Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять встановити факт, що гр. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю та були батьками [PERSON] та [PERSON]; встановити факт, що гр. [PERSON] та [PERSON] являлись дідусем та бабцею [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; встановити факт, що гр. [PERSON], який помер [INFO] року, був двоюрідним братом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; встановити факт набуття у власність [PERSON], який помер [INFO] року, житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області; в порядку спадкування після смерті матері [PERSON]; визначити частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом: визнати за [PERSON] ([ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області; визнати за [PERSON] ([ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області; визнати за [PERSON] (с. Ямпіль, [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, Ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на 1/9 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області; визнати за [PERSON] (м. Львів, [ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на 1/6 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області; визнати за [PERSON] ([ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) право власності на 1/6 частку спадкового майна житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по [ADDRESS] Пустомитівського району, Львівської області. Вирішити питання про розподіл судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України. Свої вимоги обґрунтовують тим, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за участі третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Предметом даного спору є спадкове майно яке залишилося після [PERSON], котрий помер [INFO] року і яке складається з житлового будинку [ADDRESS] [INFO] року помер їх двоюрідний брат [PERSON] [INFO], який постійно проживав в с. Містки Пустомитівського району син [PERSON].(внук [PERSON] та [PERSON]). Після його смерті залишилась спадщина, а саме приватний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після [PERSON] не залишилося жодних спадкоємців першої та другої черги, відтак позивачі за даним позовом, звернулися з заявами про прийняття спадщини до Пустомитівської держнотконтори, як єдині спадкоємці за правом представлення спадкоємців третьої черги у відповідності до ст. 1263, ч. 4 ст. 1266 ЦК України. Відповідно до ст. 1270 ЦК України вони своєчасно звернулись до нотаріальної контори, щоб прийняти спадщину, що підтверджується наявними в спадковій справі № 116/2011 заявами [PERSON] від 29.06.2011р., [PERSON] від 11.08.2011р., [PERSON] від 12.08.2011р., [PERSON] від 16.08.2011р. та [PERSON] від 12.08.2011р. Однак, в нотаріальній конторі їм було відмовлено в оформленні спадщини через неспівпадіння прізвищ, та неможливості встановити факту родинних відносин. З свідоцтва про смерть виданого Містківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 16 квітня 2007 року серія [NUMBER], вбачається, що [PERSON] ([PERSON]) померла [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 08. З свідоцтва про смерть виданого Відділом ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, серія [NUMBER] від 25.08.1993 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 4773. Таким чином, у випадку, якщо б на момент смерті [PERSON], були живими його дядько [PERSON], тітка [PERSON] та дядько [PERSON], кожному з них належало б по 1/3 частки спадкового майна [PERSON]. Оскільки, вказаних осіб спадкоємців третьої черги не має в живих, відповідно їх діти, у даному випадку позивачі та відповідачі, здійснюють спадкування за правом представлення. Враховуючи викладене, вважають, що розподіл часток спадкового майна [PERSON], повинен бути здійснений наступним чином: позивач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; позивач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; позивач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; позивач [PERSON] - 1/6 частка спадкового майна; позивач [PERSON] - 1/6 частка спадкового майна; відповідач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; відповідач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; відповідач [PERSON] - 1/9 частка спадкового майна; В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, підтвердив, що [PERSON], була його бабусею, а [PERSON] його дідусем. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, підтвердив той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю і були його дідусем та бабусею. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитаний в якості свідка, позовні вимоги підтримав в повному обсязі зазначених у позові підстав. В судовому засіданні позивач [PERSON], допитана в якості свідка, позовні вимоги підтримала в повному обсязі зазначених у позові підстав, заявив покази аналогічні вищенаведеним. Представник позивачів [PERSON], підтримав позовну заяву з зазначених у ній підстав. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задолення позову, покликається на позивачі не мають права звернення з зазначеним позовом, зокрема в частині визнання те, що [PERSON] та [PERSON] проживала однією сімєю, в відтак були їх бабою та дідом, в звязку з тим , що в законодавстві передбачене таке звернення виключно дітьми, що в свій час зроблено не було. Крім того, [PERSON], перебувала у зареєстровано шлюбі з іншим чоловіком на час народження дітей. Відтак вважає, підстав для встановлення зазначеного факту немає, що автоматично тягне за собою безпідставність вимог щодо визнання права власності на спадкове майно, після смерті [PERSON] З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, з врахуванням\~\~вимог цивільного судочинства , суд вважає, що у задоволенні позову\~\~слід відмовити\~\~в силу наступного. Згідно Постанови № 3 від 15.05.2006 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України ( 254к/96-ВР ) норми Сімейного кодексу України ( 2947-14 ) застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК ( 2947-14 ) застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до п. 2 розд. VII "Прикінцеві положення" СК ( 2947-14 ) норми законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 р., за винятком норм розд. V "Акти громадянського стану" Кодексу про шлюб та сім'ю України ( 2006-07 ) (далі - КпШС), які зберігають чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК ( 2947-14 ), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС ( 2006-07 ), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС. За змістом п.2 Постанови №7 від 30.05.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення\~\~родинних\~\~відносин,\~\~коли\~\~цей факт\~\~\~\~ безпосередньо\~\~ породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові\~\~для\~\~одержання\~\~в органах, що\~\~вчиняють\~\~нотаріальні\~\~дії,\~\~свідоцтва\~\~про право на спадщину,\~\~для оформлення права на пенсію\~\~та інше. Статтею 256 ЦПК України визначено, що в судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 51 Кодексу про шлюб та сімю України взаємні права та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку. Згідно статті 52 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. Відповідно до статті 53 Кодексу про шлюб та сімю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Зі змісту зазначеної статті вбачається виключне коло субєктів звернення із позовом про визнання походження дитини. З огляду на вищенаведене, звернення внуків з позовом про а саме встановлення факту про визнання осіб бабусею і дідусем позивачів, не передбачено. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.01.1960 р. [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №19, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.06.1963 р. [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №29, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.08.1963 р. [PERSON] народилася [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №26, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 31.08.1966 р. [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №27, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 09.02.1966 року [PERSON] народився [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №14, його матірю є [PERSON], проте відомості про батька відсутні. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.08.1963 р. [PERSON] народилася [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №21, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.07.1953 року [PERSON] народилася [INFO] року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №8, його матірю є [PERSON], проте відомості про батька відсутні. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON], [INFO] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який вони уклали [INFO] року в селищі Великий Любінь, Городоцького району, Львівської області. Свідоцтвом про народження, виданого повторно, встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], які офіційно зареєстрували шлюб 01.06.1968 року у виконавчому комітеті Великолюбінської селищної ради Городоцького району, Львівської області, актовий запис № 09 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя). Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] його батько, а мати [PERSON]. Йому відомо, що батько уклав шлюб з [PERSON], однак вони разом майже не жили, а розійшовшись утворили фактичні сімї з іншими особами. Стверджує, що його батьками офіційно укладено шлюб тільки в 1968 році. Суд не бере до уваги долучені до матеріалів справи фотографії, оцінивши їх критично, оскільки інформація, яку вони містять, не має доказового значення при вирішенні вказаного спору, і не визнається належним засобом доказування у даній цивільній справі. В звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позивачами не представлено допустимих та належних, достатніх доказів, які б підтверджували свої позовні вимоги щодо встановлення факту родинних відносин позивачів із зазначених ними у позові особами. Згідно статті 54 Кодексу про шлюб та сімю України батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.ст.328, 1216 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом,\~\~ спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. В звязку з тим, що позовна вимога щодо встановлення факту, що зумовлює, відповідно, право позивачів на спадкування після смерті [PERSON], тобто включення їх в коло спадкоємців, після його смерті, не підлягає до задоволення позовна вимога позивачів, щодо визнання права власності на спадкове майно, також не підлягає до задоволення. А ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Outcome: dismissed