Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку було уточнено в процесі судового розгляду (а.с.1-2,106), про стягнення з відповідача ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього грошових коштів за придбання ортопедичного зимового взуття (за 2017 рік) у сумі 4000 грн., літнього взуття (за 2018 рік) у сумі 2 589 грн. та противопролежневих двох подушок у сумі 21 033,41 грн. (20 784 грн. + 249,41 грн. - проценти банку за перерахування коштів), а всього на загальну суму 27 622,41 грн., посилаючись на те, що щомісячні грошові виплати в рахунок відшкодування шкоди та додаткові грошові кошти, визначені законодавством, відповідачем виконуються в примусовому порядку за судовими рішеннями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017 р. вказана цивільна справа розприділена судді [PERSON] Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2017 р. відкрито провадження у вказаній справі та призначено справу в судове засідання на 14.03.2018р. Відповідно до вимог ч. 11 ст. 33 ЦПК України справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді [PERSON]. з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б. Згідно з ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2018 р. цивільну справу прийнято до провадження судді Саламон О.Б., постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.03.2018 р. закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві, а також на те, що в результаті нещасного випадку отримав виробничу травму та йому було встановлено першу групу інвалідності безстроково. Численною кількістю судових рішень з відповідача на його користь стягнуто грошові кошти, пов'язані з відшкодуванням шкоди, однак відповідачем ПАТ трест «Київміськбуд-1» вони не виконуються. Просить стягнути грошові кошти у розмірі 27 622,41 грн. за придбання протипролежневих двох подушок ортопедичного зимового та літнього взуття та у сумі 21 033,41 грн. Крім того, зазначив, що суму за придбання ортопедичного зимового взуття зменшив з 6 399 грн. відповідно до 4000 грн. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Відповідач не використав своє право подання до суду відзиву та доказів у визначений судом строк у відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе провести судове засідання на підставі наявних в матеріалах справи доказах за відсутності відповідача у відповідності до ст.ст. 178,223 ЦПК України. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 1974 року позивач [PERSON] в результаті нещасного випадку отримав виробничу травму та йому було встановлено першу групу інвалідності з зв'язку з трудовим каліцтвом безстроково. Нещасний випадок стався з вини БУ-2 тресту "Київміськбуд-1", який був підрозділом тресту "Київміськбуд-1", правонаступником якого є ПАТ трест "Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього. Таким чином, відповідачем відшкодовується завдана здоров»ю [PERSON] шкода з 1974 року, оскільки він отримав виробничу травму та став інвалідом 1 групи. Згідно з висновком МСЕК (Серія АВ № 0082585), [PERSON] у зв'язку з отриманою травмою потребує спеціального медичного, постійного стороннього та побутового догляду, зокрема і ортопедичне взуття (зима, літо), протипролежневий матрац та подушки. (а.с.50) Відповідно до довідки ЦЛКК № 278 від 18.05.2006 р. [PERSON] потребує забезпечення протипролежневими подушками для вуличної та кімнатної крісло - колясок. (а.с.51) Факт того, що саме на відповідача покладено обов'язок по відшкодуванню шкоди підтверджено низкою судових рішень. При цьому відповідач протягом останніх більше як 15 років добровільно не проводить жодних виплат позивачу в добровільному порядку. Як вбачається із копій судових рішень, які набрали законної сили та містяться в матеріалах справи (рішення Ватутінського районного суду м. Києва від 04.06.1997 р., Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2002 р., 12.04.2003 р., 31.03.2004 р., 27.10.2017 р., Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2007 р.,05.06.2007 р., 24.11.2008 р., 09.10.2009 р., 08.10.2010 р., 03.03.2011 р., 29.06.2011 р., 19.12.2012 р., 25.07.2013 р., Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2005 р. (а.с.5-11, 13-15, 17-19, 21-24,26-42,48-49), обов'язок з відшкодування шкоди, завданої здоров»ю позивача, покладено на відповідача. Рішеннями суду встановлено ту обставину, що у відповідності до вимог ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» позивач у разі невідповідності виду соціальної допомоги його потребам вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги за рахунок власних коштів з урахуванням компенсації вартості аналогічного виду соціальної допомоги, що надається державним органом, з чітким посиланням на його право щодо компенсації на ортопедичне взуття, а також згідно з ч.1 ст. 1195 ЦК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, позивач має право на відшкодування додаткових витрат. Згідно з ч.3 ст.81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 3 ст. 1202 ЦК України передбачено, що стягнення додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна. Підстави, порядок та розмір відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва та додаткових витрат врегульовані наступними нормативно-правовими актами: ЦК України, Законами України: «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про реабілітацію інвалідів в Україні», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ч. 8 ст. 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» порядок та умови забезпечення інвалідів і дітей-інвалідів лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу» від 09.06.2011 № 632, ортопедичне взуття - взуття, конструкцію якого розроблено з урахуванням патологічних відхилень у стопі, гомілці чи стегні. Ортопедичне взуття не випускається серійно виробниками, а виготовляється індивідуально згідно патології та антропометричних даних конкретного інваліда. Механізм безоплатного забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації (протезними виробами, уключаючи протезно-ортопедичні вироби, ортопедичне взуття і спеціальний одяг, засобами пересування, спеціальними засобами для самообслуговування, особистого догляду, орієнтування, спілкування та обміну інформацією) потерпілих унаслідок нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань (далі - потерпілі), у тому числі інвалідів, визначається Положенням про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженим Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25.03.2008 року №23. Таким чином, факт наявності у позивача права на компенсацію витрат на придбання ортопедичного взуття та протипролежневих подушок є преюдиційним при вирішенні даної справи. Як вбачається з матеріалів справи, вартість протипролежневих подушок становить 21 033,41 грн. (20 784 грн. + 249,41 грн. - проценти банку за перерахування коштів), ортопедичного зимового взуття (за 2017 рік) у сумі 4000 грн., літнього взуття (за 2018 рік) у сумі 2 589 грн., а всього на загальну суму 27 622,41 грн., які відповідно до наданих позивачем копій квитанцій були оплачені позивачем. Вартість ортопедичного зимового взуття відповідно до товарного чеку становить 6 399 грн., який був оплачений позивачем, однак позивач просить стягнути суму саме у розмірі 4 000 грн. Для відшкодування вищевказаних витрат у досудовому порядку позивач звертався до відповідача із відповідними письмовими заявами, однак жодних відшкодувань з боку відповідача так і не отримав. Згідно з положеннями чинного цивільно процесуального законодавства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 ЦПК України. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги позивача, в тому числі, щодо покладення на відповідача витрат, пов'язаних з перерахунком позивачу грошових коштів, стягнутих за рішенням суду, є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача вартості противопролежневих подушок 21 033,41 грн. (20 784 грн. + 249,41 грн. - проценти банку за перерахування коштів), ортопедичного зимового взуття (за 2017 рік) у сумі 4000 грн., літнього взуття (за 2018 рік) у сумі 2 589 грн., а всього на загальну суму 27 622,41 грн. На підставі п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід І групи. У зв'язку з звільненням позивача від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved