Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд із позовом до відповідачів про визнання недійсними прилюдних торгів ПП "Нива - В.Ш." в особі філії 14 ПП "Нива - В.Ш.", переможцем яких визнано ТОВ "Прем'єр-Захід" з продажу нежитлових приміщень 24-26; 2,3 цеху №7 літ. «Ш-4» загальною площею 1154,5 кв.м та нежитлових приміщень: І, ІІ, ІІІ (1-6; 9-12; 14-18) споруди ЦЛІТ літ. «Ж-4» загальною площею 201,5 кв.м за адресою: [ADDRESS]; визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів №1414181-12 від 26.03.2014 року та зобов'язання ПП "Нива - В.Ш." в особі філії 14 ПП "Нива - В.Ш." провести повторні прилюдні торги з додержанням вимог Положення про проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації додаткового майна, а саме: нежитлових приміщень 24-26; 2,3 цеху №7 літ. «Ш-4» загальною площею 1154,5 кв.м та нежитлових приміщень: І, ІІ, ІІІ (1-6; 9-12; 14-18) споруди ЦЛІТ літ. «Ж-4» загальною площею 201,5 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в процесі примусового виконання виконавчого листа №2-876/12, виданого 22.08.2012 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості в розмірі 2754479,65 грн., відбулися прилюдні торги з продажу майна боржника, зокрема, належних йому нежитлових приміщень. При цьому зазначає, що прилюдні торги відбулися з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, банку не надходило жодного повідомлення про дату, час та місце проведення прилюдних торгів та звіт про оцінку заставного майна отримано з порушенням строків. Просить позов задовольнити. Суд, ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує /заява в матеріалах справи/, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштових повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському ВДВС Львівського МУЮ знаходився виконавчий лист №2-876/12, виданий 22.08.2012 року Шевченківським районним судом м.Львова про солідарне стягнення із [PERSON] та ПП «Куді» на користь ПАТ «Дельта банк» 2754479,65 грн. заборгованості закредитним договором, за яким відкрито виконавче провадження (а.с. 5, 8-9). В ході вказаного виконавчого провадження 06.02.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Львівській області прийнято постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження №34935377 (а.с.6-7). Згідно звіту про оцінку заставного майна ринкова вартість нежитлових приміщень 24-26; 2,3 цеху №7 літ. «Ш-4» загальною площею 1154,5 кв.м та нежитлових приміщень: І, ІІ, ІІІ (1-6; 9-12; 14-18) споруди ЦЛІТ літ. «Ж-4» загальною площею 201,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] становить 395299 грн. Як встановлено судом та не заперечується сторонами в судовому засіданні, стягувач ПАТ КБ «Надра» отримало копію висновку від 29.07.2013 року (а.с.72), проведена оцінка майна у передбаченому законом порядку боржником [PERSON] не оспорювалась та не оскаржувалась, про що він подав заяву (а.с.73). Натомість ПАТ КБ «Надра» подало заперечення за вих.№ 49/8/2-6035 від 13.09.2013 року проти проведеної оцінки (а.с.74), однак, в листі на адресу Сихівського ВДВС від 23.09.2013 року за №49/8/9-6245 (а.с. 75) стягувач просив дане заперечення не брати до уваги. В подальшому, реалізація майна боржника проводилася Приватним підприємством «Нива - В.Ш.» (Філія 14). Прилюдні торги з реалізації вказаного арештованого майна було проведено ПП «Нива-В.Ш» 26.03.2014 року за стартовою ціною 395299 грн. (а.с.10). Судом встановлено та підтверджено копією протоколу №1414181-12 (а.с.10), що проведення ПП «Нива - В.Ш.» аукціону з реалізації арештованого нерухомого майна - нежитлових приміщень 24-26; 2,3 цеху №7 літ. «Ш-4» загальною площею 1154,5 кв.м та нежитлових приміщень: І, ІІ, ІІІ (1-6; 9-12; 14-18) споруди ЦЛІТ літ. «Ж-4» загальною площею 201,5 кв.м за адресою: [ADDRESS], здійснювалося 26.03.2014 року. З даного протоколу вбачається, що в торгах, організованих відповідачем ПП «Нива - В.Ш.», брало участь чотири учасника і дане майно було продане ТОВ «Премєр-Захід» за ціною 400000 грн. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією «Про проведення виконавчих дій», затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом з тим, аналіз положень цього Закону та Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5). Відповідно до положень вказаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5. Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині п'ятій статті 55 Закону України «Про виконавче провадження». Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на аукціоні, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернуто стягнення, та переході права власності до покупця - переможця аукціону, слід зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року № 42/5. Крім цього, слід зауважити, що відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідноіз законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст.57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно з ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта оспорювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» . Частиною 5 цієї статті визначено, що звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст.ст. 203, 215 ЦК України). Оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838 (далі - Тимчасове положення). Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Порядок проведення прилюдних торгів щодо реалізації арештованого майна, переданого в іпотеку, визначається також Законом України «Про іпотеку». Так, однією з підстав недійсності прилюдних торгів позивач зазначає неповідомлення її належним чином про дату, час і місце проведення прилюдних торгів. Однак, суд вважає такі доводи необґрунтованими. Згідно ст.43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмету іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки тощо. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Відповідно до п.3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованому Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна Спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна (п.3.11 Тимчасового положення). Отже, Закон України «Про іпотеку» і Тимчасове положення не містять вимог щодо способу повідомлення боржника про проведення торгів, лише зазначено, що таке повідомлення має бути письмовим. Інших порушень встановлених законодавством правил проведення аукціону з реалізації арештованого майна судом не встановлено. Постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року №6-116цс12 визначено, що підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. При вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Порядку та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку не встановлено та позивачем не доведено факту порушення його прав і законних інтересів, оскільки грошові кошти, що надійшли від продажу арештованого майна перераховані на рахунок ПАТ «Дельта Банк», а відтак позовна вимога ПАТ «Дельта Банк» про визнання аукціону недійсним є необґрунтованою. Також позивачем не зазначено жодних обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів №1414181-12 від 26.03.2014 року, не представлено жодних доказів на підтвердження таких позовних вимог. Представники позивача в судовому засіданні не надали суду пояснення з приводу цього та жодним чином не обґрунтували даних вимог. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, а відтак, у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити.

Outcome: dismissed