Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє" звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 04 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р21.950.72209 про надання останньому кредиту в сумі 24860,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,9 % річних на строк до 04 липня 2016 року за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом, процентами та комісією шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до графіку. Договором факторингу № 30/10-1 від 30 жовтня 2015 року ПАТ "Ідея Банк" відступило, а ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє" прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № Р21.950.72209. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по своєчасній сплаті кредиту станом на 30 березня 2016 року у нього виникла кредитна заборгованість перед позивачем в розмірі 33619,67 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені ним судові витрати, а також розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Відомості про вручення відповідачу судової повістки про виклик в матеріалах справи відсутні, так як відповідач відсутній за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Однак, як вбачається із інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, наданої САДР відділу паспортної роботи УДМС України у Волинській області 27 травня 2016 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною у позовній заяві адресою. З огляду на вищенаведене у відповідності до п.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином та останній вважається таким, що повідомлений належним чином про час, день і місце проведення судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] 04 липня 2013 року було укладено кредитний договір № Р21.950.72209 (а.с.19-21), згідно з п.п.1.1, 1.3, 5.2 якого відповідачу [PERSON] надавався кредит в сумі 24860,00 грн. на строк до 04 липня 2016 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,9 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом, відсотками та комісією шляхом здійснення кожного місяця щомісячних платежів відповідно до графіку. Пунктом 1.1 кредитного договору від 04 липня 2013 року № Р21.950.72209 передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 9,9 % на рік. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Як вбачається із договору факторингу № 30/10-1 від 30 жовтня 2015 року (а.с.12-17) та витягу з додатку № 2 до цього договору (а.с.25), публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" відступило, а товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантьє" прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № Р21.950.72209 від 04 липня 2013 року. У відповідності з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2013 року Р21.950.72209 (а.с.24, 26), заборгованість відповідача [PERSON] перед ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє" нарахована правильно і становить: 22644,47 грн. заборгованості по тілу кредиту, 10975,20 грн. заборгованості по відсотках, а тому суд вважає, що вона в сумі 33619,67 грн. (22644,47 + 10975,20 = 33619,67) підлягає стягненню з нього в користь позивача, тому що для цього є законні підстави. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 1378,00 грн. судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved