Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Прокуратур в інтересах Державної екологічної інспекції у Вінницькій області звернувсь до суду із вищевказаним позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, який мотивував тим, що в лютому 2016 року [PERSON] спільно із [PERSON]М та [PERSON], без відповідного дозволу, не маючи ордера на здійснення порубки дерев, зрізали 183 дерева різних порід і діаметрів, що призвело до припинення їх росту. Своїми умисними діями вищевказані громадяни заподіяли навколишньому природному середовищу майнову шкоду, яка відповідно до розрахунку наданого Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області становить 101\~932 грн. З метою відшкодування завданої шкоди, прокурор просить суд стягнути з кожного із відповідачів кошти в сумі 33\~977,33 грн. В судовому засіданні прокурор просив суд позов задовольнити. Представник Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в судовому засідання вказав на обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові заперечення в яких вказав на необґрунтованість позовних вимог, оскільки видалення зелених насаджень проводилось з метою благоустрою території колишнього дитячого садка під керівництвом голови Зозівківської сільської ради, тобто особи, яка представляє орган до компетенції якого належить прийняття рішення про видалення зелених насаджень. У звязку з цим в його діях як і у діях решти жителів села Зозівка, які приймали участь у видалені чагарників на території колишнього дитячого садка в січні-лютому 2016 року були усі підстави вважати, що вони діють у відповідності із законом, тобто правомірно. Таким чином в їх діях відсутній такий елемент цивільного правопорушення як протиправна поведінка. Постанову про адміністративне правопорушення про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 153 КУпАП у виді штрафу він не оскаржував, оскільки голова сільської ради дав йому кошти щоб сплати штраф, а посадова особа, яка прийняла вказану постанову не повідомляла юридичні наслідки такого рішення, а саме можливість у звязку з цим стягнення з нього майнової шкоди. Вказуючи на необґрунтованість позовних вимог, [PERSON] також вказав на недоліки Польової перелікової відомості у якій не відображені дані про те, у який спосіб і із застосуванням яких вимірювальних засобів проведено заміри пнів, не вказано адресу за якою проводився огляд. Оскільки на підставі даних Польової перелікової відомості, яка складена з істотним порушенням вимог щодо її оформлення, визначавсь розмір майнової шкоди, останній слід вважати необґрунтованим. В судовому засіданні [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечили вказавши на його необґрунтованість. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд вирішити справу у відповідності до закону. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання [PERSON] не зявився, заяви про відкладення розгляду справи або ж розгляду справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи судом. Голова Зозівківської сільської ради в судовому засіданні пояснив, що в січні-лютому 2016 року Зозівківська сільська рада здійснила за підтримки місцевих жителів благоустрій території колишнього дитячого садка очистивши її від чагарників. В заході взяло участь близько 10 чоловік, в тому числі [PERSON], який виконував громадські роботи за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 23.11.2015 року. Зрізану деревину різали і возили в комунальні заклади для опалення нею будівель. Під час складення Перелікової відомості держінспектором з ОНПС у Вінницькій області [PERSON], представник сільської ради запрошений не був, а тому вказані в ній відомості є сумнівними, оскільки вирубка дерев і чагарників на території колишнього дитячого садка окремими жителями села (не відповідачами), мала місце і до січня 2016 року. Перевірка дотримання Зозівківською с/р вимог природоохоронного законодавства не проводилась. Сільський голова також повідомив, що облік зелених насаджень сільська рада не веде. Оскільки відповідачі як і інші жителі села Зозівка, що приймали участь в благоустрої території дитячого садка діяли при вирубці чагарників в інтересах громади, підстав для притягнення їх до відповідальності не має. Свідок [PERSON] суду показав, що працює інспектором Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. В березні 2016 року керівництво доручило йому провести розгляд звернення громадян. Виїхавши на місце події виявив порубку дерев. В Зозівківській сільській раді зясував, що документів на вирубку дерев не має. У звязку з цим, в присутності [PERSON] та [PERSON] він провів огляд земельної ділянки на якій були видалені дерева за результатами чого склав Перелікову відомість в якій вказав кількість та діаметр дерев в корі, що були незаконно видалені. Представник органу місцевого самоврядування участь в огляді не приймав. Свідок [PERSON] суду показала, що є жителькою села Зозівка, Липовецького району Вінницької області. В 2016 році вона була свідком того, як [PERSON] обміряв зрізані дерева. Побачивши її він повідомив, що дерева зрізали незаконно та запропонував їй написати заяву, а також розписатись у Переліковій відомості. Написавши заяву вона передала її [PERSON], після чого поговоривши з [PERSON] пішла у своїх справах. Закінчивши огляд дерев [PERSON] склав відомість в якій вказав відповідні дані та зателефонував їй, щоб вона прийшла і розписалась, що вона і зробила. Свідок [PERSON] суду показала, що є жителькою села Зозівка, Липовецького району Вінницької області. В 2016 році вона була свідком того як [PERSON] рахував зрізані дерева. Побачивши її він повідомив, що дерева зрізали незаконно та запропонував їй написати заяву. Написавши заяву вона передала її [PERSON], після чого пішла у своїх справах. Через кілька днів [PERSON] приїхав до неї щоб вона розписалась у відомості, що вона і зробила. Також їй відомо, що в лютому 2016 року на території дитячого садка вирізали чагарники, до того дерева зрізали жителі с. Зозівка. Свідок [PERSON] суду показав, що в лютому 2016 року сільський голова запропонував йому та іншими жителям села Зозівка взяти участь в благоустрої села, а саме очищення від чагарників території колишнього дитячого садка. Впродовж тижня свідок разом з відповідачами та іншими жителями села очищали територію садка від чагарників (вирубували їх), після чого возили деревину в комунальні заклади для опалювання нею будівель. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд встановив, що 03.03.2016 року в селі Зозівка (Липовецького району Вінницької області) держінспектор з ОНПС у Вінницькій області [PERSON] провів обміри зрізаних дерев (діаметру пнів у корі), дані про які вказав в Польовій переліковій відомості (а.с. 72). Вказану відомість підписали [PERSON] та [PERSON] в якості учасників огляду, представник органу місцевого самоврядування був ознайомлений з переліком, проте участі в огляді не приймав. Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали суду, що в день коли держінспектор [PERSON] проводив обміри зрізаних дерев, на його прохання вони написали заяви (а.с. 69, 71), які адресували начальнику Державної екологічної інспекції у Вінницькій області. Під час обміру пнів зрізаних дерев вони певний час стояли на дорозі, а потім пішли у своїх справах. Після того як держінспектор [PERSON] закінчив обміри, він зустрівся з [PERSON], яка підписала відомість, а [PERSON] підписала її через кілька днів. Свідки також повідомили, що в лютому 2016 року за вказівкою голови Зозівківської с/р жителі села здійснювали вирубку чагарників на території недіючого дитячого садка. До цього часу окремі жителі села самостійно зрізали дерева для господарських потреб. З метою встановлення осіб, які причетні до незаконного видалення дерев, Державна екоголічна інспекція у Вінницькій області повідомила про вказаний факт Липовецький ВП Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області (а.с. 59). Проведеною Липовецьким ВП перевіркою встановлено (а.с. 60, 63, 64, 66), що в лютому 2016 року жителі села Зозівка [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по усній вказівці голови органу місцевого самоврядування, з метою благоустрою території дитячого садка здійснили виробку дерев та чагарників. Суд встановив (а.с. 89, 91-102), що в період з 20.01.2016 року по 18.02.2016 року [PERSON] виконував громадські роботи за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 23.11.2015 року (а.с. 103), а саме за розпорядженням сільського голови (а.с. 90) здійснював вирубку чагарників на території, що відноситься до Зозівківської сільської ради. Будучи допитаним згідно ст. 180, 184 ЦПК України [PERSON] показав суду, що в лютому 2016 року голова Зозівківської с/р попросив його допомогти мешканцям села облаштувати територію колишнього дитячого садка очистивши її від чагарників. Погодившись на вказану пропозицію він декілька днів допомагав жителям села вирубувати чагарники, обрубував гілки на зрізаній деревині, яку зрештою відвозив на підводі до сільської ради. За весь час він безпосередньо зрізав кілька (близько 4) дерев. Крім відповідачів у справі, в лютому 2016 року порубку дерев і чагарників здійснювали і інші жителі села Зозівка, які не вказані в позові та матеріалах перевірки Липовецького ВП, зокрема свідок [PERSON] До лютого 2016 року вирубку дерев на території колишнього дитячого садка для особистих потреб здійснювали жителі с. Зозівка. Відповідач [PERSON], будучи допитаним згідно ст. 180, 184 ЦПК України показав суду, що в лютому 2016 року погодивсь на прохання голови Зозівківської с/р допомогти облаштувати територію дитячого садка. Впродовж декількох днів він вирубував чагарники, обрубував гіляки зі зрубаних дерев, при цьому дерев не рубав. З зазначеного слідує, що результати перевірки Липовецьким ВП в частині осіб, які причетні до видалення дерев є неповними, оскільки вирубку чагарників окрім відповідачів здійснювали і інші мешканці села, що підтвердили свідки допитані в судовому засіданні. Судом також враховано, що вирубку дерев на території колишнього дитячого садка жителі села Зозівка здійснювали і до лютого 2016 року. За приписами статті 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому постановою Кабінетом Міністрів України № 1045 від 01.08.2006 року, у пункті 3 якої зазначено, що видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, ради на підставі ордеру. У випадку відсутності ордера знесення насаджень, зокрема, вважається самовільним. Виконавчими органами сільських рад є їх виконавчі комітети (ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", далі Закон № 280/97-ВР). Сільський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях (ст. 12 Закону № 280/97-ВР). Відповідно до пункту 14 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №106 від 10.04.2006 року, у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їхній реєстр за видовими складом та віком. За приписами цих Правил до зелених насаджень, на знесення яких потребується ордер, відноситься в тому числі і дерева. Відповідно до зазначених Правил зелені насадження, на знесення яких потребується ордер, повинні знаходитися на балансі у балансоутримувача - спеціально вповноваженого підприємства, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Обліку підлягають усі види зелених насаджень: дерева, кущі, газони, квітники. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування на основі матеріалів інвентаризації зелених насаджень, матеріалів лісовпорядкування в приміських лісах і лісопарках. Інвентаризація зелених насаджень проводиться відповідно до Інструкції з технічної інвентаризації зелених насаджень у містах та селищах міського типу України, затвердженої наказом Держбуду України № 226 від 24.12.2001 р. За матеріалами інвентаризації складається паспорт об'єкта (благоустрою, території підприємств, установ, організацій, інших земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження) затвердженої форми. Паспорт об'єкта затверджується балансоутримувачем, власником чи користувачем земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження, та підписується виконавцем робіт з інвентаризації. Дані паспорта заносять у облікові бухгалтерські документи балансоутримувачів, власників чи користувачів земельних ділянок, на яких розміщені зелені насадження. Копія паспорта передається у виконавчі органи міських, районних, селищних і сільських рад для складання реєстру зелених насаджень. Паспорт об'єкта підлягає плановому поновленню один раз за 5 років. У разі переходу прав власності на земельні ділянки, на яких розміщені зелені насадження, до іншого власника, користувача або балансоутримувача, значної втрати чи пошкодження зелених насаджень у результаті аварійних, надзвичайних ситуацій або нанесення зеленим насадженням шкоди внаслідок протиправних дій юридичних чи фізичних осіб проводиться позаплановий облік зелених насаджень. Виходячи з приписів чинного законодавства, зрізані дерева мали бути віднесені на баланс установи, мати свій паспорт, зазначені дерева підлягали інвентаризації та постановці на облік, і т.д. Відповідні первинні документи особи, які беруть участь у справі суду не надали, оскільки орган місцевого самоврядування їх не веде (а.с. 82). Земельна ділянка на якій було здійснено порубку дерев перебуває у комунальній власності, а тому видалення зелених насаджень мало здійснювались за рішенням виконавчого органу сільської ради на підставі ордеру. Як повідомив голова Зозівківської сільської ради (а.с. 62), дозвільна документація на знесення багаторічних зелених насаджень (дерев) на території сільської ради протягом 2015-2016 року в письмовому вигляді не оформлялась. Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Постанови у справі в про адміністративне правопорушення (а.с. 5-7), якими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 153 КУпАП по факту незаконної вирубки дерев, не мають для суду преюдиційного значення і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами у справі. Оскільки вирубка дерев здійснювалась під керівництвом голови Зозівківської с/р як керівника органу сільської ради, її виконавчого комітету, до компетенції якого належить прийняття рішення про видалення зелених насаджень, суд дійшов висновку, що у відповідачів як і у решти жителів села Зозівка, які приймали участь у видалені дерев на території колишнього дитячого садка в січні-лютому 2016 року були усі підстави вважати, що вони діють у відповідності із законом, тобто правомірно. За таких обставин суд вважає, що в діях відповідачів відсутній такий елемент цивільного правопорушення як протиправна поведінка. Умовою цивільно-правової відповідальності є: 1) протиправний характер поведінки (дій чи бездіяльності) особи, на яку передбачається покласти відповідальність; 2) наявність шкоди або збитків; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника і наступними шкідливими наслідками; 4 ) вина правопорушника. Сукупність перерахованих умов, за загальним правилом необхідних для покладання цивільно-правової відповідальності на конкретну особу, називається складом цивільного правопорушення. Відсутність хоча б одного із зазначених умов відповідальності виключає її застосування. Встановлення даних умов здійснюється саме у зазначеній черговості, оскільки відсутність одного з попередніх умов позбавляє сенсу встановлення інших (наступних) умов. Встановивши відсутність в діях відповідачів протиправний характеру їх поведінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення їх до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 року №559 зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.02.2012 року №111, Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було зроблено розрахунок заподіяної шкоди незаконним вирубуванням 183 штук дерев, яка склала 101\~932 грн.(а.с.11). Для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням та іншим об'єктам озеленення загального використання в межах населених пунктів внаслідок знищення або пошкодження дерев і чагарників, застосовуються такси встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 N 559 "Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів" із змінами. У розгляді справ зі спорів про відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням їх незаконною вирубкою, судам слід перевіряти, яким чином (зокрема із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводилися заміри пнів та чи відображені ці дані у акті (пункт 6 Роз'яснень Вищого господарського суду України №02-5/744 від 27.06.2001 року). За відсутності відповідних даних у суду немає підстав для задоволення позову. З листа Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (а.с. 70) слідує, що підставою для проведення розрахунку розміру шкоди є Польова перелікова відомість (а.с. 72) у якій не відображені дані про те, у який спосіб і із застосуванням яких вимірювальних засобів проведено заміри пнів, не вказано адресу за якою проводився огляд, що суд вважає істотним порушенням проведеного огляду. Судом також враховано покази свідків [PERSON] та [PERSON], які повідомили, що під час обміру пнів зрізаних дерев вони певний час стояли на дорозі, а потім пішли у своїх справах, а тому поручитись за достовірність даних в Польовій переліковій відомості вони не можуть. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи відсутність матеріалів інвентаризації зелених насаджень, паспорту об'єкта, акту обстеження зелених насаджень, акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, а також належних і допустимих доказів, що містять дані про діаметр дерева (у корі) біля шийки кореня, які були видалені, дійшов висновку про необґрунтованість розрахунку розміру шкоди заподіяної внаслідок видалення дерев, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. При ухваленні рішення, суд має вирішити питання про розподіл судових витрат у справі (ст. 215 ЦПК України). Відповідно до статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Статтею 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, і такі витрати відносяться до судових витрат, які підлягають розподілу судом між сторонами відповідно до статті 88 ЦПК України. У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (далі Постанова № 10) судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" відповідно до якої, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини 3 статті 79, 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (пункт 48 Постанови № 10). На виконання умов Договору № б/н про надання правової допомоги від 26.01.2017 року, [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] кошти в сумі 5 000 гривень, що підтверджується квитанцією № б/н від 26.01.2017. В судовому засіданні представник [PERSON] надала суду розрахунок витрат на оплату правової допомоги 27.04.2017 року за Договором № б/н від 26.01.2017 року зі змісту якого слідує, що при наданні правової допомоги у вказаній справі, адвокатом було затрачено 7 год. (без врахування судового засідання 27.04.2017 року, час тривалості якого до виходу суду в нарадчу кімнату - 1 год. 30 хв.), з них: 1 год. 30 хв. - ознайомлення з позовною заявою та підготовкою письмових заперечень: 30 хв. - ознайомлення з матеріалами, що стали підставою для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності в Державній екологічній інспекції Вінницької області; 1 год. - підготовка адвокатських запитів (4 шт.); 30 хв. - підготовка клопотань і заяв поданих суду; 30 хв. - ознайомлення з матеріалами цивільної справи; 3 год. - участь у судових засіданнях. Перевіривши обґрунтованість поданого розрахунку суд встановив, що сумарна кількість часу затраченого адвокатом на участь у вказаній справі становить 8 год. 30 хв. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що [PERSON] підтвердив понесені ним витрати на правову допомогу у вказаній справі в сумі 5 000 грн. (1 600 грн. (розмір прожиткового мінімуму) * 40 % * 8 год. 30 хв. = 5 440 грн.). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд стягує з позивача витрати [PERSON] на правову допомогу в сумі 5 000 грн., а також витрати представника [PERSON] пов'язані з явкою до суду (проїздом) в сумі 93,65 грн. (30,25 грн. + 31,70 грн. + 31,70 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved