Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

01.07.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" та уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 27 569,17 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.01.2014 року на перехресті вул. Саксаганського та вул. Шота Руставелі в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON] під керуванням [PERSON] та автомобіля Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 18.01.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Зазначає, що 20.01.2014 року [PERSON] та повторно 12.03.2014 року позивач звернулися до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Також позивач зазначає, що 05.02.2014 року відповідачем було проведено експертизу, за результатами якої встановлено, що вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП, що сталась 18.01.2014 року становить 31 728,65 грн. Позивач посилається, що відповідач вказану виплату у встановлений договором строк не здійснив. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 27 569,17 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив, направив на адресу суду свої заперечення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 18.01.2014 року на перехресті вул. Саксаганського та вул. Шота Руставелі в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Лексус, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], під керуванням [PERSON] та автомобіля Мерседес-Бенс, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, яка сталася 18.01.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вказана постанова 04.03.2014 року набрала законної сили. Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п. 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно - правова відповідальність [PERSON], на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" відповідно до полісу № АС/6727730, укладеного між відповідачем ПрАТ Українська охоронно-страхова компанія" та [PERSON] Розмір франшизи по даному Полісу становить 1000,00 грн., що підтверджується копію відповідно Полісу. 20.01.2014 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" з заявою-повідомленням про ДТП, що сталася 18.01.2014 року (а.с.5). 12.03.2014 року [PERSON] звернулася до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" з вимогою про виплату страхового відшкодування за збиток, завданий внаслідок ДТП, що сталася 18.01.2014 року (а.с.7). Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання Страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Судом встановлено, що 05 лютого 2014 року представником відповідача - ФОП «[PERSON].» було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Lexus IS 250», д/н [NUMBER], за результатами якого складено звіт № 2171 від 19.03.2014 року з оцінки транспортного засобу (а.с.30-48). Відповідно до вказаного вище Звіту, вартість матеріального збитку, заданого власнику автомобіля «Lexus IS 250», д/н [NUMBER], складає 31 728,65 грн., з яких 3159,48 грн. сума ПДВ. Суд вважає, що визначення розміру майнової шкоди по вказаному вище Звіту здійснено з урахуванням вимог чинного законодавства, не заперечується позивачем, а тому суд приймає до уваги Звіт № 2171 від 19.03.2014р, в якості належного та допустимого доказу. Відповідно до п.12.1. ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 5 полісу № АС/6727730 від 12.12.2013р. встановлено франшизу в розмірі 1000 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 27 569,17грн., тобто з урахуванням меж позовних вимог. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved