Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

10 січня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну частку (пай) розміром 3,72 умовних кадастрових гектар із земель АФ "Колос", яка розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради. За життя [PERSON] заповіту не складав. Вона своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька, вступивши у фактичне володіння спадковим майном. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на земельну частку (пай), що залишилась після смерті батька, але з'ясувалось, що оригінал сертифікату на право приватної власності на земельну частку (пай) нею був втрачений. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, останній направив суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради у судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], був [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, шлюб та про розірвання шлюбу позивача, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивача (а. с. 4-6, 48). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно. Згідно з копією книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам агрофірми «Колос», на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 06 лютого 1997 року №43 на ім'я [PERSON] був виписаний та виданий на руки сертифікат серії [NUMBER] від 12 лютого 1997 року за реєстраційним номером 278 про право на земельну частку (пай) розміром 3,72 умовних кадастрових гектар у землях АФ «Колос», розташовану на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради (а. с. 21-23). На даний час позивач має намір оформити право власності на зазначену вище земельну частку (пай), що залишилася після смерті батька, у зв'язку з чим звернулася до нотаріальної контори, але в оформленні спадщини їй було відмовлено, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений (а. с. 10, 25). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З довідки Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району від 12 травня 2015 року №199 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав в с. Ганнівка-Вирівська Білопільського району Сумської області. Дочка померлого [PERSON] фактично протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] прийняла спадщину шляхом зберігання сертифіката на земельну частку (пай). Заповіт від імені померлого виконком Ганнівсько-Вирівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 8). З копії постанови приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Шамукової С.Ф. від 19 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельну частку (пай), що знаходиться у землі, яка перебуває уц колективній власності ПАФ "Коллос2" без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскілький відсутній сертифікат на право на земельну ділянку чапстку (пай) (а. с. 25). Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності АФ "Колос" розміром 3,72 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved