Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратила право користування жилим приміщенням, зокрема квартирою [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що 04 червня 1992 року між підприємством пансіонат «Гута» та її батьком [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , яка 05.06.1992 року згідно акту прийому-передачі передана у безстрокове користування. Батько був основним квартиронаймачем, а разом з ним були зареєстровані та проживали - мати [PERSON] , вона та брат [PERSON] . 04 вересня 2003 року у Глибівській сільській раді Богородчанського району нею був зареєстрований шлюб з відповідачем і у шлюбі народжено троє дітей. У 2007 році зі згоди інших квартиронаймачів відповідач був зареєстрований за вказаною адресою і фактично проживав у квартирі до початку 2016 року. Навесні 2016 року вони припинили спільне проживання, відповідач вибрався з квартири і з того часу проживає у с.Глибівка Богородчанського району Івано-Франківської області. [INFO] батько [PERSON] помер. Рішенням виконавчого комітету Богородчанської селищної ради №634 від 06 вересня 2018 року її визнано основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Через реєстрацію відповідача в квартирі у неї виникають труднощі з оформленням субсидій на житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав. Додатково пояснила, що з 2016 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Саме через його реєстрацію в квартирі, вона не може скористатись правом на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Богородчанської селищної ради від 09 липня 2019 року за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Актами перевірки зафіксовано той факт, що відповідач з 2016 року не проживає в [ADDRESS] . Даний факт у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до ст.64 ЖК члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім"ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов"язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім"ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім"ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов"язки, як наймач і члени його сім"ї. Згідно ст. 72 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] , який приходиться позивачці колишнім чоловіком, не проживає в квартирі з весни 2016 року, що підтверджується матеріалами справи, складеними актами селищної ради, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. З того часу припинив брати будь-яку участь в утриманні житла та виконанні інших обов"язків, що випливають із договору найму жилого приміщення. Жодних доказів на підтвердження того, що причини відсутності у вказаному житлі відповідача є поважними суду не подано. Факт відсутності відповідача у цьому житлі понад встановлені законом строки свідчить про те, що він не потребує подальшого забезпечення його житлом за вказаною адресою, а відтак втратив право на подальше користування цим житлом. На підставі викладеного, ст.72 ЖК України,

Outcome: approved