Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

16.01.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем 19.11.2005 року у Новострілищанській селищній раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №5. Від подружнього життя у них [INFO] року народився син [PERSON], який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб через втрату любові і поваги одне до одного. З грудня 2013 року сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків. Збереження шюбу є неможливим і завдає шкоди її інтересам, оскільки позивач має намір укласти шлюб із іншим чоловіком. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати. В судове засіданні позивач [PERSON] не з"явилась, подала заяву про те, що не може може з"явитись в судове засмідання оскільки перебуває за межами України в Іспанії. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, зазначених в позовній заяві. Свої інтереси у цивільній справі довіряє представляти матері - [PERSON] та представнику за договором про надання правової допомоги - адвокату Телішевському І.Д.. Представники позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги - адвокат Телішевський І.Д. та [PERSON] позовні вимоги підтримали та вважають, що їх слід задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав вважаючи, що подальше спільне проживання із позивачем є неможливим, та не заперечив, щоб малолітній син проживав разом із матір"ю. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримала позицію свого довірителя про те, що збереження сім"ї є неможливим, а тому просила шлюб розірвати. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], яке видано Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області 19.11.2005 року, вбачається, що цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.3). Згідно із перекладом свідоцтва про народження [PERSON], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану м.Алькоркон провінції Мадрид, Іспанія 10.11.2010 р., останній народився [INFO] року та його батьками є: [PERSON] та [PERSON].(а.с.4) Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із грудня 2013 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. За час, що надавався судом на примирення, ніхто із сторін кроків для збереження сім"ї не робив. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо подальшого примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище та у заяві про визнання позову вказала, що бажає після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище, тому вона вправі після розірвання шлюбу іменуватись дошлюбним прізвищем [PERSON]. Ст.161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із позивачем. Оскільки відповідач у своїй заяві висловив свою позицію щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу та не заперечував, щоб малолітня дитина проживала після розірвання шлюбу із позивачем, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON], [INFO] слід визначити разом із матір"ю - позивачем у справі.

Outcome: approved