Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.09.2001 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться успіхами дитини у навчанні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.06.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] 29.07.2020 надала до канцелярії суду заяву, в якій на задоволенні позову наполягає, просить розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві позов визнав. Представники третіх осіб про причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8) Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.09.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9) З довідки Хорошівського сільського голови від 21.11.2019 за № 699 вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані, у тому числі, дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11) З листа головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Міська дитяча клінічна лікарня № 24" Харківської міської ради від 15.11.2019 за № 661/0/590-19 вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала під наглядом даного підприємства. Зі слів лікаря-педіатра, дівчинку до амбулаторії під час її хвороби, проходження періодичних медичних оглядів та проведення профілактичних щеплень батько не супроводжує, медичних рекомендацій щодо стану її здоров`я не отримував (а.с. 12) З довідки директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 35 Харківської міської ради від 08.11.2019 за № 01-74/577 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у закладі з 2015 року. Мати приділяє належну увагу вихованню доньки, є членом батьківського комітету класу. Батько [PERSON] на протязі 01.09.2015 по 08.11.2019 навчальногго року не цікавився навчанням дитини, не відвідував батьківські збори (а.с. 13) У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 1, 2 частини першої статті 164 СК України визначено, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Судом досліджена заява [PERSON] , посвідчена 02.07.2020 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., в якій він діючи добровільно і перебуваючи у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, відмовився від батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 63) За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеніть позивачем свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, та враховуючи добровільну відмову відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved