Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадщину в якому вказувала, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входять частки в житловому будинку (1/4 частка) та призначеній для його обслуговування земельній ділянці, площею 0,1182 га. (1/3 частка) по [ADDRESS]. Позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину у встановленому порядку, проте не може оформити свої спадкові права через органи нотаріату, оскільки: - в правовстановлюючому документі на землю містяться виправлення в прізвищі спадкодавця, не визначено його частку в спільному майні, не зазначено адресу місця розташування спадкового майна; - в правовстановлюючому документі на будинок неправильно зазначено місце його розташування. Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішення питання щодо приведення правовстановлюючих документів у відповідність з вимогами закону, а тому позивачка просила встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю, а також визнати за нею право власності на 1/4 частку спірного будинку з господарськими будівлями, спорудами та 1/3 частку спірної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В подальшому [PERSON] надала уточнений позов в якому просила визнати її співвласником спірної земельної ділянки, загальною площею 0,1182 га. без визначення її частки в цьому майні в порядку спадкування після смерті [PERSON] В іншій частині вимоги залишила незмінними. Ухвалою суду від 22 серпня 2014 року до участі у справі в якості відповідачів залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Вознесенську міську раду Миколаївської області, а також Управління Держземагенства у Вознесенському районі Миколаївської області - у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні, що проводилося без участі позивачки, її представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю. Представник відповідача - Вознесенської міської ради Пілюга Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково - в частині визнання [PERSON], як спадкоємця [PERSON], власником 1/4 частки житлового будинку по вул. [ADDRESS]. Решту вимог, а саме про встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю та про визнання позивачки співвласником спірної ділянки не визнала. Свої заперечення проти позову в цій частині обґрунтовувала тим, що спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON], спадкоємцем якого є позивачка, та інших осіб з грубим порушенням вимог закону та прав одного зі співвласників житлового будинку, для обслуговування якого вона передавалася, а тому відсутні законні підстави як для її успадкування, так і для встановлення будь-яких фактів з приводу Державного акту на право приватної власності на землю, який по своїй суті є недійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Вознесенському районі Бондар Р.О. проти задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю та про визнання позивачки співвласником спірної ділянки заперечував. Свої заперечення проти позову в цій частині обґрунтовував тим, що спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON], спадкоємцем якого є позивачка, та інших осіб з грубим порушенням вимог закону та прав одного зі співвласників житлового будинку, для обслуговування якого й передавалася ця ділянка. Тому вважав, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу спірної ділянки у власність спадкодавця підлягає скасуванню, а виданий на його підставі Державний акт на право приватної власності на землю - визнанню недійсним. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заслухавши пояснення представників позивачки [PERSON], [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача - Вознесенської міської ради Пілюги Т.А., представника третьої особи - управління Держземагенства у Вознесенському районі Бондар Р.О., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали інвентарної справи житлового будинку [ADDRESS], суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить ? частка житлового будинку по [ADDRESS]. Позивачка, як спадкоємець третьої черги за законом, прийняла спадщину у встановленому порядку, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву, проте не може оформити своїх спадкових прав через органи нотаріату в зв'язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в правовстановлюючому документі на будинок неправильно зазначене місце його розташування, а саме «[ADDRESS]», внаслідок чого неможливо встановити належність цього майна спадкодавцю. Проте факт належності [PERSON] частки в будинку знайшов своє повне підтвердження в своїй сукупності копією технічного паспорта на будинок, довідками КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», копією будинкової книги, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18-22, 23-24, 28-30, 54-55, 91), матеріалами інвентарної справи. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом. Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Матеріали справи вказують на те, що позивачка, як спадкоємець третьої черги за законом, належним чином прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України її цивільне право в цій частині підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на ? частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Проте, оскільки господарські будівлі та споруди, які є частиною житлового будинку, складають з ним одне ціле та при зміні власника перходять до нього разом з будинком, а тому суд не вбачає підстав для окремої констатації цього факту. Що стосується решти вимог [PERSON], то суд виходить з наступного. Рішенням виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області №301 від 28 грудня 1993 року [PERSON] разом з іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS], а саме [PERSON] та [PERSON] в спільну сумісну власність було передано земельну ділянку для обслуговування цього будинку в загальному розмірі 0,1182 га. На підставі рішення 11 травня 1994 року видано Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3478. В акті дійсно неправильно записано прізвище [PERSON], як співвласника ділянки, крім цього до нього внесено незастережене виправлення. Однак факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю підтверджується рішенням виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області №301 від 28 грудня 1993 року про передачу йому у власність ділянки, копією виданого на ім'я [PERSON] правовстановлюючого документа на частку в будинку для обслуговування якого надавалася ділянка, іншими супутніми доказами (а.с. 7, 10-12, 18-24, 90, матеріали інвентарної справи). Оскільки Державний акт на право приватної власності на час розгляду справи залишається чинним, водночас наявні в ньому помилки в прізвищі спадкодавця перешкоджають подальшому розгляду питання щодо права позивачки на спірну ділянку, як спадкове майно, а тому суд знаходить підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю. Разом з тим суд погоджується з висловленими запереченнями проти позову в тій частині, що спірна земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,1182 га. передана у власність [PERSON] та інших осіб з грубим порушенням прав одного зі співвласників житлового будинку, для обслуговування якого й передавалася ця ділянка та вимог закону (Земельного кодексу України 1990 року, декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", наказу Держкомзему України від 20 січня 1993 року "Про приватизацію земельних ділянок", наказу Держкомзему від 15 лютого 1993 року "Порядок передачі земельних ділянок у приватну власність громадян України"). Зокрема, як вбачається з матеріалів цивільної та інвентарної справ, на час приватизації ділянки вона на підставі рішення органу місцевого самоврядування знаходилася в користуванні чотирьох співвласників житлового будинку для обслуговування якого надавалася. В той же час приватизація здійснена на користь трьох з них без врахування інтересів співвласника [PERSON] та без попереднього вилучення у нього ділянки з користування. Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, на час розгляду справи частки будинку [PERSON], [PERSON], як спадкоємців [PERSON] в порушення їх прав та вимог закону фактично знаходяться на земельній ділянці, належній іншим трьом співвласникам будинку, хоча вони не втратили інтерес до неї, користуються вказаною ділянкою нарівні з іншими співвласниками житла. Разом з тим позивачка, заявляючи уточнену вимогу про визнання її, як спадкоємця, співвласником спірної земельної ділянки без визначення її частки в цьому майні не врахувала ту обставину, що спадкоємець власника майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, спадкує не право заміни особи спадкодавця в спільній сумісній власності, про що фактично просить позивачка, а попередньо визначену, належну спадкодавцю частку такого майна. З врахуванням встановлених обставин суд вважає, що позов в частині визнання [PERSON] співвласником спірної ділянки не може бути задоволеним. Разом з тим суд вважає, що в задоволенні вимог до [PERSON] слід відмовити в цілому, оскільки належними відповідачами у спорі про спадкування є спадкоємці за умови, що вони прийняли спадщину, в разі відсутності таких - орган влади або місцевого самоврядування за місцем знаходження спадщини. В разі, якщо спірне майно знаходиться в спільній власності декількох осіб, належними відповідачами в цьому спорі є співвласники цього майна. Проте [PERSON] до жодної з цих категорій не належить, а тому вимоги до нього є безпідставними.

Outcome: partial