Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Прокурор Рахівського району Закарпатської області, діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації звернувся в суд з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: управління Держземагенства в Рахівському районі, Рахівська районна державна адміністрації про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що розпорядженням голови Рахівської РДА №275 від 17 червня 2008 року [PERSON] дано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки, за межами населеного пункту, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Надалі, на підставі розпорядження голови Рахівської РДА №403 від 8 вересня 2008 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок за межами населених пунктів" [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №454920 від 6 листопада 2008 року, загальною площею 0,2500 га. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації №275 від 17 червня 2008 року "Про надання дозволу на розробку технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, за межами населених пунктів" у частині надання дозволу на розробку технічної документації [PERSON], мешканцю [ADDRESS], на земельну ділянку в урочищі "Копилівка" з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації №403 від 8 вересня 2008 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність за межами населених пунктів" у частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Постанова суду набрала законної сили 27.11.2013 року. Крім цього, вироком Рахівського районного суду від 30 січня 2012 року визнано винною [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та встановлено, що вказана особа, перебуваючи на посаді заступника начальника управління Держкомзему в Рахівському районі в липні 2008 року в м. Рахів, будучи службовою особою, уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих функцій, неналежно виконуючи свої службові обов'язки, склала та підписала висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки, яким погодила передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500, вартістю 56325 грн., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за межами населеного пункту, після чого 06.11.2008 року підписала державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого [PERSON] незаконно набув права власності на неї. Оскільки розпорядження голови Рахівської РДА №275 від 17 червня 2008 року та №403 від 8 вересня 2008 року є незаконними та такими, що не відповідають вимогам земельного і цивільного кодексів України, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ №454920 від 6 листопада 2008 року, який виданий [PERSON], загальною площею 0,2500 підлягає визнанню недійсним. Прокуратура району звертається з позовом в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації, оскільки землі знаходяться за межами населеного пункту, а тому є землями державної форми власності та згідно вимог чинного законодавства для вищезазначених цілей повинні відчужуватися обласними державними адміністраціями. Тобто, Закарпатську обласну державну адміністрацію позбавлено повноважень щодо реалізації державної політики у сфері регулювання земельних відносин. На підставі чого просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №454920 від 6 листопада 2008 року, який виданий [PERSON], загальною площею 0,2500 га, вартістю 56325 гривень, повернути земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 21236684500:01:004:0021, що розташована на території Лазещинської сільської ради урочище "Копилівка" за межами населеного пункту Рахівського району Закарпатської області, у власність держави. Прокурор прокуратури Рахівського району Глушман І.І., діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, у зв'язку із зазначеною віддаленістю суду, та заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. За змістом цієї заяви відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, однак лише із мотивів пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду. Не оспорює прикрих фактичних обставин справи, на які прокурор посилається як на підставу своїх вимог, однак не розуміє іншого - в силу яких об'єктивних причин позивач та його багаточисленні представники не виявили дане порушення своєчасно, доки відповідач не отримав державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, або хоча б протягом якогось року. Перш за все, на їх виготовлення він затратив багато часу та грошей, які, як він розуміє, ніхто відшкодувати не збирається. По - друге із дати винесення першого розпорядження - №275 від 17 червня 2008 року "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки за межами населених пунктів" і по даний час - за 6 років - він уже тричі міг скористатися своїм правом на приватизацію іншої земельної ділянки згідно із вимогами усіх норм закону за місцем свого проживання. Зараз ситуацію не порівняти, його можливості на реалізацію свого суб'єктивного права на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд значно обмеженіші, тому втрачений час для нього має надзвичайно важливе значення, і саме тому він приложить максимум зусиль, щоб це пропущений час мав юридичні наслідки і для держави, і для усіх її державних органів, через які вона на даний час бере участь у даній справі. Вважає, що перебіг строку у межах даної справи повинен обраховуватися із факту безпосередньої фактичної видачі оскаржуваних по справі документів, оскільки Рахівська РДА, за змістом долучених прокуратурою до справи рішень судів - уже в момент винесення оскаржуваних документів і розпоряджень, і державного акту діяла не у межах і не у спосіб, визначений її повноваженнями. Таким чином, на його погляд , строк позовної давності по даній справі безповоротно пропущений, і жодного органу державної влади, які у даній справі виступають від імені власника - держави, жодних поважних причин його пропуску немає і бути не може. Із врахуванням наведеного, він як сторона, яка має право на власну оцінку об'єктивних обставин, вважає, що даний строк пропущено із однієї банальної причини - незнання посадовими особами усіх держорганів, які брали участь у розгляді даної справи на момент винесення оскаржуваних розпоряджень голови Рахівської РДА і їх логічного наслідку - державного акту на право приватної власності на спірну земельну ділянку норм матеріального земельного права, і несвоєчасного вжиття заходів реагування протягом 6 років із 7 листопада 2008 року до січня 2015 року лише із їх власної халатності. Щодо Закарпатської ОДА, яка нібито тільки у переддень звернення із позовом в суд до нього взнала про існування оскаржуваного державного акту і розпоряджень Рахівської РДА. У свою чергу, голова РДА, який підписав і оскаржувані розпорядження і державний акт, окремо сам особисто підзвітний та підконтрольний органу виконавчої влади вищого рівня тій же ОДА, яка має обов'язок щоденного контрою саме за законністю діяльності підконтрольних адміністрацій. Підтвердженням цієї позиції є закріплене ч.3 ст. 118 Конституції України повноваження голови місцевої державної адміністрації вищого рівня ОДА - скасувати будь-яке рішення голови місцевої державної адміністрації, що суперечить Конституції та законам України, іншим актам законодавства України. У зв'язку з наведеним просив відмовити позивачу - державі в особі Закарпатської обласної державної адміністрації і її законному представнику прокуратурі Рахівського району у задоволенні позовних вимог згідно ч.4 ст. 267 Цк україни, у зв"язку із пропуском встановленого ст. 257 Цк України трирічного строку позовної давності. Представник третьої особи - управління Держземагенства в Рахівському районі в судове засідання не з'явився. Начальник управління Дзядів Ю.Й". надав заяву, якою заперечує позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності і розглядати справу за відсутності представника управління. Представник третьої особи без самостійних вимог - рахівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Т.в.о. голови РДА В.Медвідь направив суду заяву, в якій вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду, та просить розглянути справу без їхнього представника. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами та взявши до уваги заперечення відповідача, третьої особи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що розпорядженням голови Рахівської РДА №275 від 17 червня 2008 року відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель. Надалі, на підставі розпорядження голови Рахівської РДА №403 від 8 вересня 2008 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок за межами населених пунктів" [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №454920 від 6 листопада 2008 року. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2013 року, яка набрала законної сили 27 листопада 2013 року, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації №275 від 17 червня 2008 року "Про надання дозволу на розробку технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, за межами населених пунктів" у частині надання дозволу на розробку технічної документації [PERSON], мешканцю [ADDRESS], на земельну ділянку в урочищі "Копилівка" с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації №403 від 8 вересня 2008 року "Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність за межами населених пунктів" в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також, вироком Рахівського районного суду закарпатської області від 30 січня 2012 року визнано винною [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та встановлено, що вказана громадянка, перебуваючи на посаді заступника начальника управління держкомзему у рахівському районі в липні 2008 року в м. рахів, будучи службовою особою, уповноваженою на виконання організаційно-розпорядчих функцій, неналежно виконуючи свої службові обов'язки, склала та підписала висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки, яким погодила передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500, вартістю 56325 гривень, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за межами населеного пункту, після чого 6 листопада 2008 року підписала державний акт на право власності на земельну ділянку, відповідно до якого [PERSON] незаконно набув права власності на неї. У відповідності до ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, не підлягають, в даному провадженні, доказуванню факти незаконності розпоряджень голови Рахівської РДА, на підставі яких видано оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Разом із тим у справі, яка розглядається судом достовірно встановлено, що відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного розпорядження органу виконавчої влади. Отже, враховуючи, що визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку, позовні вимоги прокурора Рахівського району, діючого в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку підлягають до задоволення. На позовну вимогу про повернення земельної ділянки у власність держави суд зазначає, що оскільки державний акт на право приватної власності на земельну ділянку було видано відповідачу [PERSON] на підставі незаконного рішення органу виконавчої влади, для відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної або комунальної власності у приватну та повернення її у власність держави, яка вибула з неї незаконно, вважає таку вимогу задовольнити. Між тим, суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, оскільки такий позивачем не пропущений. Зокрема, відбувся перебіг строку позовної давності, шляхом винесення, 28 січня 2013 року, Закарпатським окружним адміністративним судом постанови про неправомірність винесення рішень органом виконавчої влади - Рахівською РДА на підставі яких відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку, та відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved