Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 57779, вчинений 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 19617,09 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20.01.2021 за місцем його роботи роботодавцем було повідомлено про те, що на адресу Козятинської міської ради надійшли матеріали від приватного виконавця Турського О.В. про примусове виконання виконавчого напису Горай О.С . З копії Постанови приватного виконавця від 15.01.2021 у виконавчому провадженні ВП № 64101596 йому стало відомо про те, що 05.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 57779 про стягнення з нього, як з боржника, на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості в розмірі 19617,09 грн. Позивач зазначив, що будь-яких вимог до нього про сплату кредиту відповідача не пред`являв та не направляв. Він ніколи не укладав жодних договорів з відповідачем. Однак, незважаючи на це, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 64101596. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням законодавства. Так, позивач вказує на відсутність безспірності заборгованості, ненаправлення на його адресу вимоги про виконання зобов`язання, порушення нотаріусом вимоги щодо неможливості вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Так, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки. Вказував, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням обов`язкової умови, встановленої ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: безспірність вимоги. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом на підставі вимоги, яка не є безспірною та лише з формалізованим підходом до визначеної законом процедури і перевірки поданих стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. 01.02.2021 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження у даній справі було відкрито та справу призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник - адвокат Голівський В.В. в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені, про що свідчасть відповідні розписки. Представник позивача подав до суду клопотання, у якому, крім іншого, просив розглядати справу у його та його довірителя відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» - в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Відзиву та заяв, клопотань від відповідача не надходило. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. - в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі. Також від нього 08.06.2021 надійшли матеріали, які були витребувані судом. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. - в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; завчасно надіслав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач не висловив заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідач належним чином повідомлений, відзиву, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Аналогічна інформація викладена і в підпунктах 2.1, 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1 даного Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. Постановою Верховного Суду від 14.08.2019 року по справі № 569/8884/17 визначено, що з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року при розгляді цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Судом встановлено, що [PERSON] 06.08.2013 підписав заяву № 001-01533-060813, відповідно до якої ПАТ «Дельта Банк» останньому було відкрито рахунок № [NUMBER] з лімітом кредитної лінії 14400,00 грн., строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Правонаступником кредитора за даним зобов`язанням відповідно до договору № 41/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 06.10.2017 стало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Правонаступником нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за даним зобов`язанням відповідно до договору відступлення прав вимоги № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». За змістом реєстру боржників до вказаного договору, є, зокрема, [PERSON] з його заборгованістю за кредитним договором № 001-01533-060813. 26 серпня 2020 року до приватного нотаріуса Горая О.С. звернулось ТОВ "АЛАНД" з заявою про вчинення виконавчого напису. У додатках до такої заяви зазначено: кредитний договір № 001-01533-060813 від 06.08.2012, копії реєстру поштових відправлень, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ "АЛАНД". У матеріалах справи також містяться надані приватним нотаріусом копія реєстру згрупованих поштових відправлень, за змістом якого направлена кореспонденція [PERSON] (дата на такому документі відсутня), довіреність представника ТОВ "АЛАНД" Карпука І.А. та копія його паспорта, виписка з особового рахунка [PERSON] за вказаним кредитним договором. 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис № 57779 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 19617,09 грн. 26 серпня 2020 року ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" направила приватному виконавцю виконавчого округу Вінницької області Турському О.В. заяву про примусове виконання рішення. 15 січня 2021 року приватним виконавцем прийнята постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач окремо зазначив, що борг перед відповідачем не є безспірним. Відповідно до п. 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Проте, надані нотаріусом документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис не містять таких, що підтверджують відсутність спору щодо розміру заборгованості. Хоча вчитити виконавчий напис нотаріус міг, згідно вимог Інструкції, лише після того як перевірить таку обставину. Відсутність відповідних документів унеможливлює встановлення безспірності заборгованості, проте це є підставою для нотаріуса для відмови у видачі виконавчого напису. У цій же справі - за відсутності доказів щодо безспірності заборгованості, за нез`ясованого питання щодо розміру заборгованості, нотаріусом все ж такий напис, в порушення вимог Інструкції, був вчинений. Також надані приватним нотаріусом документи не містять доказів направлення [PERSON] письмової вимоги щодо добровільного погашення заборгованості. Відповідачем не надано було суду жодного документа в заперечення вимог позивача, та не доведено, що стягнена за виконавчим написом нотаріуса заборгованість з позивача є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 05.10.2020 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. У цій справі - кредитний договір має просту форму, не посвідчений нотаріально, а тому на його підставі виконавчий напис не міг бути вчинений. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, встановленої спірності заборгованості позивача за умовами договору, не спростованої відповідачем, відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Враховуючи висновки суду про задоволення позову, судові витрати у виді судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Судові витрати у виді 3000,00 грн. за правничу допомогу слід також стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки матеріали справи містять докази сплати ним вказаних коштів адвокату Голівському В.В., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.01.2021, договором про надання правової допомоги адвокатом на 20.01.2021 та актом приймання-передачі наданих юридичних послуг по договору про надання правової допомоги адвокатом № б/н від 20.01.2021.

Outcome: approved