Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 травня 2007 року в розмірі 72715,31 гривень. В позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" зазначає про те, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 25 травня 2007 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит в розмірі 7600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% в місяць (36 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг розмір кредитного ліміту було встановлено за рішенням банку. Відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. З 30 квітня 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Банком свої зобов`язання перед відповідачем виконано, однак відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору № б/н від 25 травня 2007 року щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором станом на 31 грудня 2019 року виникла заборгованість в розмірі 72715,31 гривень, що складається з: 4552,51 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 64223,98 гривень заборгованості за відсотками, а також штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частина), 3438,82 гривень штрафу (процентна складова). Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 травня 2007 року в розмірі 72715,31 гривень та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав письмову заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 27). У відповіді на відзив представник позивача просив позов задовольнити з вказаних у ньому підстав. Крім цього, зазначив про те, що при укладенні кредитного договору сторонами були узгоджені усі істотні умови договору, позивачем надано до суду виписку з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається встановлений кредитний ліміт та прослідковується, що відповідач користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість, виконуючи свої зобов`язання за кредитом, що на думку позивача, свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування. Щодо зміни розміру процентної ставки, то зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена. Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3. Умов та правил надання банківських послуг в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан рахунка і проведені операції по картрахунку. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Згідно п. 8.1 Умов та правил надання банківських послуг неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє Держателя від виконання своїх зобов`язань за договором. На думку позивача, умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язаний у разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг та/або Тарифів Банку надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком. Проте, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги позивача не визнає, оскільки є інвалідом першої групи та в ПриватБанку отримує пенсію. Вона переїхала проживати в Рівненську область у 2007 році та з метою отримання пенсії через банк звернулась у відділення «ПриватБанку». На її звернення працівники банку надали їй документи, які вона підписала. Крім того, відповідач [PERSON] пояснила, що є інвалідом з дитинства, інвалідність встановлена їй по зору, а тому вона не могла прочитати ті документи, що були їй надані працівником банку. Надані працівником банку документи вона підписала, оскільки працівник банку повідомив, що такі документи є необхідними для отримання банківської картки для виплати пенсії. Працівникам банку вона повідомила про те, що має отримувати пенсію по інвалідності. [PERSON] зазначила, що оскільки зміст документів, підписаних нею в банку, їй невідомий, то позовні вимоги позивача не визнає. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Лейковський А.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що надані до суду позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку не можуть вважатися достовірним та належним доказом по справі, тому, що не містять підпису відповідача [PERSON] . Якщо позивач вважає, що заява [PERSON] , а також Умови та правила надання банківських послуг складають кредитний договір, то відповідачем мали бути підписані не тільки заява, а також Умови та правила надання банківських послуг. Крім того, із змісту наданих позивачем документів вбачається, що на час отримання [PERSON] кредитної картки діяла процентна ставка 3% на місяць на залишок заборгованості, що відповідно становить 36% річних. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що позивач по справі з 1 квітня 2015 року здійснював нарахування підвищеної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 43,20%, без повідомлення відповідача про одностороннє підняття процентної ставки за користування кредитом. Підняття процентної ставки позивачем в односторонньому порядку без повідомлення позичальника, порушує права відповідача та суперечить вимогам ч. 3 ст. 1056 ЦК України. Суд, заслухавши відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. До суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву позивача, а позивачем - відповідь на відзив. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У позовній заяві позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що між ним та відповідачем [PERSON] 25 травня 2007 року було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого відповідачеві позивачем надано кредит в розмірі 7600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць (36 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строки та порядок погашення по кредиту, здійснюється згідно Умов та правил надання банківських послуг. Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" у позовній заяві зазначає, що своєю заявою, поданою до банку, відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та відповідачем договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під час розгляду справи, з досліджених судом матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] 25 травня 2007 року звернулася до позивача з заявою у якій виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна 30 днів пільгового періоду» (а.с. 11 зв). Із змісту такої анкети-заяви встановлено, що розмір відсотків за користування кредитом становить 3% в місяць (36% на рік). Вказана заява містить відомості про персональні дані заявника, додаткову інформацію про нього. З 30 квітня 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 44, 45-46). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, кредитний ліміт позивачем було встановлено в розмірі 7600,00 гривень. Згідно заяви [PERSON] від 25 травня 2007 року (а.с. 11 зв.) встановлено, що на час подання такої заяви базова процентна ставка за кредитом визначалася в розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості. Як встановлено згідно розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 25 травня 2007 року, що був проведений позивачем, ним з 1 квітня 2015 року було збільшено процентну ставку за користування кредитом на 43,20 %. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак, під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 25 травня 2007 року щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконала, не здійснювала повернення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Через невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача (а.с. 5-10) станом на 31 грудня 2019 року становить 72715,31 гривень, що складається з: 4552,51 гривень заборгованості за кредитом, 64223,98 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, а також штраф, нарахування якого проведено відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, - 500,00 гривень штрафу (фіксована частина), 3438,82 гривень штрафу (процентна складова). Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення чи зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. При вирішенні справи в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4552,51 гривень заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку про обґрунтованість таких вимог позивача, оскільки дослідженими в судовому засіданні документами, встановлено, що відповідачем було отримано у позивача та не повернуто кредит в розмірі 4552,51 гривень. Доводи позивача про отримання вказаної суми кредиту відповідачем та її представником не були спростовані під час розгляду справи. Дослідженим в судовому засіданні розрахунком позивача суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 травня 2007 року встановлено, що проценти за користування кредитом були нараховані за різними процентним ставками - на час укладення договору - 36% річних, а з 1 квітня 2015 року у розмірі 43,20% річних. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У позовній заяві та доданих до неї документах позивач повідомляв суд, що ним надані усі документи, необхідні для вирішення справи та такі документи (докази) позивач вважав достатніми. Однак, до позовної заяви позивачем не додано доказів повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки за кредитом. При вирішенні спору в частині вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, суд враховує правову позицію Верховного Суду України висловлену в постанові від 11 жовтня 2017 року по справі № 6-1374цс17. Так, Верховний Суд України в такій постанові роз`яснив, що у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Із змісту позовної заяви та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи (письмових доказів) будь-яких відомостей про те, що позивач повідомляв відповідача про зміну розміру процентної ставки та доказів отримання такого повідомлення відповідачем, не встановлено. Відповідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До суду позивачем не було надано доказів, що підтверджували б повідомлення позивачем відповідача про зміну процентної ставки за користування кредитом, а також доказів про отримання відповідачем таких повідомлень. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом з 1 квітня 2015 року в розмірі 43,20 % річних. З цих підстав, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, з розрахунку 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (зазначеної у розрахунку позивача), як встановлено сторонами згідно заяви позичальника (відповідача) від 25 травня 2007 року, що становить 8920,69 гривень. При вирішенні спору в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів, що нараховані позивачем згідно п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, суд враховує наступне. Із дослідженої в судовому засіданні заяви [PERSON] від 25 травня 2007 року (а.с. 11) встановлено, що така заява містить інформацію про те, що позичальник на час підписання заяви від 25 травня 2007 року ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Проте, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника (відповідача). Банк, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинен надати підписані позичальником Умови і правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо. Надані Умови і правила надання банківських послуг, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами. Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем не надано до суду доказів того, що відповідач підписував Умови і правила надання банківських послуг та що саме в редакції, доданій до позовної заяви, діяли на час підписання відповідачем заяви від 25 травня 2007 року такі Умови і правила. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В силу вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З вказаних підстав, суд приходить до висновку, що позивачем не обгрунтовано та не доведена позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафів - 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 3438,82 гривень штрафу (процентна складова). З урахуванням вказаних обставин справи та зазначених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4552,51 гривень заборгованості за кредитом та 8920,69 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом. В частині позовних вимог про стягнення 55303,29 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 3438,82 гривень штрафу (процентна складова), суд приходить до висновку, що такі вимоги позивача не доведені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2102,00 гривні (а.с. 1) судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Із досліджених в судовому засіданні посвідчення відповідача серії [NUMBER] (а.с. 36), довідки № 496/02-20, виданої Управлінням по нарахуванню пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 6 жовтня 2020 року, довідки серії Л-76 № 277764 (а.с. 90-95), відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання (інвалід з дитинства по зору). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Враховуючи вимоги ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідач [PERSON] підлягає звільненню від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України № 435-ІV від 16 січня 2003 року. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial