Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами до приватного підприємства «Бобринець-Агро» про розірвання договору оренди землі. Позов обґрунтований тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.08.2001 року набула у власність земельну ділянку площею 7,57 га, розташовану на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області та зазначає, що 26 вересня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований в Кіровоградській регіональній філії ДЗК 17.10.2008 року за №010836500073 строком на 10 років, за умови сплати орендної плати щороку, однак зазначене зобов'язання відповідач не виконує. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо несплати орендної плати просить суд розірвати договір оренди землі. В судовому засіданні позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та доповненнях до неї, додатково вказавши, що відповідач більш ніж за два роки заборгував їй орендну плату, тому має місце системне порушення ним умов договору, також останній забур"янює земельну ділянку, що загрожує її належному якісному стану та є самостійною підставою для розірвання договору. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи без його участі, тому зі згоди позивача та у відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення у справі. При цьому, лист арбітражного керуючого Корольова В.М. № 1576/18 вх від 06.04.2018 року, та клопотання про закриття провадження у справі суд не приймає до уваги, оскільки ці документи надійшли не від належної особи, не мають правового значення у даній справі та стосуються інформації щодо іншого підприємства, а саме ПП "Агро - К" ( код ЄДРПОУ 37168396) , а не відповідача ПП "Агро" ( код ЄДРПОУ 32031709). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 27.08.2001 року є власником земельної ділянки, площею 7,57 гектар, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.6). 26 вересня 2008 року між [PERSON] та Приватним підприємством "Бобринець-Агро" укладено договір оренди землі, зареєстрований в Кіровоградській регіональній філії ДЗК 17.10.2008 року за №010836500073 строком на 10 років, за умовами якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 7,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, при цьому, відповідно п.9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2159,18 грн у строк до 31 грудня, зідно п.11 Договору (а.с.7). Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Сторони договору погодили умови, за якими договір оренди укладений на 10 років та визначили розміри та строки сплати орендної плати (п.9-11), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 2,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30.12. поточного року. Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов'язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно п.38 Договору оренди землі від 26.09.208 року дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України. Відповідно до п. "д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов'язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 41 договору оренди землі передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Судом встановлено, що відповідачем всупереч п. 11 умов вказаного Договору оренди землі орендна плата за спірним договором за 2016, 2017 роки не сплачувалась позивачу взагалі, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ( а.с.88). Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2016-2017 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, що є підставою для розірвання договору оренди землі. Щодо порушення відповідачем умов договору в частині збереження якості та охорони земельної ділянки, то ці обставини не доведені позивачем належними та допустимими доказами, а тому відхиляються судом. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved