Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

[PERSON] 05 грудня 2018 року звернулась з позовною заявою до суду, та просила скасувати реєстрацію права власності відповідача на об`єкт нерухомості: павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею право власності на об`єкт нерухомості, павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з павільйону літ «А» загальною площею 155,8 кв.м., складського приміщення літ «а1» площею 59,8 кв.м., критого майданчика для виносної торгівлі літ. «А1» загальною площею 220,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,440 га, кадастровий номер 5111200000:02:005:0017; витребувати від відповідача об`єкт нерухомості: павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташованих за адресою: [ADDRESS], та передати його позивачці. Свою вимогу мотивувала тим, що вона набула право власності на павільйон міні-хлібопекарні «[INFO]» та «Дока-піцца», розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Котовської міської ради від 13.11.2002 року. 20.12.2011 року на підставі договору іпотеки вказане майно було передане в заставу (іпотеку) ПАТ «Банк Перший», в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ТВПП «Маяк» за кредитним договором №42 від 20.12.2011 року, укладеним з ПАТ «Банк Перший». Восени 2016 року їй стало відомо, що власником зазначеного нерухомого майна є відповідач [PERSON] Право власності він набув на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.03.2016 року, укладеного з ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор». Право реалізації зазначеного нерухомого майна ТОВ «ФК «Агро Фактор» реалізувала на підставі того, що 19.01.2016 року в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки приватним нотаріусом Незнайком Є.В. було зареєстроване право власності на нерухоме майно за ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР». Прав іпотекодержателя ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР» набуло шляхом укладення договору відступлення права вимоги 14.07.2015 року, укладеного між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід»» та ТОВ «ФК «ФАКТОР» з іншої сторони. ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід»» набув право іпотекодержателя шляхом укладення договору відступлення права вимоги 05.06.2015 року між ТОВ «ФК «МАРКО ПОЛО» та ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Солід»». «ФК «МАРКО ПОЛО»» в свою чергу набув прав іпотекодержателя шляхом укладення договору відступлення права вимоги 12.11.2014 року між ПАТ «БГ БАНК» з однієї сторони та «ФК «МАРКО ПОЛО». 02.12.2015 року Київським апеляційним господарським судом по справі 910/2924/15-г за апеляційною скаргою ПАТ «БГ БАНК» договір відступлення права вимоги від 12.11.2014 року між ПАТ «БГ БАНК» та ФК «МАРКО ПОЛО» було визнано недійсним. 19.01.2016 року на момент вчинення правочину зі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, ФК «АГРО ФАКТОР» достовірно було відомо, що право вимоги у ФК «АГРО ФАКТОР» немає, що це право поновлено за ПАТ «БГ БАНК» рішенням Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 року. Зазначене свідчить, що не відбулося переходу права власності на предмет іпотеки, в розумінні статей 33, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки договір відступлення права вимоги було скасовано господарськими судом. Отже правочин про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки є нікчемним, та згідно з діючим законодавством власником спірного майна є позивачка [PERSON] Позивачка та її представник адвокат Колосович В. В. у судове засідання не з`явились. Надали заяву, згідно якої підтримали вимоги позову, справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Судові повістки повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Представник ТОВ «Факторингова компанія «Агро Фактор» у судове засідання не з`явився. Судові повістки повернулись із зазначенням «Адресат вибув». Іншими належними даними про місцезнаходження товариства суд не володіє. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Марко Поло» у судове засідання не з`явився. Судові повістки повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місцезнаходження товариства суд не володіє. Представник ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний кооперативний інвестиційний фонд «Солід» у судове засідання не з`явився. Судові повістки повернулись із зазначенням «За даною адресою не знаходиться». Іншими належними даними про місцезнаходження товариства суд не володіє. Представник ТОВ «Компанія з управління активами «Домініон-Капітал» у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав. Іншими належними даними про місцезнаходження відповідача та третіх осіб суд не володіє. Крім того, відповідач та треті особи згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України про день, час та місце розгляду справи повідомлялись через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Тому суд вважає відповідача та третіх осіб належно сповіщеними про час і місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 13.11.2002 року виконкомом Котовської міської ради Одеської області було видано позивачці [PERSON] свідоцтво про право власності на павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS]. 20 грудня 2011 року між ПАТ «Банк Перший» та ТВПП «Маяк» було укладено кредитний договір № 42. В якості забезпечення виконання зобов`язань ТВПП «Маяк» за кредитним договором від 20 грудня 2011 року, спірне майно павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS], було передано в іпотеку ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», в якості забезпечення виконання зобов`язань ТВПП «Маяк». Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 2 від 29.07.2014р.) було змінено найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «БГ БАНК». 12 листопада 2014 року було укладено Договір про відступлення права вимоги (з додатками) між Публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло», за яким ПАТ «БГ БАНК» передало права вимоги до Позичальника ТВПП «Маяк» - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло». 14 листопада 2014 року було укладено Договір про відступлення права вимоги між Публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло», який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І А., зареєстровано в реєстрі за номером 1025, відповідно до якого ПАТ «БГ БАНК» передало права вимоги до Позичальника ТВПП «Маяк» - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло». На підставі Договору про відступлення права вимоги від 05 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марко Поло» передало права вимоги до Позичальника ТВПП «Маяк» Публічному акціонерному товариству «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 р. діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал». 14 липня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «СОЛІД», від імені та в інтересах і за рахунок якого на підставі Договору про управління активами № 1-КІФ від 01.06.2012 р. діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія по управлінню активами «Домініон - Капітал», передано права вимоги до позичальника ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР», про що між вказаними сторонами укладено Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Онищенко М.О., зареєстровано в реєстрі за №1205. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2015 року у справі № 910/2924/15-г, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16 березня 2016 року, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 14 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «БГ Банк» (ідентифікаційний код - 20717958) та ТОВ «ФК «Марко Поло» (ідентифікаційний код - 38392156), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. і зареєстрований в реєстрі № 1025; визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «БГ БАНК» (ідентифікаційний код - 20717958) та ТОВ «ФК «Марко Поло» (ідентифікаційний код - 38392156); застосовано наслідки недійсності правочину - договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2014 року шляхом зобов`язання ТОВ «ФК «Марко Поло» (ідентифікаційний код - 38392156) повернути ПАТ «БГ Банк» оригінали всіх документів, які зазначені в акті прийому-передачі документації (додаток № 2 до договору від 12 листопада 2014 року); вирішено питання розподілу судових витрат. 19 січня 2016 року ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР» за іпотечним договором від 20.12.2011 звернуло стягнення на спірне нерухоме майно і зареєструвало за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нього (запис про реєстрацію №12990372). 22 березня 2016 року між ТОВ «ФК «Агро Фактор» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений 22 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є. В., зареєстровано в реєстрі за №587. Відповідно до п.1 договору, ТОВ «ФК «Агро Фактор» передає у власність, [PERSON] набуває у власність павільйон «[INFO]» та «[INFO]» розташований за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,0440 га, і сплачує за згадане нерухоме майно визначену цим договором суму. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 330 ЦК України передбачено, що майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Водночас норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Вказана правова позиція висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 925/1691/17. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, в процесі судового розгляду було встановлено, що згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г визнання недійсними укладених між ПАТ «БГ Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Марко Поло" договорів про відступлення права вимоги від 12.11.2014 та від 14.11.2014 означає, що права ПАТ «БГ Банк» як іпотекодержателя за іпотечним договором від 20.12.2011 на спірне нерухоме майно до ТОВ "Фінансова компанія "Марко Поло" і у подальшому до ПАТ "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Солід", до ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР» не перейшли, а право власності на спірне нерухоме майно у ТОВ «ФК «АГРО ФАКТОР» не виникло. Отже, спірне нерухоме майно вибуло із володіння позивача не з її волі, оскільки [PERSON] одержав це майно від ТОВ "ФК "АГРО ФАКТОР", яке не мало права на його відчуження, про що [PERSON] не знав і не міг знати, тому позивач на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України вправі витребувати спірне нерухоме майно від [PERSON] , який відповідно до статті 330 ЦК України не набув права власності на спірне майно, а ПАТ "БГ БАНК" вправі вимагати від позивача визнання його іпотекодержателем спірного нерухомого майна за Іпотечним договором від 20.12.2011 року. Відтак, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, у зв`язку з їх доведеністю та обґрунтованістю. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на відповідача слід покласти судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 16477,36 грн. (1506776,00 грн.(оцінка спірного майна) х 1% = 15067,76 грн. - майнова вимога, 1409,60 грн. - за 2 вимоги немайнового характеру)

Outcome: approved