Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

КП "Міськтепловоденергія" звернулося в суд позовом до [PERSON] про стягнення боргу за послуги за опалення та техобслуговування в сумі 1252 грн. 59 коп., холодну воду та техобслуговування внутрішньо будинкових систем постачання холодної води - 557 грн. 72 коп., водовідведення (стоки) - 431 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог вказує, що відповідач отримує від позивача послуги з опалення, та техобслуговування, постачання холодної води, техобслуговування внутрішньо будинкових систем постачання холодної води, водовідведення. Однак оплату за надані послуги відповідач не проводить, в зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.11.2011 року по 28.02.2014 року в сумі 2241 грн. 31 коп., яку просить стягнути та стягнути судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з»явилась, причини неявки не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно належним чином у відповідності до п.3 ст.76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, які надає КП «Міськтепловоденергія» з опалення та техобслуговування, постачання холодної води та техобслуговування внутрішньо будинкових систем постачання холодної води, водовідведення, які отримує за місцем проживання [ADDRESS], про що свідчить довідка КП «Добробут», часткова оплата таких послуг відповідачем в зазначений період, що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER]. Договір на надання цих послуг між сторонами не укладався. За змістом п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, та ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг. Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно особового рахунку, відкритого на ім.»я відповідача для оплати за отримані послуги, які надає КП „Міськтепловоденергія" за місцем проживання відповідача, остання не проводить оплату послуг з опалення та техобслуговування, постачання холодної води та техобслуговування внутрішньо будинкових систем постачання холодної води, водовідведення (стоки), що підтверджується розрахунком заборгованості по оплаті послуг. Суд вважає, що не укладення сторонами договору про надання послуг не може бути підставою для звільненні відповідачів від оплати за надані послуги, оскільки навіть і при відсутності договору між сторонами відповідач, як власник квартири в багатоквартирному будинку, користується зазначеними послугами, проводив їх оплату за місцем проживання попередньо до спірного періоду, тому обов'язок по їх оплаті на нього покладено в силу закону. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що відповідач як споживач послуг зобов»язана проводити оплату за спожиті послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем не надано, судом не здобуто доказів, що відповідач не отримувала такі послуги або послуги надавались неналежної якості. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача і судові витрати, понесені ним при пред»явленні позову в сумі 243,60 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України..

Outcome: approved