Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

У грудні 2019 року Акціонерного товариства (далі-АТ) "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 червня 2018 року представниками позивача припинено газопостачання за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , 20 лютого 2019 року представниками ПАТ "Київоблгаз" за адресою: [ADDRESS], під час перевірки відключених від газопостачання абонентів виявлено несанкціонований відновлення газоспоживання. 18 березня 2019 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем прийняте рішення про повне задоволення акту про порушення, на підставі якого складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 25 жовтня 2018 року по 19 лютого 2019 року в сумі 14568,48 грн. Оскільки відповідач не відшкодував вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу просив стягнути з нього 14568,48 грн. та судовий збір. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2019 року прийнято до провадження цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 25-26). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву у якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.42). [PERSON] , яка належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, за адресою місця реєстрації (а.с.30, 40), не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Як вбачається із Акта про відключення об`єкту (газових приладів) від 11.06.2018 року представниками ПАТ "Київоблгаз" припинено газопостачання за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 20 лютого 2019 року представниками ПАТ "Київоблгаз" під час перевірки відключених від газопостачання абонентів за адресою: [ADDRESS] , було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, про що було складено Акт про порушення № 894 від 20 лютого 2019 року та ознайомлено з Актом [PERSON] ( а.с. 10-11). 20 лютого 2019 року представниками ПАТ "Київоблгаз" у споживача [PERSON] проведено роботи по усуненню порушення шляхом від`єднання відводу газопроводу з встановленням інвентарної заглушки на ввідному газопроводі, про що складено Акт про усунення порушення від 20.02.2019 та Акт 134а про відключення об`єкту (газових приладів) від 20.02.2019 року в присутності [PERSON] (а.с.12). 18.03.2019 року відбулось засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ за участю [PERSON] за результатами якого було прийняте рішення про задоволення акту про порушення та нарахуванню збитків за період з 25 жовтня 2018 року по 19 лютого 2019 року про що складений акт-розрахунок де визначена сума в розмірі в сумі 14568,48 грн. з яким було ознайомлено відповідача під підпис та надано рахунок на оплату (а.с.13-15, 17). Відповідно до Кодексу ГРМ, Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ЭМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або листуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-конуальні послуги» послуги, які спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами. Згідно з ч.1 ст.2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. За змістом ч.ч.2, 3 ст.13 Закону споживач зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Як зазначено вище, відключення належного на праві власності відповідачу будинку від газопостачання стала самовільне підключення до мережі газопостачання. Відповідно до ч.20 розділу П Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованих у Мінінстерстві юстиції України від 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 споживач зобов`язний дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами. Згідно з ч.2 розділу Ш Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. В ч.17 Правил зазначено, що якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника. Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем. Відповідно до ст.1 ч.1 Розділу 1 кодексу він розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природного газу». Згідно з ч. 2 п. 1 розділу І вказаного Кодексу він визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Відповідно до ст. 1 розділу 1 Кодексу несанкціоноване відновлення газоспоживання - виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Частинами 4, 5 ст. 7 розділу 6 Кодексу передбачено, що при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. У відповідності до ч. 2 ст. 3 розділу 11 Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Тобто, за відсутності сплати заборгованості та заяви про підключення, подальші підключення слід вважає як несанкціоноване відновлення газопостачання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Суд при вирішенні спору також враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач своїм правом на подання суду відзиву не скористалася, своїх заперечень проти вимог позивача суду не подала, обставин, викладених у позові, не спростувала. Таким чином суд приходить до висновку, що розрахунок майнової шкоди, заподіяної відповідачем позивачу, який вказаний в акті-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 14568,48 грн. за період з 25.10.2018 року по 19.02.2019 року відповідає вимогам закону і повинен бути стягнутим з відповідача, а тому позов підлягає до задоволення. Стягненню з відповідача на корить позивача також підлягає судовий збір в сумі 1 921,00 грн. на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved