Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до ПАТ по газопостачанню і газифікації "Дніпропетровськгаз", треті особи Управління праці та соціального захисту населення Царичанської райдержадміністрації та Царичанський аграрно-професійний ліцей, про визнання неправомірними дій позивача при постачанні газу. В обгрунтування своїх вимог вказав, що за договором №2333 від 02.11.2011 року про надання послуг з газопостачання з Царичанським УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз" він та його сім'я, як побутові споживачі, користуються газом, що постачається до належного йому будинку №13 по вул.Корольова в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. при цьому, зауважив, що даний договір є переукладеним, фактично вони користуються послугами з газопостачання з 1993 року. Він з 01 вересня 1993 року по теперішній час працює на посаді майстра виробничого навчання в державному професійно-технічному закладі "Царичанський аграрний професійний ліцей" і у відповідності з ст.57 ч.4 Закону України "Про освіту", Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" та спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики, Міністерства освіти і науки, Міністерства охорони здоров'я, Міністерства культури і туризма України від 13.09.2006 року №341/651/6191709 "Про порядок забезпечення працівників бюджетних установ безоплатним користуванням житлом з опаленням і освітленням", відповідно до пункту "і" частини першої ст.77 Основ законодавства України про культуру, абзацу першого частини четвертої ст.57 Закону України "Про освіту", за час роботи на посаді майстра виробничого навчання має право на безоплатне користування газом для опалення житлового приміщення за нормами споживання газу, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1996 року №879 "Про встановлення норм користування житлово- комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати". Відповідно до Порядку надання пільг, компенсації та гарантії працівникам бюджетних установ, військослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №426 від 31.03.2003 року, пільги педагогічним, медичним та фармацевтичним працівникам надаються щомісячно шляхом зменшення плати за користування житлом з опаленням та освітленням. При цьому, бюджетні установи ведуть персоніфікований облік працівників, які мають право на пільги та щомісяця мають надавати інформацію про них місцевим управлінням соціального захисту населення, які є розпорядником коштів, призначених на компенсацію газопостачальній організації коштів за вартість пільгового газопостачання. Пунктом 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" було введено обмеження щодо розміру пільг на комунальні послуги. Згідно з даною постановою пільги, компенсації та гарантії працівникам бюджетних установ надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом пільговика за попередні шість місяців не перевищує 900 грн., але постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2010 року пункт 14 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року визнано нечинним з дня його прийняття, як такий, що суперечить чинному законодавству, рішенням Вищого адміністративного суду України від 18.05.2011 року дане рішення Київського апеляційного адміністративного суду залишене без змін. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 "Про затвердження Порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ..." також встановлювались обмеження щодо розміру пільг - п.1 Порядку встановлювалось, що пільги на оплату комунальних послуг надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомісячним сукупним доходом пільговика за попередні шість місяців не перевищував величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, але рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рн/2008 введення податкової соціальної пільги було визнано неконституційним. Таким чином, він відповідно до чинного законодавства - ст.57 Закону України "Про совіту" має право на 100% знижку на оплату послуг з газопостачання в межах норм, затверджених вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України. Він щомісячно впродовж 2000-2014 рр. сплачував плату за користування газом у розмірі перевищення пільгової норми споживання газу, при цьому в квитанції про сплату завжди зазначалась пільгова норма споживання газу "компослуга - 365 куб.м", вартість якої мала компенсуватись ПАТ "Дніпропетровськгаз" державою у відповідності з Порядком фінансування місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 04.03.2002 року №256 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 "Про затвердження Порядка надання пільг...". 09 вересня 2014 року працівники Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз" без попередження, в порушення п.39 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених Постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року самовільно, без його дозволу, проникли в належне йому житло та припинили газопостачання до його будинку №13 по вул.Корольова в смт.Царичанка у зв'язку із заборгованістю за користування газом у розмірі 10453 грн. 87 коп. У акті-звірки, який було йому вручено, зазначалось, ща за даними УЕГГ сума боргу за споживання газу складає 10453 грн. 87 коп., а за даними абонента заборгованості не має, в графі "Причини розбіжності" зазначено: "борг по ком послугам". Таким чином, відповідач: - по-перше, відносить вартість наданих послуг з пільгового газопостачання за 2010-2014 рр. на його заборгованість, а не на заборгованість держави; - по-друге, безпідставно і неправомірно, за мотивом наявності заборгованості відмовили в наданні послуг з газопостачання, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 року №938 та п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, згідно з чим передбачений обов'язок газопостачального підприємства безперервно надавати послуги з газопостачання з гарантованим рівнем надійсності, безпеки, якості та величиною тиску. В той же час п.29 Типового договору, пунктами 6 та 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачена можливість припинення надання послуг, встановлених договором. З іншого боку, п.39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року №2246 (з наступними змінами) передбачено, що у разі, коли між споживачем і газопостачальною організацією не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Виходячи з цього, відповідач навіть при наявності реальних розбіжностей у визначенні спірної суми заборгованості за спожитий газ не мав права припиняти надання послуг з газопостачання, або з цього ж приводу відмовляти в наданні послуг з газопостачання. Враховуючи вищевикладене, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач прохає: 1. Визнати неправомірними дії ПАТ "Дніпропетровськгаз" в особі Новомосковського УЕГГ та Царичанської дільниці по нарахуванню на його розрахунковий рахунок заборгованості за передбачене чинним законодавством пільгове газопостачання при розрахунках за надані послуги з газопостачання та визнати неправомірним припинення газопостачання у зв'язку з вищевказаною заборгованістю до будинку №13 по вул.Корольова в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. 2. Зобов'язати ПАТ "Дніпропетровськгаз" безкоштовно для нього поновити газопостачання до належного йому будинку №13 по вул.Корольова в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області. 3. Стягнути з ПАТ "Дніпропетровськгаз" на його користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправним відключенням до належного йому будинку газопостачання та зволіканням з його поновленням. 4. Судові витрати по справі покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON] заявили клопотання про відмову від позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню заборгованості за пільгове газопостачання при розрахунках за надані послуги з газопостачання та вимоги зобовязати відповідача безкоштовно поновити газопостачання до належного позивачу будинку в звязку з добровільним підключенням відповідачем газопостачання після звернення з даним позовом до суду. В іншій частині позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Новомосковського УЕГГ та Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ - [PERSON] як в своїх письмових запереченнях так і в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивача не визнає з посиланням на те, що сам позивач та його представник відмовилися від частини позовних вимог, а для задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу в даному випадку відсутні правові підстави. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п.4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. П.п. 29,32 зазначених Правил передбачений обов'язок споживача, так і газопостачального підприємства укласти договір в письмовій формі, та обов'язок останньому видавати споживачеві безоплатно бланки договорів, розрахункові книжки з бланками квитанцій та платіжні документи встановленого зразка. Статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В судовому засіданні встановлено, що 02.11.2011 року між позивачем та ПАТ "Дніпропетровськгаз" в особі начальника Царичанського управління з експлуатації газового господарства переукладено Договір про надання послуг з газопостачання № 2333 (а.с.7, 8). Позивач [PERSON] дійсно з 01 вересня 1993 року працює в ДПТНЗ "Царичанський аграрний професійний ліцей" на посаді майстра виробничого навчання та має право на пільгу по оплаті комунальних послуг відповідно до ст.57 Закону України "Про освіту" (а.с.5). Таким чином, позивач має право на 100% знижку на оплату послуг з газопостачання в межах встановлених норм і лише у випадку перевищення споживання встановленого пільгового нормативу зобов'язаний сплачувати за споживання газу. Позивач щомісячно, впродовж 2000-2014 рр. сплачував плату за користування газом у розмірі перевищення пільгової норми споживання газу, при цьому в квитанції про сплату завжди зазначалась пільгова норма споживання газу "компослуга - 365 куб.м", вартість якої мала компенсуватись ПАТ "Дніпропетровськгаз" державою у відповідності з Порядком фінансування місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 04.03.2002 року №256 та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426. 09 вересня 2014 року працівниками Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ ПАТ "Дніпропетровськгаз" позивачу було припинено постачання газу шляхом механічного від'єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу у зв'язку з заборгованістю в сумі 10453,87 грн. за використаний природний газ (а.с.45). При цьому, в акті звіряння заборгованості за спожитий природний газ станом на 06 жовтня 2014 року, який було надано позивачу, вказано, що за даними УЕГГ наявна заборгованість в сумі 10453,87 грн., за даними абонента заборгованість відсутня та в графі "Причина розбіжностей" - борг по компослугам. Відповідно до п.19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання" №2246 від 09 грудня 1999 року, якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Забороняється відключати споживачів від газопостачання в останній робочий день перед вихідними та святковими днями, крім випадків аварійних ситуацій в системах газопостачання. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно та безпідставно здійснив відключення домоволодіння за адресою вул.Корольова, 13 смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області від газопостачання, так як жодних належних доказів щодо правомірності цього ними не надано, а тому позовні вимоги в частині визнання дій відповідача щодо припинення газопостачання підлягають задоволенню. Натомість позивач зазначає, що відповідач своїми неправомірними діями, а саме, відключення від газопостачання завдав позивачу моральну шкоду. Проте, з такими висновками суд не погоджується та вважає їх неспроможними з нижченаведених підстав. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї, та близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибин фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (не майнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, її заподіювання, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним заподіюваним діянням та вини останнього в її заподіянні. Пункт 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров'я продукцією. Належних доказів того, що будь-які дії відповідача створили ситуацію, яка могла стати небезпечною для життя і здоров'я позивача, суду не надано, укладеним договором з ПАТ "Дніпропетровськгаз" не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі неналежного його виконання відповідачем. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивачем не надано доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження спричинення моральної шкоди та протиправності діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні, через що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В ході розгляду справи адвокат [PERSON] (а.с.17), згідно укладеного договору про надання юридичних послуг, надавав позивачу правову допомогу (а.с.16), за що отримав від нього відповідно до акту про фактичне надання юридичних послуг та по приходному ордеру від 22.03.2015 р. 2400 грн. (а.с.144, 145), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial