Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок ДТП. Позивач в судове засідання не з'явився. Заявив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, (оголошення на Web-сторінці Великоновосілківського районного суду Донецької області наявне в матеріалах справи). Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги відсутність заперечень позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено: 23.03.2016 року о 05:50 на автомобільній дорозі Новотроїцьке-Жовте-Пустинка- Ленінське-Селидове сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення належного позивачу автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номер на момент події: 22АК5946 (на теперішній час АН 2840 ІМ), під керуванням [PERSON], та автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Згідно постанови апеляційного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року, означена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON]. У зв'язку з протиправними діями [PERSON] позивачу [PERSON] завдана матеріальна шкода в сумі 31 600 грн., яку останній сплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] (реєстраційні документи: акт здачі-прийняття робіт, товарний чек додаються) за ремонтно-відновлювальні роботи пошкоджень, які було завдано автомобілю VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номер 22АК5946, внаслідок ДТП 23.03.2016 року. Обсяг пошкоджень автомобіля позивача, завданих в ДТП, підтверджується також схемою ДТП, відомістю про ушкодження та довідкою про дорожньо-транспортну пригоду. Номерні знаки автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN зазначені в документах на проведення ремонту та ті, що вказані в свідоцтві про реєстрацію автомобіля є відмінними тому, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цей транспортний засіб було знято з обліку та на ньому було встановлено "транзитні" номери, а нове свідоцтво про реєстрацію автомобіля позивач оформив 28.07.2016 року. Окрім того, [PERSON], який в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував за кермом автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN, реєстраційний номер 22АК5946, звертався до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС, в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], з приводу відшкодування Позивачу завданої шкоди, але згадане товариство листом № Г0403/4950 відмовило у виплаті страхового відшкодування через пропущення заявником терміну подачі заяви про страхове відшкодування. Разом із цим позивач зазначив, що відповідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15 - право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Окрім матеріальної шкоди позивачу, згідно позовної заяви, завдана моральна шкода, яка полягає в переживанні і фізичних незручностях та психологічному дискомфорті при пошкодженні його майна, у зв'язку з чим його було позбавлено можливості в повній мірі користуватися перевагами власного транспорту. Цими обставинами обумовлено пригнічений стан позивача, який втратив надію отримати справедливе відшкодування завданої йому шкоди в позасудовому порядку. У зв'язку з наведеним, [PERSON] просить стягнути з відповідача 5000 грн. моральної шкоди. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке. Даному факту відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки і регулюються ст. ст. 22, 1166, 1188 ЦК України. Згідно ч. 5, ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За вказаною статтею несуть цивільно правову відповідальність особи, винними діями яких заподіяна шкода джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є потерпілими внаслідок шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки. При цьому, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями), шкода заподіяна майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В силу ст. 1188 ЦК України, шкода завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року, № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - „Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб ". Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 5 цієї постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В пункті 9 Постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Як вбачається з постанови апеляційного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року, означена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля FORD TRANSIT, реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача. З врахуванням наведеного, беручи до уваги доведеність вини [PERSON] суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу, як власнику пошкодженого авто, матеріальну шкоду, яка відповідно до досліджених в судовому засіданні документів складає 31 600 грн. Факт моральних страждань потерпілого від душевного болю, який він відчував від переживання і фізичних незручностей та психологічного дискомфорту при пошкодженні його майна, сам по собі свідчить про моральні страждання потерпілого, є очевидним і не потребує доказування іншими засобами . Поряд з цим, суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а тому вважає достатньою та співмірною отриманим позивачем душевним та фізичним стражданням сумою яка підлягає відшкодуванню у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 сплачений судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial