Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2013 р. о 14 год. 30 хв. у с. Звертів по вул. Воїнів УПА, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ 2105, н.з. [NUMBER], водій - [PERSON], та автомобіля марки ВАЗ 21099, н.з. [NUMBER], водій - [PERSON]. В результаті ДТП автомобіль марки ВАЗ 21099, н.з. [NUMBER], отримав технічні пошкодження та вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 21 639, 36 грн. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія транспортного засобу, на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № АЕ/2459221, та враховуючи вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON], 21 639 (двадцять одну тисячу шістсот тридцять дев'ять) гривень 36 коп., на підставі страхового акту № UА2013122700025/L01/01 від 11.02.2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №20461 від 14 лютого 2014 року. Вказав, що постановами Жовківського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушення передбаченого ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Просив стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 21 639 (двадцять одну тисячу шістсот тридцять дев'ять) гривень та судовий збір. Позивач у судове засідання не прибув, однак представник позивача направив на адресу суду клопотання у якому просив слухати справу без участі представника позивача по наявних у справі документах. Позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. З полісу № АЕ/2459221 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що по ньому забезпечено ТЗ ВАЗ 2105, н.з. [NUMBER]. З постанови Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2014 року вбачається, що [PERSON] 27.12.2013 року близько 14 год. 30 хв. у с. Звертів по вул. Воїнів УПА, 11, Жовківського району, Львівської області, керуючи транспортним засобом марки "ВАЗ-2105", номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з транспортним засобом марки "ВАЗ 21099", номерний знак [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. З довідки № 9326292 про дорожньо-транспортну пригоду від 24.01.2014 року вбачається, що внаслідок ДТП 27.12.2013 року автомобілю ВАЗ 21099, н.з. [NUMBER] були нанесені пошкодження у передній лівій, боковій лівій та задній правій частині. З довідки від 27.12.2013 року, виданої [PERSON], вбачається, що 27.12.2013 року внаслідок ДТП ВАЗ 21009 [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Зі звіту № 3841/01/14 від 31.01.2014 року вбачається, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля ВАЗ 21009 [NUMBER] складає 8100,00 грн. Зі звіту № PZU-131231-05817 від 07.01.2014 року вбачається, що розмір збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ ВАЗ 21009 [NUMBER] внаслідок його пошкодження становить 29739,36 коп. З страхового акту № UА2013122700025/L01/01 від 11.02.2014 року та розрахунку відшкодування до нього вбачається, що по умовах страхування відшкодуванню підлягає 21639,36 грн. З платіжного доручення № 20461 від 14.02.2014 року вбачається, що ПрАТ «ПЗУ Україна» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 21639,36 грн. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із матеріалів справи та як вказано позивачем у позовній заяві постановами Жовківського районного суду Львівської області відповідача визнано винуватим у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. А відтак, вина відповідача у вчинених правопорушеннях не підлягає доказуванню. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"(із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України від 08 липня 1994р., від 30 вересня 1994р., від 25 травня 1998р., від 24 жовтня 2003р.), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «а» п.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А відтак, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при подачі даного позову. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Outcome: approved