом України «Про іпотеку» чітко регламентовано порядок та підстави виникнення у іпотекодержателя права на задоволення власних вимог за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором (підстава) та - висування вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, а лише в разі його невиконання - звернення стягнення на предмет іпотеки (порядок). При цьому, до можливих шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки законодавцем віднесено звернення стягнення на підставі: 1) рішення суду; 2) виконавчого напису нотаріуса; 3) договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору. Згідно з ч.ч. 1 - 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Разом з тим, 03.06.2014 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07.06.2014 із дня його публікації в газеті Голос України. Так, за приписами пп. 1 п. 1 цього Закону, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 19.05.2020 у справі №644/3116/18, квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону №1304-VII («Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за кредитором як забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. Матеріали справи свідчать про те, що спірна квартира була передана позивачем відповідачу в іпотеку за відповідним іпотечним договором, укладеним на забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором у іноземній валюті, отриманим на споживчі цілі.При цьому, за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] немає іншого нерухомого майна, а спірна квартира не перевищує 140 кв.м.. Звідси, суд приймає до уваги твердження позивача про те, що спірна квартира використовується позивачем як місце постійного проживання та є єдиним його нерухомим житловим майном. Системний аналіз наведених положень Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», з урахуванням встановлених обставин справи, свідчить про пряму імперативну заборону на примусове стягнення спірної квартири, наданої позивачем банку в якості забезпечення виконання ним зобов`язань за споживчим кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, а тому у державного реєстратора були відсутні підстави для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії. Більш того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 18 цього ж Закону, перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому, за змістом абзацу першого частини другої статті 22 Закону, відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Виходячи із засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно можна зробити висновок, що до Державного реєстру можуть бути внесені виключно ті відомості, що не суперечать вимогам цього Закону та інших законодавчих актів України. Частиною 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-1V "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952- IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 18 Закону №1952-ІУ перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі - Порядок №1127) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до п.61 Порядку №1127 Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-ІV та статті 37 Закону України "Про іпотеку" порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №306/1224/16-ц. Так Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надано наступні документи, які були надані АТ «Укрсоцбанк» для здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, а саме: - копію заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.02.2019, подану АТ «Укрсоцбанк» до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області; - копію Іпотечного договору №994/08П019І від 08.10.2008; - копію додаткової угоди №1 від 31.03.2010 до іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008; - копію повідомлення АТ «Укрсоцбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням вих. №К/И/УСБ/Б від 22.08.2018; - копію поштового конверту із зазначенням відправника АТ «Укрсоцбанк», отримувача [PERSON] ( [ADDRESS] ); - копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №156454727 від 15.02.2019. Разом з тим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2019 у справі №638/20000/16-ц, іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки разом із заявою про державну реєстрацію. Проте, надані до суду матеріали не підтверджують факт отримання [PERSON] наданого повідомлення вих. №К/И/УСБ/Б від 27.08.2018. Зокрема, відсутня відмітка про вручення [PERSON] наданого листа. Більш того, також не доведено документально й факт відмови [PERSON] від отримання даного листа. Крім того, із наданої копії поштового конверту не можливо встановити зміст вкладення до цього конверту (відсутній опис) та дату направлення даного конверту (на повідомленні вих. №К/И/УСБ/Б проставлено дату 27.08.2018, проте на відбитку штампу АТ «Укрпошта» перші цифри дати, що позначають день та місяць, вказані як «23.10»). Тобто, не видається за можливе зв`язати в логічну послідовність наданий поштовий конверт та повідомлення вих. №К/И/УСБ/Б від 27.08.2018. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Разом з тим, в довідці АТ «Укрсоцбанк» вказано, що згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 300 000 грн. Проте, АТ «Укрсоцбанк» не вказано, що саме це за висновок, ким його складено та за допомогою яких методів дослідження визначено вартість предмета іпотеки. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону, суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону, методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, зокрема п.п. 4, 5 передбачено, що оцінка майна проводитися з дотриманням принципів корисності, попиту і пропонування, заміщення, очікування, граничної продуктивності внеску, найбільш ефективного використання. Принцип корисності ґрунтується на тому, що майно має вартість тільки за умови корисності його для потенційного власника або користувача. Під корисністю слід розуміти здатність майна задовольняти потреби власника або користувача протягом певного часу. З метою визначення корисності під час оцінки: розглядається корисність окремого майна у складі об`єкта оцінки як складова частина корисності об`єкта оцінки в цілому та корисність майна як окремого об`єкта оцінки; враховується сучасний стан використання об`єкта оцінки, що може не відповідати його можливому найбільш ефективному використанню, а також випадки, коли окремі об`єкти оцінки стають тимчасово зайвими, використовуються з іншою метою або не використовуються; прогнозується можливий вплив соціально-економічних та інших факторів на зміни в корисності об`єкта оцінки; оцінюються витрати на поліпшення об`єкта оцінки з урахуванням впливу цих витрат на збільшення його ринкової вартості. Статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Пунктом 16 Національного стандарту встановлено, що, визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. Згідно з п. 17 Національного стандарту, у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість. Відповідно до п.п. 50, 51 Національного стандарту, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки. Незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об`єкта оцінки (квартира), ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити боржник. Відсутність необхідної та достовірної інформації у оцінювача про майно могло вплинути на визначення ринкової вартості цього майна на дату проведення оцінки. Здійснення оцінювачем оцінки нерухомого майна без доступу до цього майна, на підставі, зокрема, технічної документації об`єкта оцінки та його складових, ставить під сумнів об`єктивність проведеної оцінки та визначення ринкової вартості майна на дату оцінки. Разом з тим, на порушення вищенаведених вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту №1, матеріали справи не містять відомостей про виконання оцінювачем вищенаведених вимог та проведення ознайомлення з об`єктом оцінки за для встановлення його дійсного стану, проценту зносу, технічних характеристик та умов, що наявні на об`єкті оцінки в дійсності. Більш того, слід підкреслити, що згідно з п. 57 Порядку №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. При цьому, однією з умов договору іпотеки №994/08П019І від 08.10.2008, зокрема пп.4.5.3, є те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Тобто, для проведення спірної реєстраційної дії банк мав надати державному реєстратору згідно з п. 57 Порядку №1127, в т.ч., й документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. При цьому, оскільки зміст умови договору іпотеки, викладений в пп. 4.5.3 цього договору, відсилає до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в частині встановлення порядку звернення стягнення, то відповідно відповідачем 2 мало бути надано документ про виконання вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Так, відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Поряд із цим, за наданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради доказів слідує що банком не було надано державному реєстратору звіту суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, що свідчить про не дотримання вимог п. 57 Порядку №1127 при вчиненні спірної реєстраційної дії. Крім того слід зазначити, що за умовами іпотечного договору №994/08П019І, іпотекодержатель наділений правом задовольнити власні вимоги в позасудовому порядку за рахунок предмета іпотеки. При цьому, за визначенням п. 1.1. цього договору, предметом іпотеки є «квартира, що складається з 2 кімн., загальною площею 43,91 кв.м. та жилою площею 29,30 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] ». Отже, в укладеному між сторонами іпотечному договорі в визначенні предмету іпотеки на вказано номеру квартири в будинку [ADDRESS] , що також всупереч вищенаведеним положення Закону України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку №1127, не давало державному реєстратору права на вчинення оскаржуваної реєстраційної дії. Також суд вважає за необхідне підкреслити й те, що до матеріалів справи та до заяви про проведення державної реєстрації речових прав іпотекодержателем було надано додаткову угоду №1 від 31.03.2010 до іпотечного договору №994/08П019-І від 07.10.2008, проте матеріали справи не містять копії такого іпотечного договору із такими датою та номером (в матеріалах справи наявний іпотечний договір №994/08П019І від 08.10.2008). Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 цієї ж статті Закону передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Поряд із цим, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 - «належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)»). Аналізуючи перелічені норми матеріального права, взявши до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] , про скасування запису про державну реєстрацію права власності за іпотекоержателем є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved