Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~В Зіньківському районному суді Полтавської області знаходиться цивільна справа за заявою представника відповідача [PERSON] , адвоката Репало Д.О. про перегляд заочного рішення за по справі за позовом [PERSON] , адреса проживання:с.Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області до [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , третя особа Київський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29 про звільнення майна з під-арешту. Заява мотивована тим, що порушено її права на справедливий судовий захист. До заяви ніяких додатків не надано. Заявник, [PERSON] належним чином повідомлена в судове засідання 01.10.2020 року та 13.11.2020 року в судове засідання не з"явилася. Від неї не надійшло клопотання про відкладення судового розгляду або перенесення судового засідання. Заслухавши представника\~позивача,\~яка заперечувала\~проти перегляду\~заочного рішення\~та просила\~відмовити по\~заяві відповідача,\~вказавши,\~що в якості поважних причин неявки в судове засідання заявник вказує на неотримання нею судових повісток про розгляд справи. Однак, вказане твердження Відповідача є спробою ввести суд в оману та скасувати правомірне рішення оскільки воно не підтверджене жодними належними та допустимими доказами та повністю спростовується матеріалами справи, де містяться докази належного повідомлення Відповідачів про час та місце розгляду справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судових повісток на: -24.12.2019 року на 10 год. 00 хвилин; -13.03.2020 року на 11 год. 00 хвилин; -05.05.2020 року на 15 год. 00 хвилин. Вказані судові повістки направлялися за останньою відомою суду адресою місця знаходження Відповідачів, що відповідає вимогам ст. 129-131 ЦПК України. При цьому Заявник та/або її представник в судові засідання не з`являлися та не повідомляли суд про причини своєї неявки. Тобто Заявниця тричі не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомила суд про причини своєї неявки. Отже, враховуючи, що цивільним процесуальним законодавством визначені граничні строки розгляду справ, вважає що місцевий суд цілком правомірно ухвалив заочне рішення. Таким чином, перша умова перегляду заочного рішення Відповідач з поважних причин не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки" в даному випадку відсутня. Другою умовою для скасування заочного рішення є те, що Відповідач, з поважних причин не подав відзив на позовну заяву. Однак, у даному випадку представником заявника було направлено відзив на позовну заяву. Вказаний відзив отримано судом і він міститься в матеріалах справи. Окремо вважаємо за необхідне звернути увагу суду, що Вказаний відзив подано представником [PERSON] з порушенням вимог встановлених в ч. 4 ст. 178 ЦПК України - копія відзиву та доданих до нього документів не була надіслана Позивачеві. Крім того, [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 26.09.2019 р. Вказаною ухвалою Відповідачу було встановлено п`ятнадцяти денний строк для подачі відзиву. Однак відзив її представником подано 05.11.2019 р. При цьому у відзиві не було зазначено причин його неподання у встановлений судом строк, а до самого відзиву не було додано жодного доказу, яким би підтверджувалася позиція Відповідача 2, що також свідчить про порушення [PERSON] процесуальних норм. Таким чином, друга умова перегляду заочного рішення Відповідач з поважних причин не подав відзив на позовну заяву в даному випадку відсутня. Щодо істотного значення для правильного вирішення справи доказів на які посилається Відповідач, то акцентує увагу суду на наступному. По-перше, до заяви про перегляд заочного рішення не додано жодного доказу. Не зважаючи, що з моменту відкриття провадження по даній справі пройшов рік, жодних доказів що мають значення для правильного вирішення справи Відповідачами не надано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заява про перегляд заочного рішення майже дослівно цитує Відзив поданий представником Відповідача 2 на позовну заяву. Тобто, не то що доказів, а навіть жодних нових обставин які мали б значення для вирішення справи у заяві не зазначено. По-третє, в основу правової позиції [PERSON] покладено такі факти: 1.17.11.2016 р. [PERSON] продав автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . 2.24.11.2016 р. Київський районний суд м. Полтави постановлює ухвалу по справі № 552/6459/16-ц про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ майна та стягнення різниці у вартості відповідно до якої суд вирішив накласти арешт із забороною розпорядження на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . 3.Територіальний сервісний центру відмовив в накладенні арешту на автомобіль TOYOYA CAMRY державний номер [NUMBER] оскільки 17.11.2016 року його перереєстровано на іншу особу. 4.18.03.2017 р. [PERSON] став власником автомобіля TOYOYA CAMRY номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 5.15.05.2017 р. Постановою старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим О.О. накладено арешт із забороною відчуження на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 1GL, номер шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] є вже третім (після [PERSON] ), власником автомобіля TOYOYA CAMRY. На момент реєстрації його права власності жодних арештів в ДРОРМ на спірний ТЗ накладено не було. Отже, Позивач не знав та не міг знати, що на ТЗ накладено арешт у справі стороною но якій він не є, і яким, чином на думку заявника, [PERSON] при придбанні автомобіля міг встановити що ТЗ є предметом спору між колишнім подружжям [PERSON] взагалі не зрозуміло. Вказані факти заявником не спростовуються. По-четверте, заявник визнає, що ще наприкінці 2016 року їй було відомо, що власником автомобіля TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, номер шасі [NUMBER] , є [PERSON] . Однак, станом на дату розгляду справи в суді, жодних позовів до [PERSON] щодо вказаного автомобіля [PERSON] не пред`являлося. Тобто, на сьогодні [PERSON] пропущено строк позовної давності по вимогах до [PERSON] щодо спірного автомобіля. Таким чином, позиція Відповідача 2 що арешт на автомобіль який належить Позивачеві може посприяти реальному виконанню рішення Київського районного суду від 27.07.2017 р. взагалі не має заслуговувати на увагу. Вона ґрунтується не на законі, а на спробах Відповідача 2 змусити [PERSON] вплинути на її колишнього чоловіка з метою спонукання останнього до передачі їй іншого спірного автомобіля (CHEVROLET AVEO SF 69 Y). У [PERSON] немає жодних законних підстав та можливості змусити [PERSON] передати Відповідачеві 2 автомобіль CHEVROLET AVEO SF 69 Y. Зокрема у [PERSON] немає підстав заявляти позов до [PERSON] про стягнення коштів за автомобіль оскільки він вказаний автомобіль придбав у іншої особи і на момент оформлення переходу права власності жодних арештів на автомобіль накладено не було, більш того якщо навіть припустити що такий позов буде задоволено судом проблема [PERSON] щодо можливості розпорядження ТЗ, який зареєстровано з ним вирішена не буде оскільки він все одно не отримає можливості зняти його з обліку. Тому обмеження Позивача в його правах на розпорядження належним йому автомобілем TOYOYA CAMRY 2.2 1GL з тих підстав, що колишнє подружжя [PERSON] не може розділити набуте ними у шлюбі майно є незаконним. Арешт на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL накладено ухвалою Київського районного суду у якості заходів забезпечення позову, та до того як судом було встановлено, що автомобіль вже належить іншій особі. Заходи забезпечення позову вживаються судом у разі, якщо є підстави вважати що їх невжиття у майбутньому суттєво утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Ухвалюючи рішення про поділ майна подружжя Омельченків Київський .районний суд врахував, що автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL відчужено [PERSON] без згоди [PERSON] та присудив їй грошву компенсацію в сумі половини вартості вказаного автомобіля. Вказана компенсація сплачена Відповідачеві 2 в повному обсязі. Тобто на сьогодні, [PERSON] отримала від свого колишнього чоловіка половину вартості автомобіля TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, а відтак у неї відсутні будь які правові підстави претендувати на вказаний автомобіль. Таким чином, арешт на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, який належить [PERSON] жодним чином не може посприяти реальному виконанню рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.06.2017 р. в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину автомобіля CHEVROLET AVEO SF 69 Y, який, на її думку, знаходиться у її колишнього чоловіка. Рішенням Київського районного суду м. Полтави, яким за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину автомобіля CHEVROLET AVEO SF 69 Y, набрало законної сили 02.08.2017 року. Тобто більше ніж три роки тому. Однак, виконавчий лист, щодо автомобіля CHEVROLET AVEO SF 69 Y [PERSON] на примусове виконання так і не було передано (доказів які б спростовували це твердження заявником не надано). Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувана) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8 ст. 158 ЦПК України). Тобто в даному випадку, заходи забезпечення позову щодо автомобіля TOYOYA CAMRY 2.2 IGL у будь якому випадку підлягають скасуванню оскільки рішення щодо виплати [PERSON] половини його вартості виконано. Крім того, за відповідною заявою [PERSON] можуть бути скасовані і заходи забезпечення позову щодо автомобіля CHEVROLET AVEO SF 69 Y, оскільки не те що протягом 90 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, а й на протязі всього встановленого законом строку для пред`явлення виконавчих листів на примусове виконання виконавчий лист щодо цього автомобіля до ВДВС не пред`являвся. Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши їх, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку. Згідно ч. 1\~ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка належгим чином повідомлених про дату,час і місце засідення, не перешкоджає розгляду справи. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , адреса проживання:с.Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області звернувся з позовною заявою до [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , третя особа Київський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29 про звільнення майна з під-арешту. 05.05.2020 року Зіньківським районним судом було задоволено\~позовні вимоги [PERSON] , адреса проживання:с.Лютенські Будища, Зіньківського району, Полтавської області до [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , [PERSON] , адреса місця проживання: [ADDRESS] , третя особа Київський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження: м.Полтава, вул.Ватутіна, 29 про звільнення майна з під-арешту. Скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24.11.2016 р. у цивільній справі № 552/6459/16-ц в частині накладення арешту із забороною розпорядження на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, номер шасі [NUMBER] , колишній державний номер [NUMBER] (актуальний державний номер [NUMBER] ) - зняти арешт із забороною розпорядження, накладений старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим О.О. 15.05.2017 р. (ВП № 53937654) на автомобіль TOYOYA CAMRY 2.2 IGL, номер шасі [NUMBER] , колишній державний номер [NUMBER] (актуальний державний номер [NUMBER] ). Стягнено з [PERSON] ,\~адреса місця\~проживання:\~ [ADDRESS] \~ на\~користь [PERSON] ,\~адреса проживання:с.Лютенські\~Будища,\~Зіньківського району,\~Полтавської області\~ -\~384( триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок судового збору. Стягнено з [PERSON] ,\~адреса місця\~проживання:\~ [ADDRESS] \~на користь\~ [PERSON] ,\~адреса проживання:с.Лютенські\~Будища,\~Зіньківського району,\~Полтавської області\~ -\~384( триста вісімдесят чотири ) гривні 20 копійок судового збору. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Репало Д.О., надійшла заява про перегляд заочного рішення. Відповідач, [PERSON] під час розгляду даної цивільної справи, не брала участі в судових засіданнях, але надійшов відзив на позовну заяву( а.с.47-50). Також вона була належним чином повідомлена про судові засідання. В зв"язку з цим суд бере до уваги що відповідач скористався своїм правом, відповідно до\~ст.178 ЦПК України, та подав відзив на позовну заяву. В п.3 ч.1 ст.43\~та ч.1 ст.182 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Одночасно, застосовуючи положення\~ Цивільного процесуального кодексу України\~та Закону України\~"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини\~при розгляді справи", суд зазначає, що частиною 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі\~Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії\~(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно\~ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями\~263\~і\~265\~цього\~Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до\~ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому\~статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до положень п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);\~\~характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Відповідно до ч. 1\~ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України,\~заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до висновку що в заяві про перегляд заочного рішення відсутні посилання на докази та обставини, в розумінні вимог ч. 1ст. 288\~Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК,\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Згідно з\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності зі\~ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України,\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини, та з урахуванням того, що Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про день та час судового засідання, в судові засідання не з`являлася, враховуючи тривалість розгляду справи, суд розглянув справу у відсутності Відповідача та 05.05.2020 року виніс заочне рішення. Таким чином, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки, підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід залишити без задоволення. Окрім того, суд роз`яснює, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Outcome: dismissed