Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що останні більше року не проживають за зареєстрованим місцем проживання - у будинку [ADDRESS] , добровільно його залишивши. Той факт, що відповідачі більше року не проживають за даною адресою, не несуть спільні витрати на утримання житла, тощо - порушує права позивача, як власника даного житлового приміщення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача на розгляд справи за відсутності відповідачів (заочний розгляд), суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши свідків, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та інформацією з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-7). Як зазначає позивач у позовній заяві, в даному будинку відповідачі не проживають останніх 10 років, залишили її добровільно. Дана обставина підтверджується довідкою Городоцької міської ради Хмельницької області від 15.07.2021 року №43-4948 та копією витягу з рішення Городоцької міської ради Хмельницької області від 17.06.2021 р. №122/2021, про те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-15). Крім того, факт відсутності [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] більше року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Додатково свідки зазначили, що відповідачі залишили зареєстроване місце проживання з власної волі, без будь-якого примусу, забрали усі свої речі. Таким чином, відповідачі залишаючись зареєстрованими у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої: "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд", - чинять перешкоди дійсному власнику, оскільки останній не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для нього ряд незручностей. Також, відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України: "Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню". Ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи питання чи мають відповідачі статус членів сім`ї, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що щодо поняття „член сім`ї" Конституційний Суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сім`ї. Аналіз змісту норм галузевого законодавства, що регулює питання втрати права користування житловим приміщенням дозволяє віднести до членів сім`ї власника осіб, які проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство; колишніх членів сім`ї власника, зокрема осіб, які проживають з власником, але з певного часу вже не є членами сім`ї; члени сім`ї колишнього власника, зокрема особи, які проживають у житлі, право власності на яке перейшло від громадянина, який зберігає сімейні стосунки з користувачами жилого приміщення, до інших осіб; колишніх членів сім`ї колишнього власника житлового приміщення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів. Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved