Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

20 вересня 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ "Сади Італії" про усунення перешкод у користуванні належної їй на праві власності земельною ділянкою [NUMBER] у житловому масиві "Дружний" у с.Мізикевича Овідіопольського району Одеської області, яка призначена для будівництва та обслуговування супермаркету "Будматеріали" із вбудованим приміщенням кафе-бару, шляхом встановлення сервітуту на право проїзду транспортним засобом через земельну ділянку ТОВ "Сади Італії" за адресою: [ADDRESS]. Після ознайомлення з витребуваною на підставі ухвали суду від 08 жовтня 2013 року технічною документацією та державним актом на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], представник позивача заявив позов до власника останньої зазначеної земельної ділянки Приватного підприємства "Строй-Сервіс плюс", а також Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, відділу Держземагентства в Овідіопольському районі про визнання недійсним та скасування рішення Таїровської селищної ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, зобов'язання скасувати державну реєстрацію, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позову представник позивача у позовній заяві посилався на те, що з 2004 року позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок, площа кожної з яких складає 0,81 га. Вказані земельні ділянки розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Дружний», масив [NUMBER], ділянки [NUMBER] та [NUMBER]. Згідно з Державними актами на право власності на земельну ділянку цільове призначення вказаних земельних ділянок - будівництво та обслуговування універсаму та будівництво та обслуговування супермаркету «Будматеріали» із вбудованим приміщенням кафе-бару. У Державному акті серії ЯГ № 958150 про право власності на земельну ділянку площею 0,81 га зазначено, що одна з меж належної позивачу земельної ділянки [NUMBER] проходить по вул.Маршала Жукова, що в свою чергу передбачає безперешкодний доступ (проїзд) на територію земельної ділянки позивача. Приблизно у 2009 році по фасадній частині, яка межує з земельною ділянкою позивача зі сторони пр.Маршала Жукова був зведений кам'яний та металевий паркан, через який було повністю заблоковано доступ (у тому числі під'їзд) до земельної ділянки позивача. Зараз між земельною ділянкою позивача та проїзною частиною вул.Маршала Жукова розташовано торговий майданчик, де здійснюється торгівля рослинами, на що своєї згоди позивач як власник суміжної земельної ділянки не надавала. Рішенням Таїровської селищної ради від 30 березня 2010 року № 1922-V було ухвалено рішення про продаж приватному підприємству «Строй-Сервіс Плюс» на неконкурентних засадах (шляхом викупу) земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки в [ADDRESS]. Однією з підстав для ухвалення такого рішення було надання ПП «Строй-Сервіс Плюс» документів про право власності на будівлі та споруди автостоянки на 180 місць, яка розташована на цій земельній ділянці. Але за твердженнями представника позивача ні на момент продажу у 2010 році, ні на теперішній час на вказаній земельній ділянці не знаходиться яке-небудь нерухоме майно, а також там відсутня автостоянка на 180 місць. ПП «Строй-Сервіс Плюс» у порушення ст.141 ЗК України використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, а позивач позбавлена можливості використовувати належні їй земельні ділянки за їх цільовим призначенням для будівництво та обслуговування універсаму та будівництво та обслуговування супермаркету «Будматеріали» із вбудованим приміщенням кафе-бару. Представник позивача просив суд: 1. визнати недійсним та скасувати рішення Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 20 березня 2010 року №1922-V про продаж ПП «Строй-Сервіс Плюс» на неконкурентних засадах (шляхом викупу) земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS]; 2. визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], укладений між Таїровською селищною радою та ПП «Строй сервіс плюс»; 3. визнати недійсним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №791502, про право власності ПП «Строй-Сервіс Плюс» на земельну ділянку площею 0,6000 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 5123755800:02:009:0155; 4. Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ПП «Строй-Сервіс Плюс» за власний рахунок знести збудовані паркани та привести земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], у первісний стан, а у разі його відмови здійснити такі роботи примусово за рахунок авансових платежів позивача з подальшим стягненням цих витрат з відповідача на користь позивача. Представник Таїровської селищної ради надала письмові заперечення проти позову, у яких зазначила що Таїровська селищна рада 30 березня 2010 року ухвалила рішення №1922-V «Про продаж ПП «Строй-Сервіс Плюс» на неконкурентних засадах (шляхом викупу) земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки, розташованої в [ADDRESS], що перебуває в оренді ПП «Строй-Сервіс Плюс».Підставою для прийняття цього рішення було клопотання ПП «Строй-Сервіс Плюс», а також додані документи: - укладений між Таїровською селищною радою та ПП «Строй-Сервіс Плюс» 08 лютого 2007 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,843 га, кадастровий номер 5123755800:02:009:0024, за адресою: [ADDRESS], яка за її цільовим призначенням належить до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно - автостоянку на 180 місць за адресою: [ADDRESS]; - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно - автостоянку на 180 місць за адресою: [ADDRESS]; - технічний паспорт на автостоянку на 180 місць, складений КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації» станомна 01.02.2010 року; - звіт ПП "Примула-Р" про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки ПП «Строй-Сервіс Плюс». 30 квітня 2010 року між Таїровською селищною радою та ПП «Строй-Сервіс Плюс» укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1036. На підставі цього договору купівлі-продажу відділ Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області 01 липня 2010 року видав ПП «Строй-Сервіс Плюс» державний акт серії ЯЛ № 791502 про право власності на земельну ділянку площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №021052900039. За земельно-обліковими даними Таїровської селищної ради земельна ділянка [NUMBER] Таїровської селищної ради первинно відводилася для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На час надання власникові земельної ділянки (паю) цієї земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вона не мала та не могла мати виходу на вулицю Маршала Жукова, що вбачається із проекту розпаювання земель на масиві (полі) №? 10 та наявності із західної сторони суміжного землекористувача, що визначено у коригуванні генерального плану житлового масиву «Дружний» сіла Мізікевича, який був розроблений у 2004 році та яким було передбачено подальше містобудівне використання земель масиву №? 10 із включенням його в межі населеного пункту. Наявність в описі меж у державному акті, що посвідчує право власності позивачки. [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] житлового масиву «Дружний» с. Мізікевича суміжника по точках від А до Б «вул. Маршала Жукова» пояснюється технічною помилкою та/або недбалим вивченням землевпорядною організацією при підготовці документації із землеустрою оточуючої обстановки, зокрема наявних суміжних землекористувачів. Твердження позивача щодо неможливості використання належної їй земельної ділянки за цільовим призначенням не відповідає дійсності, оскільки земельна ділянка [NUMBER] зі східної сторони має виїзд та вихід на проектовану вулицю Центральна відповідно до генерального плану населеного пункту. Інша земельна ділянка площею 0,81 га для будівництва та обслуговування супермаркету «Будматеріали» із вбудованим приміщенням кафе-бару діл. [NUMBER], яка належить на праві власності гр. [PERSON] із західної сторони межує із земельною ділянкою площею 0,6000 га за адресою: [ADDRESS], яка перебуває у власності ПП «Строй-Сервіс Плюс» та є частиною земельної ділянки загальною площею 0,843 га для розміщення автостоянки, яка раніше перебувала в оренді ПП «Строй-Сервіс Плюс», а згодом була придбана у власність орендарем на неконкурентних засадах. Розміщення цієї автостоянки на земельних ділянках загальною площею 0,843 га, що перебувають у власності та на умовах оренди у ПП «Строй-Сервіс Плюс», передбачено генеральним планом населеного пункту. Зазначення в описі меж земельної ділянки [NUMBER] житловий масив «Дружний» в с.Мізікевича по точках від А до Б «вул. Маршала Жукова» також пояснюється технічною помилкою землевпорядної організації при розробці документації із землеустрою щодо наявних суміжних землекористувачів, оскільки на час видачі позивачці [PERSON] державного акту на вказану земельну ділянку із західної сторони від ділянки [NUMBER] вже був наявний суміжний землекористувач ПП «Строй-Сервіс Плюс», якому за договором оренди земельної ділянки від 08 лютого 2007 року була надана земельна ділянка у оренду без зміни її меж, у зв'язку із припиненням права користування цією земельною ділянкою її минулим землекористувачем, яким за договором оренди земельної ділянки від 11 вересня 2006 року, укладеного на підставі рішення Таїровської селищної ради № 902-ІУ від 23 грудня 2005 року, було СТОВ «Агрофірма «Нива». Представник Таїровської селищної ради вважала, що насправді у позивача відсутні перешкоди для використання за цільовим призначенням у містобудівних цілях її земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] масиву [NUMBER] житлового масиву «Дружний» сіла Мізікевича та просила у задоволенні даного позову відмовити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Представники позивачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Зокрема, представник відповідача Приватного підприємства "Строй-Сервіс плюс", посилався на те, що даний позов підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відділ Держземагентства в Овідіопольському районі про час та місце справи повідомлений, його представник у судове засідання не з'явився. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно абзацу першого п.12 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. При здійсненні повноважень розпорядника землі селищна рада є рівноправним з іншими суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовано на реалізацію свого права розпоряджатися землею. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.7 його постанови від 01 березня 2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст.1 ЦК України, ст.ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст. 16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст.ст. 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК України та інші), крім спорів, передбачених ч.1 ст.16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст.ст. 210, 211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст.212 ЗК України). З врахуванням наведених роз'яснень даний позов до органів владних повноважень - Таїровської селищної ради та відділу Держземагентства в Овідіопольському районі підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст.128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу. Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи як на захист свого цивільного права, так і на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Окремо ст.16 ЦК України встановлено, що захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу здійснюється особою в судовому порядку у визначений спосіб. Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, який виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права. Ст.152 ЗК України також передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. Згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В силу ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 31 жовтня 2012 року №6-53цс12 при перегляді ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, зробив правовий висновок, що рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою. Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. При цьому суд звертає увагу, що в обґрунтування такого свого правового висновку Верховний Суд України крім іншого також зазначив, що посвідчене державними актами право є похідним від відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки. Визнання державного акту про право на землю, без доведеності в суді незаконності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, на підставі якого вони видані, не є можливим. Рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або Законам України визнаються неправомірними в судовому порядку. Інших способів скасування рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування за цим спором діючим законодавством не передбачено. Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Таїровської селищної ради від 29 вересня 2006 року №113-V було змінено цільове призначення належної позивачці [PERSON] земельної ділянки площею 1,62 га за [NUMBER] на території житлового масиву "Дружний" с.Мізікевича Овідіопольського району, затверджено проект землеустрою щодо відведення двох частин цієї земельної ділянки площею 0,81 га кожна та ухвалено видати державні акти на зазначені земельні ділянки. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 березня 2007 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,81 га під [NUMBER] на території житлового масиву "Дружний" с.Мізікевича Овідіопольського району, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування супермаркету «Будматеріали» із вбудованим приміщенням кафе-бару, кадастровий номер 5123755800:02:009:0033. Відповідно до плану меж цього державного акту земельна ділянка між точками А та Б межує безпосередньо з вулицею Маршала Жукова, між точками В та Г межує також з землями позивачки [PERSON]. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 березня 2007 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,81 га під [NUMBER] на території житлового масиву "Дружний" с.Мізікевича Овідіопольського району, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування універсаму, кадастровий номер 5123755800:02:009:0034. Відповідно до плану меж цього державного акту земельна ділянка між точками В до Г межує безпосередньо з вулицею Центральною. Поряд з цим, 08 лютого 2007 року між Таїровською селищною радою та ПП «Строй-Сервіс Плюс» укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,843 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123755800:02:009:0024. Згідно з кадастровим планом ця земельна ділянка межує з проспектом Маршала Жукова та землями СТОВ Агрофірма "Нива". Рішенням Таїровської селищної ради від 12 лютого 2010 року №1859-V надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS]. 30 березня 2010 року Таїровська селищна рада ухвалила рішення №1922-V «Про продаж ПП «Строй-Сервіс Плюс» на неконкурентних засадах (шляхом викупу) земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки, розташованої в [ADDRESS], що перебуває в оренді ПП «Строй-Сервіс Плюс». Підставою для прийняття цього рішення було клопотання ПП «Строй-Сервіс Плюс», а також додані документи: - укладений між Таїровською селищною радою та ПП «Строй-Сервіс Плюс» 08 лютого 2007 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,843 га, кадастровий номер 5123755800:02:009:0024, за адресою: [ADDRESS], яка за її цільовим призначенням належить до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно - автостоянку на 180 місць за адресою: [ADDRESS]; - витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно - автостоянку на 180 місць за адресою: [ADDRESS]; - технічний паспорт на автостоянку на 180 місць, складений КП «Овідіопольське районне бюро технічної іїтвентаризації» станом на 01.02.2010 року; - звіт ПП "Примула-Р" про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,6000 га для розміщення автостоянки ПП «Строй-Сервіс Плюс». Відповідно до п.1 цього рішення Таїровської селищної ради від 30 березня 2010 року №1922-V об'єктом продажу була земельна ділянка площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123755800:02:009:0024. Згідно з п.5 зазначеного рішення ухвалено видати ПП «Строй-Сервіс Плюс» державний акт на право власності на земельну ділянку, а відповідно до п.5.1. внести зміни до договору оренди від 07.02.2007 року (у дійсності укладений 08.02.2007 року), зумовлені зменшенням площі земельної ділянки, яка є об'єктом оренди, у зв'язку з придбанням ПП «Строй-Сервіс Плюс» у власність частини орендованої земельної ділянки площею 0, 6000 га та поєднанням в одній особі власника цієї частини земельної ділянки та орендаря. 30 квітня 2010 року між Таїровською селищною радою та ПП «Строй-Сервіс Плюс» укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5123755800:02:009:0024. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 1036. На підставі цього договору купівлі-продажу відділ Держкомзему в Овідіопольському районі Одеської області 01 липня 2010 року видав ПП «Строй-Сервіс Плюс» державний акт серії ЯЛ № 791502 про право власності на земельну ділянку площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №021052900039. Кадастровий номер цієї земельної ділянки 5123755800:02:009:0155. Відповідно до плану меж цього державного акту межа земельної ділянки між точками Г та Д межує з землями позивачки [PERSON]. З врахуванням вищенаведених, встановлених у судовому засіданні обставин, оцінивши їх у сукупності суд вважає, що відчуження земельної ділянки площею 0,6000 га на користь ПП "Строй - Сервіс Плюс" на неконкурентних засадах відбулося без формування цієї земельної ділянки як об'єкта цивільних прав та визначення її меж. Всупереч вимогам ст.128 ЗК України за відсутністю проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,6000 га, яка мала утворитися шляхом поділу раніше наданої у оренду земельної ділянки площею 0,843 га, рішення про надання дозволу на виготовлення такого проекту Таїровською селищною радою ухвалено не було, а було проведено тільки експертну грошову оцінку ще несформованої земельної ділянки. Тобто рішення Таїровської селищної ради від 30 березня 2010 року №1922-V було ухвалено з порушенням встановленого законом порядку, який має, крім іншого, забезпечувати дотримання прав та законних інтересів суміжних землекористувачів. У судовому засіданні безперечно встановлено, що у рішенні Таїровської селищної ради від 30 березня 2010 року №1922-V та договорі купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року як кадастровий номер об'єкту продажу - земельної ділянки площею 0,6000 га - бувзазначенийкадастровийномеріншоїзе мельноїділянкиплощею0,843 га. Частиною першою ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року N1952-IV встановлено, що кадастровим номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, позначений цифрами, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна, який не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування цього об'єкта. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року N 1066-VI були внесені зміни до ст.132 ЗК України та ст.56 Закону України "Про землеустрій". Згідно із зазначеними змінами угоди про перехід права власності на земельні ділянки повинні містити кадастровий номер земельної ділянки, а технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, при поділі чи об'єднанні земельних ділянок повинна включати плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку та матеріали польових геодезичних робіт. Тобто кадастровий номер земельної ділянки є істотною умовою договору відчуження земельної ділянки. Пунктом 2 наказу Держкомзему від 22.06.2009 N 326 "Про деякі питання реалізації положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року N 1066-VI встановлено, що кадастровий номер, у разі його відсутності, присвоюється земельній ділянці до проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, після відновлення її меж у натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за відповідною затвердженою технічною документацією (відповідно до вимог пункту "а" ст.184 ЗК України) та внесення відомостей про земельну ділянку до автоматизованої системи державного земельного кадастру. Присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам здійснювалося відповідно до Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам, затвердженого наказом Держкомзему від 15.02.2010 N 168 (втратив чинність на підставі наказу Державного комітету України із земельних ресурсів N 370 від 14.05.2010року), п.1.4. якого передбачав, що земельним ділянкам при їх формуванні, земельним ділянкам, утвореним у результаті поділу чи об'єднання інших земельних ділянок, присвоюються нові кадастрові номери. При цьому попередні кадастрові номери отримують статус архівних і в подальшому не використовуються. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, відсутність у договорі купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року кадастрового номеру земельної ділянки, що відчужується, є підставою для визнання недійсним такого договору відповідно до ст.132 ЗК України, ст.ст.203, 215ЦК України. При таких обставинах недійсним також має бути визнаний й державний акт серії ЯЛ № 791502 про право власності ПП "Строй - Сервіс Плюс" на земельну ділянку площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], а відділ Держземагентства в Овідіопольському районі Одеської області зобов'язано скасувати державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №791502, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №021052900039, відповідно до якого ПП "Строй-Сервіс Плюс" на праві власності належить земельна ділянка площею 0,6000 га, кадастровий номер 5123755800:02:009:0155, цільове призначення - для розміщення автостоянки, що знаходиться на території Таїровської селищної ради в межах населеного пункту за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи по суті позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю суд враховує, що ПП "Строй-Сервіс Плюс" користується земельною ділянкою площею 0,6000 га для розміщення автостоянки за адресою: [ADDRESS], без належної правової підстави, а відсутність доступу до пр.Маршала Жукова з земельної ділянки позивача під [NUMBER] порушує законні інтереси позивача та перешкоджає використанню цієї земельної ділянки позивачем відповідно до її цільового призначення для будівництва та обслуговування супермаркету «Будматеріали» із вбудованим приміщенням кафе-бару. При цьому суд критично оцінює заперечення представників ПП "Строй-Сервіс Плюс" та Таїровської селищної ради щодо відсутності у позивача перешкод для використання цієї земельної ділянки за цільовим призначенням у містобудівних цілях та наявності помилок у державному акті на право власності позивача на земельну ділянку площею 0,81 га під [NUMBER] на території житлового масиву "Дружний" с.Мізікевича Овідіопольського району. Останній зазначений державний акт є дійсним, а відсутність доступу з цієї земельної ділянки до пр.Маршала Жукова знижує інвестиційну привабливість цієї земельної ділянки та утруднює доступ потенційних споживачів до торгівельного закладу, для будівництва та обслуговування якого саме й призначена ця земельна ділянка. Але перешкоди для користування позивачем належною їй земельною ділянкою за адресою: Овідіопольський район, с.Мізікевича, житловий масив "Дружний", масив [NUMBER], ділянка[NUMBER], створюються тільки на відрізку межі цієї земельної ділянки з вулицею Маршала Жукова, тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial