Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

21.04.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщення. . Посилаючись на те, що їй на праві власності належить жилий будинок № 30 по вул. Жовтневій в смт. Володимирівка, Волноваського району Донецької області згідно свідотцтва про право власності на нерухоме майно від 05.07.2006 року. У зазаначеному будинку, зареєстрована як член сім"ї відповідач по справі - [PERSON], яка є матір"ю позивача, і більше 12 років як вони не спілкуються і проживають окремо. Фактично з 2005 року відповідач перестала мешкати у вказаному будинку та стала проживати за адресою: [INFO] . У зв"язку з цим позивач просила визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,оскільки її реєстрація в будинку перешкоджає здійсненню права користування та розпорядження жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з"явилась, в заяві вказала про розгляд справи за її відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явилася, була повідомлена про дату та місце розгляду справи, заяву про причину неявки суду не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.08.2006 року, згідно якого позивач є власником будинку № 30 по вул. Жовтневій в смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області (а.с.8), акт про не проживання відповідача за цією адресою з 2005 року (а.с.9), вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення першкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сім"ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33,34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 Цк УКраїни позов про усунення порушень прав, не пов"язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов"язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач [PERSON], з 2005 року не користуються житлом - будинком № 30 по вул. Жовтневій в смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області, який належить на праві приватної власності позивачу, власних речей там не зберігає, обовязки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати такю, що втратила право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, є підставою для зняття цих осіб з реєстрації.

Outcome: approved