Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вказаним позовом до голови Розтоцької сільської ради Воловецького району, в якому просить скасувати Розпорядження №8 від 01.04.2015 року "Про звільнення її з роботи зав.клубом с. Перехресний", у звязку із скороченням чисельності на підставі п.1 ст. 40 КЗпПУ, просить поновити її на роботі, стягнути середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01.04.2015 року на позивача був здійснений морально- психологічний тиск сільським головою [PERSON] і вона була змушена підписати заяву про звільнення з посади завідуючої клубом с. Прехресний Розтоцької сільської ради, із наказом про звільнення її ніхто не ознайомлював, її підпису на наказі про звільнення немає і копію наказу позивач не отримувала. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задоволити - визнати незаконним та скасувати Розпорядження Розтоцького сільського голови [PERSON] №8 від 01.04.2015 року\~ "Про звільнення [PERSON] з роботи зав.клубом с. Перехресний", а також стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та стягнути матеріальну допомогу на оздоровлення. В дане судове засідання відповідач - сільський голова Розтоцької сільської ради [PERSON] не з?явилась, в судових засіданнях що відбулися вона позовні вимоги не визнала, заперечивши їх тим, що позивач [PERSON] власноручно написала заяву про звільнення з роботи зав.клубом с. Перехресний, ніякий тиск при цьому на неї не чинився, з Розпорядженням про звільнення була ознайомлена. Крім цього, [PERSON] була попереджена про скорочення посади зав.клубом с. Перехресний у зв?язку з тим, що заклад немає власного приміщення. Також відповідач зазначила, що через відсутність коштів в бюджеті Розтоцької сільської ради матеріальна допомога та допомога на оздоровлення працівникам культури не надавалась. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Розпорядження №27 від 01.02.2013 року позивач [PERSON] прийнята на роботу зав.клубом в с. Перехресний. Розпорядженням №8 від 01.04.2015 року\~ її звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України - у зв?язку із сокроченням чисельності. Позивач та її представник посилаються на ст. 43 Конституції України, яка громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, а також п. 1 ст. 40 КЗпП України, який передбачає, що трудовий спір, укладений на невизначений строк та строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п.19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" ( з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. На підставі ч.1 ст.43 КЗпПУ розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно Розпорядженням №8 від 01.04.2015 року [PERSON] звільнено з роботи зав.клубом с. Перехресний у зв?язку із сокроченням чисельності на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з 01.04.2015 року (а.с.57). За таких обставин, відповідач повинен був попередньо погодити з Профспілковим комітетом працівників культури Воловецького району, членом якої є позивач [PERSON], питання щодо розірвання з нею трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ. Доказів звернення відповідача до Профспілкового комітету працівників культури Воловецького району для отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] суду не надано. У відповідності до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. На запит суду щодо згоди Профспілкового комітету працівників культури Воловецького району на звільнення [PERSON] суд одержав повідомлення, з якого вбачається, що Профспілковий комітет працівників культури Воловецького району не дає згоди на звільнення [PERSON] у зв'язку з порушенням процедури попереднього погодження звільнення із профспілкою (а.с.91). У відповідності до ч.1 ст.235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За таких обставин, позовні вимоги щодо скасування Розпорядження №8 від 01.04.2015 року "Про звільнення [PERSON] з роботи зав.клубом с. Перехресний" є обґрунтованими. Крім того, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу, оскільки така грунтується на законних підставах - ст.235 ч.2 КЗпП України. Суд виходячи із наданої довідки про заробітну плату [PERSON], вважає стягнути з відповідача на користь позивача виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 01.04.2015 р. по 08.10.2015 р. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці і Порядку обчислення середньої заробітної платизатвердженого Постановою КМ України № 100 від 08.02.2006 року з наступними змінами, згідно до якого заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за два місяці, що передували звільненню. Згідно довідки Розтоцької сільської ради заробітна плата [PERSON] за повні два місяці, що передували її звільненню за лютий 2015 року складає 2199 грн. 50 коп. та за березень 2015 р. - 2199 грн. 50 коп. В лютому та березні 41 робочий день, середня заробітна плата позивача за один день складає: (2199 грн. 50 коп. + 2199 грн. 50 коп.) : ( 41 р.д.) = 107 грн. 30 коп. Кількість днів вимушеного прогулу позивача [PERSON] за період з 01.04.2015 року по 08.10.2015 р. (день постановлення рішення) становить 130 робочих днів. Таким чином заробітна плата позивача за час вимушеного прогулу скл 107 грн. 30 коп. х 130 дн. = 13949 грн. Задоволенню підлягає також вимога позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної допомоги на оздоровлення. Як вбачається із Розпорядження сільського голови Розтоцької сільської ради Воловецького району [PERSON] №98 від 04.11.2013 року "Про надання чергово - оплачуваної відпустки [PERSON]Ю." за пророблений період з 02.11.2012 р. по 02.11.2013 р. та Розпорядження [PERSON] №33 від 16.10.2014 року "Про надання чергово - оплачуваної відпустки [PERSON]Ю." за пророблений період з 02.11.2013 р. по 02.11.2014 р., позивач перебувала у щорічних відпустках у 2013р. та 2014 р., про надання [PERSON] матеріальної допомоги для оздоровлення у зв?язку з відпусткою у даних розпорядженнях не зазначено. Відповідно п.3 ст.29 Закону України «Про культуру» від 14 грудня 2010 року працівники у сфері культури, педагогічні працівники закладів освіти сфери культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, мають право на допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах і порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. З огляду на вищевказане, не можуть бути прийняті судом посилання відповідача на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань гарантованих Законами України по виплаті допомоги для оздоровлення під час надання щорічної відпустки . У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. На підставі п.2, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та виплату місячного заробітку. На підставі викладеного,

Outcome: approved