Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

21 березня 2016 року ТОВ "Вердикт Фінанс" звернулось в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Посилалось на те, що 11 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (АКІБ "УкрСиббанк" змінило найменування на Публічне Акціонерне Товариство "УкрСиббанк", яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11393258000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 38674 долари США для придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 11 вересня 2015 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14 % річних. Відповідно до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс", ПАТ "УкрСиббанк" відступило на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за заставу транспортного засобу № 11393258000 від 11 вересня 2008 року. Згідно договору факторингу № 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року, укладеного між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс", ТОВ "Кредекс Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за заставу транспортного засобу № 11393258000 від 11 вересня 2008 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль марки "Toyota Camry 3.5 А/Т", державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, що належить йому на праві власності. Відповідачем порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання. Станом на 26 лютого 2016 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 356646 гривень 74 копійки, з яких: - 220712 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; - 7583 гривні 92 копійки - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; - 120848 гривень 64 копійки - нараховані відсотки на дату подачі позову; - 6621 гривня 34 копійки - 3 % річних від простроченої суми; - 880 гривень 84 копійки - пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання. Просить суд ухвалити рішення, яким: - у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; - надати право ТОВ "Вердикт Фінанс" підписувати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу автомобіля під час його укладання з іншою особою-покупцем та вчинити від імені [PERSON] всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення; - витребувати в [PERSON] зазначений автомобіль та передати у володіння ТОВ "Вердикт Фінанс"; - надати ТОВ "Вердикт Фінанс" право вчиняти від імені [PERSON] всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 78). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (АКІБ "УкрСиббанк" змінило найменування на Публічне Акціонерне Товариство "УкрСиббанк", яке є правонаступником всіх прав і обов'язків АКІБ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за заставу транспортного засобу № 11393258000. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 38674 долари США для придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 11 вересня 2015 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 14 % річних (а.с. 11-12). Відповідно до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кредекс Фінанс", ПАТ "УкрСиббанк" відступило на користь ТОВ "Кредекс Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за заставу транспортного засобу № 11393258000 від 11 вересня 2008 року (а.с 41-44). Згідно договору факторингу № 05/12-КВ від 20 квітня 2012 року, укладеного між ТОВ "Кредекс Фінанс" та ТОВ "Вердикт Фінанс", ТОВ "Кредекс Фінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Фінанс" своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за заставу транспортного засобу № 11393258000 від 11 вересня 2008 року (а.с. 45-47). Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір його сторонами укладено в письмовій формі, зазначено розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, пені обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 26 лютого 2016 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та пені становить 356646 гривень 74 копійки, з яких: - 220712 гривень - заборгованість по основній сумі кредиту; - 7583 гривні 92 копійки - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги; - 120848 гривень 64 копійки - нараховані відсотки на дату подачі позову; - 6621 гривня 34 копійки - 3 % річних від простроченої суми; - 880 гривень 84 копійки - пеня за несвоєчасно виконані зобов'язання. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по договору станом на 10 січня 2014 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 27-29). Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль марки "Toyota Camry 3.5 А/Т ", державний реєстраційний номер [NUMBER], 2008 року випуску, що належить йому на праві власності (а.с. 89). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 26 цього закону обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Позивач також просить суд надати ТОВ "Вердикт Фінанс" право вчиняти від імені [PERSON] всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення. Зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України не передбачено надання права вчиняти від імені особи дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягають понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial