Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування свого позову вказала, що 02 листопада 2016 року, вона [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Після народження дитини, у її чоловіка зявилася підозра, що батьком дитини є не він, це дуже вплинуло на їхні відносини, що в подальшому привело до рішення проживати окремо один від одного. В вересні 2017 року вони стали проживати окремо один від одного. Ще після збігу двох місяців, її чоловік забажав зробити генетично-біологічну експертизу на підтвердження батьківства їхньої дитини, яка, до речі, повністю підтвердила його батьківство. Малолітня дочка проживає з нею, її потребами переймається вона сама, утримує повністю вона сама і в подальшому піклуватися дочкою буде вона, але вважає що і батько повинен приймати участь в утримані їхньої дитини. \~ 27 червня 2018 року відповідач надав відзив, який надіслав позивачу. У відзиві вказав, що 02.11.2017 року він з позивачкою уклав шлюб та почали сумісне проживання. Але в досить короткий строк у їх відносинах почали виникати непорозуміння. Стосунки між ними погіршились і вони прийняли спільне рішення проживати окремо. В березні 2017 року вони припинили сумісне проживання. 26.07.2017 року, перебуваючи у шлюбі, але проживаючи окремо, у них народилася донька [PERSON]. Перед народженням дитини він перерахував суму у розмірі 9500 грн. Дружина навіть не сповістила його про народження його дитини. Він був сповіщений нею лише перед реєстрацію доньки у відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Певний час позивачка не дозволяла йому бачитись з його донькою та заперечувала будь - яку його допомогу. Але при цьому він щомісяця надсилав на банківську картку кошти на утримання дитини. Сума платежів складача від 2000 до 4000 грн. Кошти надсилав на карту ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4731219105919835 на ім'я [PERSON]. Нажаль, він не зберіг всі квитанції, але по банковій виписці з картки Позивачки можна простежити зарахування коштів на вказаний рахунок. Сума останньої проплати становить 2000 грн. та була здійснена 06.06.2018 року ще до моменту коли він дізнався, що Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки (позовну заяву з додатками він отримав 22.06.2018р.). Із квитанцій, які в нього збереглися, (копії додаються до відзиву) прослідковується, що він сплатив в: грудні 2017р. - 4025 грн, січні 2018р.- 3020 грн., лютому 2018р. - 3020 грн., квітні 2018р. - 3020 грн., травні 2018р. - 3020 грн., червні 2018 р. - 2015 грн. У позовній заяві Позивачка просить стягнути аліменти від дня предявлення позову до суду. Отже, у разі стягнення аліментів за період з березня 2018року він по червень включно буду змушений двічі сплачувати кошти на утримання дитини. Він розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів розміром 1/3 частина від мого доходу є для нього непосильною. Його середня місячна заробітна плата складає 10500 грн., 1/3 частина з неї складає приблизно 3500 грн. Хоче зауважити, що прожитковий мінімум, про який говорить позивачка для дитини відповідного віку, а саме для їхньої доньки, якій має виповнитись 1 рік, складає: з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р. 1492грн., з 01.07.2018 р. по 01.11.2018 р. - 1559,00грн., 01.12.2018 р. - 31.12.2018р - 1626,00грн. При стягненні із нього аліментів у розмірі 1/3 частина від доходу виходить, що він самостійно забезпечує доньку прожитковим мінімумом (двічі - тричі перевищує розмір), що суперечить наведеному вище, а саме обовязку обох батьків утримувати свою дитину. Позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги повністю, та вказала, що просить стягнути аліменти на утримання доньки саме 1/3 частину , оскільки на даний час багато коштів потребує утримання малолітньої доньки. Підтвердила, що відповідач дійсно надав їй кошти на утримання доньки. Надала пояснення аналогічні обгрунтуванню позову. Представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача. Пояснив додатково, що відповідач в своєму відзиві на позов вказує, що немає можливості сплачувати алімени на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку. В той же час надав квитанції про сплату позивачу сум на утримання доньки в розмірі від 3000 до 4000 грн., що саме і складає 1/3 частину від його заробітку. З дитиною сплікуватися він не бажає, ніякої допомоги не надає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в 1/4 частини його заробітку, щомісяця. Пояснив, що у нього заробіток не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини. Він паеребуває на "Д" обліку у лікаря- хірурга, потребує постійного лікування. З позивачем вони перестали мешкати разом із березня 2017 року. Про те, що у нього народилася донька він дізнався не відразу. Допомогу позивачу він надавав, про що надає квитанції. Суд, заслухав думку позивача, її представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено,\~що \~відповідно до\~копії свідоцтва\~про шлюб\~серії І-КИ\~№ 358726,\~виданого 02\~листопада 2016 року Дніпровським районним у місті Дніпродзержинську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис № 517, між сторонами 02 листопада 2016 року було укладено шлюб. (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 649322, виданого 08 серпня 2017 року Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.21) Дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї.(а.с.11) Згідно наданої архівної відомості № 33 за період з січня 2017 троку по грудень 2017 року, відполвідач [PERSON] отримав дохід 132 511,40 грн. (а.с.32) Відповідач [PERSON] перебуває на "Д" обліку у лікаря хірурга з жовтня 2017 року, про що вказано у довідці № 46 від 25.06.2018 року.(а.с.33) Також із довідки від 07.03.2018 року згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, вказані суми отриманих доходів та джерела їх отримання. (а.с.33) Як вбачається з наданих копій квитанцій вбачається, що відповідач добровільно сплачував кошти на утримання доньки.(а.с.34) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст.181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законом "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Позивачка не представила суду жодних доказів про те, що дійсно існує необхідність стягнення аліментів саме в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходів), та доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задоволити частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 01 березня 2018 року. У решті позову слід відмовити у звязку з безпідставністю. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial