Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якому просить звільнити з-під арешту належне [PERSON] рухоме та нерухоме майно. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при зверненні до нотаріуса та при перевірці Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження нерухомого майна було виявлено, що Рівненським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Рівненській області накладено арешт на все належне їй майно. 08 серпня 2019 року нею було надіслано заяву на ім"я начальника Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області з проханням звільнити належне їй майно з-під арешту, у зв"язку із відсутністю на виконанні будь якого відкритого виконавчого провадження щодо неї. 09 серпня 2019 року відповідачем було надано відповідь на її звернення, згідно якої вказує, що на виконанні Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебувало виконавче провадження №45250982 з примусового виконання виконавчого листа №569/17241/13-ц від 26.03.2014 року, виданого Рівненським міський судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Акцент Банк" заборгованості в сумі 17426,.17 грн.. В межах зазначеного виконавчого провадження з метою забезпечення виконання виконавчого документу державним виконавцем Вержбіцьким Д.В. було накладено арешт на все належне їй рухоме та нерухоме майно. 05 серпня 2015 року державним виконавцем Вержбіцьким Д.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". З моменту повернення виконавчого документу та станом на теперішній час виконавчий документ повторно до відділу ДВС не пред"являвся та на виконанні не перебуває. Строк на повторне пред"явлення виконавчого листа до виконання закінчився 05 серпня 2018 року, проте вже понад рік стягувач повторно не пред"являв такий виконавчий документ. Вважає, що невиконання державним виконавцем свого обов"язку щодо надіслання постанови від 05.08.2015 для виконання відповідному органу в частині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення, безумовно порушує її права щодо реального здійснення належних прав по розпорядженню належним майном. 06 листопада 2019 року представником позивача адвокатом Рищук В.В. подано заяву про уточнення даних позивача, а саме просить вважати правильним наступні дані позивача: [PERSON] , паспорт\~ серії [NUMBER] , виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 17 травня 2016 року, РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Зазначає, що прізвище позивача у позовній заяві було вказано в редакції, що відповідає прізвищу її, як боржника за виконавчим провадженням, проте у зв"язку із одруженням, позивач прізвище змінила. Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року позовна заява залишена без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених ст.175,\~ст.177 ЦПК України, а саме позивачем не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі. 30 серпня 2019 року через канцелярію суду за вх.№45035/19 позивачем подано заяву на виконання ухвали суду та усунуто недоліки зазначені в ухвалі, а саме долучено документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.. Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11 жовтня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. В судовому засіданні неодноразово оголошувались перерви. В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 08 серпня 2019 року позивач звернулася до Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області із заявою в якій вказала, що при зверненні до нотаріуса та при перевірці Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження нерухомого майна було виявлено, що Рівненським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Рівненській області накладено арешт на все належне їй майно.\~ У зв"язку з тим, що їй невідомо про будь які виконавчі провадження щодо стягнення з неї коштів, просила звільнити належне їй майно з-під арештів, про що винести постанову державного виконавця. Листом від 09 серпня 2019 року за №65358, Рівненський міський відділ ДВС ГТУЮ в Рівненській області повідомив позивача про те, що на виконанні Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області перебувало виконавче провадження №45250982 з примусового виконання виконавчого листа №569/17241/13-ц від 26.03.2014 року, виданого Рівненським міський судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Акцент Банк" заборгованості в сумі 17426,17 грн.. В межах зазначеного виконавчого провадження з метою забезпечення виконання виконавчого документу державним виконавцем Вержбіцьким Д.В. було накладено арешт на все належне їй рухоме та нерухоме майно. 05 серпня 2015 року державним виконавцем Вержбіцьким Д.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Зазначений виконавчий документ повторно до відділу не пред"являвся та станом на 09.08.2019 на виконанні не перебуває. Підтвердження про сплату боргу виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. Додатково зауважили, що ареш може бути знятий за рішенням суду. Відтак, у судовому засіданні встановлено, що станом на 09 серпня 2019 року жодних виконавчих проваджень відкритих за заявою ПАТ "Акцент Банк" у відділі не перебуває, а строк для повторного пред"явлення виконавчого документа до виконання минув. У відповідності до ст.59 Закону України "Про виконавче провадженняҐ2 майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним. Згідно ст.ст.321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Таким чином, арешт, накладений на майно, порушує право власності позивача. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved