Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22. 12. 2007 року, зареєструвавши його у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2499. Від сумісного життя подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі по 2 000 гривень щомісяця, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося , оскільки їх відносини вже давно перестали будуватися на почуттях взаємної любові і поваги, з травня 2015 року не підтримують шлюбні стосунки і з цього часу проживають окремо . В судовому засіданні позивачка свої вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити, оскільки вважає, що збереження сім"ї та примирення не можливе. Шлюбні стосунки припинені з травня 2015 року та з цього часу ведуть окреме господарство, проживають окремо. Разом з тим, пояснила суду, що відповідач надає добровільно матеріальну допомогу, але вона бажає стягнути аліменти у примусовому порядку, оскільки він сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини від першого шлюбу у тому ж розмірі, тому вона просить стягнути з відповідача на утримання сина по 2000 гривень щомісячно до його повноліття. Відповідач [PERSON] не заперечував проти розірвання шлюбу, та стягнення аліментів у розмірі 2000 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття, пояснив суду, що заробітна платня його складає 6 000 гривень і він також приймає участь у вихованні неповнолітнього сина добровільно , навіть у більших розмірах, від участі у вихованні та матеріального забезпечення свого сина не уникає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові пояснення представника відповідача, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що сім"я сторін існує лише формально, між сторонами склалися ненормальні взаємовідносини, домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. Наміру на примирення не мають, вважають, що збереження сім"ї неможливе, оскільки з травня 2015 року не підтримують шлюбні відносини , домашнє господарство ведуть окремо, проживають окремо. Майнового спору у сторін на день слухання справи про розірвання шлюбу не виникає. Тому на підставі викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження ( а.с. 5) відповідач [PERSON] являється батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від сумісного шлюбу, а тому і в цій части ні вимоги підлягають задоволення про стягнення аліментів у розмірі 2000 гривень починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 13.05. 2016 року і до досягнення сином повноліття, у відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Також підлягає стягненню і судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved