Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що останні більше року не проживають за зареєстрованим місцем проживання [INFO], добровільно його заливши. Той факт, що відповідачі більше року не проживають за даною адресою, не несуть спільні витрати на утримання житла, тощо - порушує права позивача, як власника даного житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] міської ради Городоцького району Хмельнцької області подав на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідача (заочний розгляд), суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником садиби №18 Чайковського у м. Городок, Хмельницької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10). Як вказує позивач, в даній садибі її син [PERSON] та його дружина [PERSON] не проживають починаючи з 2016 р. Дана обставина підтверджується актом обстеження на предмет не проживання від 14.02.2018 р., з якого вбачається, що на момент обстеження відповідачі в даному будинку не проживали. Факт їх відсутності за вказаною адресою більше року підтвердили також сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З довідки №02-19/188 від 01.03.2018 р., виданої виконавчим комітетом [PERSON] міської ради Городоцького району Хмельницької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON], разом із дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з 2016 р. і по даний час проживають з батьком - [PERSON] у належному йому житловому будинку у с. Борщівка Городоцького району Хмельницької області (а.с.17). Даний факт в судовому засіданні підтвердив також і свідок [PERSON] Таким чином, відповідачі залишаючись зареєстрованими у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої : "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд", - чинять перешкоди дійсному власнику, оскільки остання не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для неї ряд незручностей. Також, відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України: "Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ". Ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи питання чи мають відповідачі статус члена сімї, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сімї має також і особа, яка перестала бути членом сімї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї) від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що щодо поняття „член сімї Конституційний Суд України виходить з обєктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сімї. Аналіз змісту норм галузевого законодавства, що регулює питання втрати права користування житловим приміщенням дозволяє віднести до членів сімї власника осіб, які проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство; колишніх членів сімї власника, зокрема осіб, які проживають з власником, але з певного часу вже не є членами сімї; члени сімї колишнього власника, зокрема особи, які проживають у житлі, право власності на яке перейшло від громадянина, який зберігає сімейні стосунки з користувачами жилого приміщення, до інших осіб; колишніх членів сімї колишнього власника житлового приміщення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному обсязі у рівних частках із кожного.

Outcome: approved