Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Великобичківської селищної ради, треті особи без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, рахівська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер його батько [PERSON], після чого відкрилася спадщина на ? частину належного йому житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємцем майна нині померлого [PERSON] стала його дружина [PERSON], яка в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] [PERSON], яка являється йому матір'ю, померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення нотаріус оглянула представлені ним документи і виявила розбіжності в особі матері в його свідоцтві про народження, а саме в графі мати, остання зазначена як «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», та у правовстановлюючих документах вона так само зазначена як «[PERSON]», замість правильного «[PERSON]», у зв'язку з чим йому надане роз'яснення стосовно необхідності підтвердження родинних відносин між ним [PERSON] та [PERSON], а також встановлення факту належності останній правовстановлюючих документів на житловий будинок. Його мати [PERSON] була народжена [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, та була записана як [PERSON], що стверджено свідоцтвом про її народження. Однак, як йому відомо із розповідей матері, за життя вона часто хворіла, внаслідок чого, за старими традиціями та віруваннями, батьки надали їй друге ім'я [PERSON], яким вона в житті фактично значилася, хоча юридично була зазначена як [PERSON]. 8 лютого 1960 року його батьки [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, де в свідоцтві про одруження мати зазначена фактичним іменем [PERSON], і в результаті чого ім'я [PERSON] записано в його свідоцтві про народження в графі «мати». Факт наявності їхніх родинних стосунків із матір'ю підтверджується довідкою Великобичківською селищною радою №5795 від 24.10.2014 року, якою вказано, що він до дня смерті матері [PERSON] постійно проживав з нею. Враховуючи, що його мати [PERSON] в побуті значилася як [PERSON], таке її ім'я було вказано й в документації на будівництво житлового будинку [ADDRESS] (рішенням 15 сесії 22 скликання Великобичківської селищної ради від 30.03.1994 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Будинок, який попередньо знаходився за адресою [ADDRESS] в теперішній час знаходиться за адресою: [ADDRESS]) в смт. В.Бичків, яка складається з рішення виконавчого комітету Рахівської районної ради депутатів трудящих №131 від 26 травня 1967 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 22 грудня 1967 року, і які стали правовстановлюючим документами на майно батьків [PERSON] та [PERSON]. Разом із зазначеними перешкодами в отриманні ним свідоцтва про право на спадщину за законом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів спадкового будинку за спадкодавцем [PERSON], тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а отже на спадковий будинок поширений режим самочинного будівництва. Однак з цим він не погоджуються з огляду на таке, та із підтвердженням наступними документами. Підтвердженням приналежності будинку [ADDRESS] його матері, який знаходиться в сільському населеному пункті, є документація на будівництво житлового будинку [ADDRESS] ( нова назва [ADDRESS]) в смт. В.Бичків, яка складається з рішення виконавчого комітету Рахівської районної ради депутатів трудящих №131 від 26 травня 1967 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 22 грудня 1967 року. Саме відсутність необхідності в реєстрації технічної документації на будинок, на момент його видачі і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Майнових спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38753166 від 29 жовтня 2014 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Великобичківської селищної ради в судове засідання не з'явився. Селищний голова Зеленко О.Д. надала заяву, якою позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без представників селищної ради. Представник третьої особи без самостійних вимог - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з'явився. Начальник служби Делятинчук А.І. надав заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби та на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився. Завідуюча нотконторою Пріц О.І. надала заяву, якою просить справу розглянути без її присутності, позовні вимоги підтримує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні по суті спору ствердила, що нині померла [PERSON], яка була їй свекрухою, дійсно за життя значилася як [PERSON], хоча юридично в документах була вказана як [PERSON]. Заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON], після чого відкрилася спадщина на ? частину належного йому житлового будинку [ADDRESS]. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцем майна нині померлого [PERSON] стала його дружина [PERSON], яка в силу ст.. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок [ADDRESS]. Звернення позивача до суду з вимогою встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок та родинної спорідненості із спадкодавцем. Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON] була народжена [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] в с. Бороняво Хустського району Закарпатської області, та була записана як [PERSON], що стверджено свідоцтвом про її народження. З пояснень позивача та тверджень свідка встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя часто хворіла, внаслідок чого, за старими традиціями та віруваннями, батьки надали їй друге ім'я [PERSON], яким вона в житті фактично значилася, хоча юридично була зазначена як [PERSON]. 8 лютого 1960 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, де в свідоцтві про одруження дружина зазначена фактичним іменем [PERSON], і в результаті чого ім'я [PERSON] записано в свідоцтві про народження позивача в графі «мати». Факт наявності родинних позивача стосунків із матір'ю підтверджується також довідкою Великобичківськоїселищної ради №5795 від 24.10.2014 року, якою вказано, що він до дня смерті матері [PERSON] постійно проживав з нею. Крім того, враховуючи, що [PERSON] в побуті значилася як [PERSON], таке її ім'я було вказано й в документації на будівництво житлового будинку [ADDRESS] (рішенням 15 сесії 22 скликання Великобичківської селищної ради від 30.03.1994 року [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Будинок, який попередньо знаходився за адресою [ADDRESS] в теперішній час знаходиться за адресою: [ADDRESS]) в смт. В.Бичків, яка складається з рішення виконавчого комітету Рахівської районної ради депутатів трудящих №131 від 26 травня 1967 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 22 грудня 1967 року, і які стали правовстановлюючим документами на майно батьків позивача [PERSON] та [PERSON]. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS], виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спірний будинок побудований у 1980 році. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому, випливає висновок, що підтвердженням приналежності будинку [ADDRESS] [PERSON], який знаходиться в сільському населеному пункті, є документація на будівництво житлового будинку [ADDRESS] ( нова назва [ADDRESS]) в смт. В.Бичків, яка складається з рішення виконавчого комітету Рахівської районної ради депутатів трудящих №131 від 26 травня 1967 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 22 грудня 1967 рок, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав у спадковому будинку разом зі спадкодавцем, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не звертався до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла, що зокрема стверджено довідкою виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №5795 від 24 жовтня 2014 року. Спору щодо набуття права на спадщину не існує, згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29 жовтня 2014 року №38753166. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved