Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/5 частку житлового будинку - "А-1", загальною площею 42,4 м2, житловою площею 17,5 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "В", вбиральня - "Ж", колонка - "№ 1" та огорожа - "№ 2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, зокрема, на 1/5 частку житлового будинку - "А-1", загальною площею 42,4 м2, житловою площею 17,5 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "В", вбиральня - "Ж", колонка - "№ 1" та огорожа - "№ 2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У визначений законом строк спадщину після смерті брата [PERSON] вона прийняла, подавши відповідну заяву до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON] на належну спадкодавцю 1/5 частку зазначеного спірного нерухомого майна нотаріальною конторою їй відмовлено, оскільки нею не надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне спадкове майно. За життя спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності на належну йому 1/5 частку вказаного житлового будинку не оформив, свідоцтво про право власності на належну частку житлового будинку він не отримав, тому вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Маковій В.В. у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, у якій просили суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити позов. Відповідач Броварська міська рада Броварського району Київської області у судове засідання теж не з`явилася, подала до суду відзив на позов, у якому зазначала, що позовні вимоги підтримує, просила суд розглянути справу за відсутності їхнього представника. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд встановив, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження щодо актового запису про народження спадкодавця, які підтверджують родинні відносини, зокрема той факт, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] є рідними сестрою і братом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, що складається з 1/5 частки житлового будинку - "А-1", загальною площею 42,4 м2, житловою площею 17,5 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "В", вбиральня - "Ж", колонка - "№ 1" та огорожа - "№ 2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому відповідно до заповіту від 29 серпня 1988 року після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] право власності на належну йому в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , 1/5 частку вказаного житлового будинку не оформив, проте спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті. Факт належності спадкодавцю [PERSON] зазначеного вище спірного нерухомого майна підтверджується довідкою Требухівської сільської ради Броварського району Київської області від 12 грудня 2019 року № 1792, у якій зазначено, що згідно із записами в погосподарській книзі № 7 за 2016-2020 роки, об`єкт погосподарського обліку за № 596-1 рахується за [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрованим, проживав та являвся власником домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Право власності на житловий будинок за життя [PERSON] не оформив, [INFO] помер. У даному житловому будинку з 2009 року проживає, але не зареєстрована [PERSON] , позивач у справі, якій на праві власності належить 1/5 частка цього будинку. Із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за даною адресою знаходяться: житловий будинок - "А-1", тамбур - "а", загальною площею 42,4 м2, житловою площею 17,5 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "В", вбиральня - "Ж", колонка - "№ 1" та огорожа - "№ 2. Будинок побудований у 1947 році, надвірні будівлі у 1973 та 1999 роках. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2020 року, ухваленим у цивільній справі № 361/9055/19, позивачу [PERSON] було визначено додатковий строк терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Із спадкової справи № 23/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті брата. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 квітня 1989 року позивачу [PERSON] на праві власності належить 1/5 частка житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у якому вона з 2009 року по даний час постійно проживає, але не зареєстрована. Постановою державного нотаріуса Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхти Л.М. від 11 листопада 2020 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 спадкову частку вказаного будинку після смерті брата [PERSON] відмовлено, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірний житловий будинок. Також позивачу роз`яснено, що якщо при житті власника житлового будинку (частини будинку) право власності на нерухоме майно не оформлялось та не реєструвалось, спадкоємець вправі звернутися до суду з питанням визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, так як згідно із ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Також у цій постанові нотаріуса зазначено, що вказаний житловий будинок на праві власності належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем після її смерті згідно із заповітом, посвідченим секретарем Требухівської сільської ради Броварського району Київської області від 29 серпня 1988 року за реєстровим № 95, на 1/5 частку спірного нерухомого майна був син померлої [PERSON] , який прийняв спадщину, але своїх спадкових прав не оформив. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди до спадкоємців є набуття спадкодавцем за життя зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом положень ч. 2 ст. 331 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно із ч. 3 ст. 3 цього ж Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (із подальшими змінами), яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14 грудня 2012 року. Вказана Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року, у цих книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення будинку в експлуатацію. Записи в погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. До часу набрання чинності ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації. Відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами унеможливлює видачу нотаріальною конторою спадкоємцю за законом позивачу [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно - належну останньому 1/5 частку зазначеного вище житлового будинку. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті брата [PERSON] , якому на день смерті належала спірна 1/5 частка житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, відповідач проти задоволення позову не заперечує, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved