Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" (надалі ПАТ «ІНГЗК») та [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, причиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я, стійкої втрати працездатності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, посилається на те, що пропрацював у структурних підрозділах підприємства відповідача: в період з 13.03.1984 року по 29.12.1985 року за професією слюсар та черговий з ремонту устаткування, з 15.10.1997 року по 02.09.2006 року - підземним прохідником, з 02.09.2006 року по 09.10.2006 року бурильником шпурів. 12.03.2009 року було проведено розслідування хронічного професійного захворювання позивача, про що складено акт № 2 за формою П-4, згідно якого встановлено діагноз: радикулопатія шийна і попереково-крижова на фоні полі- сегментарної дископатії та ретроспондилолістезу L5 на 0,4 см з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромом; двухсторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеню), де формівний артроз в сполученні з періартрозом, ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром; вегетативно-сенсорна полі невропатія рук помірно виражена з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях; сідеросилікоз першої ст., емфізема легень першої ст.. Згідно вказаного акту причиною виникнення професійного захворювання вказана тривала робота в шкідливих та важких умовах у тому числі на підприємстві відповідача ПАТ «ІНГЗК». За висновком медико - соціальної експертної комісії первинно 08.05.2009 року йому встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності. При повторних оглядах, останній з яких був 16.05.2014 року, позивачу було до 01.05.2016 року підтверджено встановлений відсоток втрати професійної працездатності та групу інвалідності. Позивач зазначив, що саме з вини підприємства - Відповідача він втратив здоров'я, працездатність, внаслідок вищезазначеного змушений переносити щоденно хронічні фізичні болі та обмеження рухів в усіх відділах хребта, що унеможливлює ведення активного способу життя, ведення справ по господарству, тощо. В зв'язку з проблемами в суглобах, виникає постійний дискомфорт, він не має змоги швидко повертатися, активно рухатися тривалий час. Крім того, позивача непокоїть біль у грудній клітині, утруднене дихання, напади задухи, що спричиняють загальну слабкість та головний біль. Він постійно приймає медикаменти, погіршується стан здоров'я, він змушений проходити стаціонарне лікування декілька разів на рік. У зв'язку з цим, позивач [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з Відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" 50 000,00грн., а також стягнути з Відповідача - [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - на його користь 50 000,00 грн. Ухвалою суду від 02.06.2015 року позовні вимоги до відповідача [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області за клопотанням представника позивача залишені без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявились, подали заяву, в якій підтримали заявлені позовні вимоги до ПАТ «ІНГЗК» та просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив при винесені рішення врахувати їх позицію, викладену у наданих до суду запереченнях, які наявні в матеріалах справи. Так, представник відповідача заперечує проти заявленого розміру моральної шкоди, оскільки вважає його необґрунтованим через те, що позивач [PERSON] працював в умовах шкідливих та важких факторів не лише на підприємстві відповідача, а і в ЗАТ «Кривбасшахтопроходка» та тресті «Кривбасшахтопроходка». У звязку з цим, представник відповідача у своїх запереченнях зазначає, що стаж роботи позивача на ПАТ «ІНГЗК» менше ніж на вищевказаних підприємствах, тому і розмір стягуваної моральної шкоди з відповідача повинен бути вирахуваний пропорційно від стажу роботи. Оскільки учасники судового розгляду до суду не зявились, суд розглядає справу в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що відповідно запису в трудовій книжці, виданій на ім'я [PERSON], позивач пропрацював на підприємстві «Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" (правонаступником є ПАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат") в період з 13.03.1984 року по 23.12.1985 року за професією слюсар та черговий з ремонту устаткування, з 15.10.1997 року по 02.09.2006 року - підземним прохідником, з 02.09.2006 року по 09.10.2006 року бурильником шпурів (а.с. 8-10). Згідно з Актом № 2 розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 12.03.2009 року, причиною отримання [PERSON] професійних захворювань стала тривала робота стаж роботи 24 роки, в умовах важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, пилу та 19 р. 10 міс. локальної вібрації, що перевищує нормативи. В пункті 19 встановлено, що особами, які порушили законодавство про охорону праці ст. 153 КЗП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво Інгулецького ГЗК, ВАТ «Ін.ГЗК», Тресту «Кривбасшахтопроходка», ЗАТ «Кривбасшахтопроходка» ( а.с.11-14). За висновком медико - соціальної експертної комісії первинно 08.05.2009 року позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності. При повторних оглядах, останній з яких був 16.05.2014 року, позивачу було до 01.05.2016 року підтверджено встановлений відсоток втрати професійної працездатності та групу інвалідності ( а.с.15-17). З виписок з історії хвороби, встановлено, що [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному лікавунні в Українському науково - дослідному інституті промислової медицини. Відповідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: «Д» нагляд лікарів, антигіпертензивна терапія, щорічні курси амбулаторного і стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно- курортне лікування на курортах неврологічного та пульмонологічного профілю (а.с.18-26). Вивчивши докази суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок між винними діями відповідача - порушенням адміністрацією ПАТ "Інгулецький гірничо - збагачувальний комбінат" вимог ст. 153 КЗ про Працю Украйни та ст. 13 Закону України " Про охорону праці" та виникненням хронічного професійного захворювання. Рішенням Конституційного Суду № 20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що "Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган". Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунків. У звязку з цими обставинами суд враховує, що згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 2, а саме згідно з пунктами 16,17, 19 вказаного акту, встановлено, що причиною профзахворювання є тривалий стаж роботи в умовах важкої та шкідливої праці, однак , не лише на підприємстві відповідача ПАТ «ІНГЗК», а і у Тресті «Кривбасшахтопроходка» та ЗАТ «Кривбасшахтопроходка». Зважаючи на вищевикладене, враховуючи значний ступінь втрати професійної працездатності позивачем [PERSON] 65 %, який є незмінним починаючи з 2009 року та по теперішній час, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін в житті, тривалість страждань і переживань, наявність 3-ої групи інвалідності, а також враховуючи вину інших роботодавців, яка встановлена комісією при розслідуванні випадку професійної захворювання, суд, виходячи із принципів розумності та справедливості, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 30000, 00 грн., що буде відповідати ступеню душевних та фізичних страждань позивача, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial