Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

08 серпня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Суха Балка», [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що з 07 вересня 1982 року по 23 березня 2001 року він пропрацював на підприємстві відповідача ПАТ «Суха Балка». Робота у шкідливих умовах спричинила шкоду його здоров'ю, у зв'язку з чим йому було встановлено професійне захворювання: вібраційна хвороба 1-2 стадії з вираженою вегетативно- сенсорною полінейропатією, нейродистрофією у вигляді дефартроза шийних між хребцевих та ліктьових суглобів в поєднані з комбінованим епіконділезом плечей та плечолопатковим синдромом НФ 2-й стадії, церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами рук, що передається кульгавістю. По факту професійних захворювань було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від № 29 від 14 грудня 2000 року. За висновком МСЕК від 05 березня 2005 року серії ДНА -02 № 03490 позивачу була повторно встановлена втрата професійної працездатності 40% - безстроково, та третя група інвалідності - безстроково. Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів. У зв'язку із ушкодженням здоров'я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнав та продовжує зазнавати, в зв'язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя, розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 170000 гривень 00 копійок, яку він просив стягнути з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Суха Балка», та 20000 гривень 00 копійок з [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України. В судове засідання позивач не зявився. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, з підстав, що вказані в позові. Представники відповідачів [PERSON] "Суха Балка", та [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та просили відмовити в позові з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача ПАТ «Суха Балка» з 07 вересня 1982 року по 11 січня 1983 року електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, з 11 січня 1983 року по 01 листопада 1987 року підземним бурильником 5-го розряду, з 01 листопада 1987 року по 23 березня 2001 року прохідником, 23 березня 2001 року звільнений згідно 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки та не заперечувались сторонами під час розгляду справи. Рішенням Науково-дослідного інституту промислової медицини від 09 грудня 2000 року [PERSON] було встановлено професійне захворювання за діагнозом - вібраційна хвороба 1-2 стадії з вираженою вегетативно- сенсорною полінейропатією, нейродистрофією у вигляді дефартроза шийних між хребцевих та ліктьових суглобів в поєднані з комбінованим епіконділезом плечей та плечолопатковим синдромом НФ 2-й стадії, церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами рук, що передається кульгавістю. Як вбачається з матеріалів справи, на підприємстві було проведено розслідування з приводу отримання хронічного професійного захворювання, що підтверджується [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання від № 29 від 14 грудня 2000 року. За висновком МСЕК від 05 березня 2005 року серії ДНА -02 № 03490 позивачу була повторно встановлена втрата професійної працездатності 40% - безстроково, та третя група інвалідності безстроково. Причиною професійного захворювання є робота в умовах впливу шкідливих факторів. Працюючи на підприємстві відповідача,\~\~виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору перешкоджаючого їх застосування, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичними перевантаженнями. Виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що підтверджується [PERSON] розслідування хронічного професійного захворювання № 29 від 14 грудня 2000 року, та Санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці. Відповідно до Закону України "Про охорону праці, на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, на підприємстві відповідача позивач деякий час працював, виконуючи роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Як встановлено із медичних документів, позивач в звязку з отриманим професійним захворюванням став інвалідом, не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя, виконувати майже ніякої роботи по господарству, не може без відпочинку підійматися додому по сходах. В зв'язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він вимушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через постійні болі позивача знаходить також підтвердження в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороби. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч. 1\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому\~рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008, абз. 9 п. 5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки\~статтею 1167 Цивільного кодексу України\~та\~статтею 237-1 Кодексу законів про працю України\~їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.\~Статтею 173 КЗпП України\~закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.\~\~ Згідно частин 1,3\~ст. 13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови\~\~праці\~\~відповідно\~\~до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством відповідача [PERSON] акціонерним товариством «Суха Балка», суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації. Однак суд відповідно до зазначених правовідносин не знаходить підстав для відшкодування шкоди позивачу [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України, з огляду на наступне. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Таким чином відшкодування шкоди спричиненої працівникові покладається на власника підприємства, роботодавця, та не може бути відшкодовано [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України, тим більш у відшкодування шкоди спричиненою втратою працездатності зазначеним відповідачем призначені щомісячні виплати на користь позивача, і як зазначив сам позивач у своєму позові для отримання одноразової допомоги до [PERSON] виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України він не звертався, та не оскаржував їх дій в цій частині. Як роз'яснено у п.9\~постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача, час роботи на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 35000 гривень 00 копійок, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача\~\~на користь держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial