Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки із житлового будинку, що є спільною частковою власністю та припинення спільної власності. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу він є власником 1/2 (6/25) частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Шатрищанська, 38 у м. Коростені Житомирської області та іншим співвласником 1/2 (19/25) частинами житлового будинку є відповідач - [PERSON]. Між ними як співвласниками фактично визначено порядок користування будинком, який в цілому розподілений на дві окремі ізольовані квартири №1 і №2 з господарськими будівлями і спорудами. Наявність факту того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки для цього необхідна постійна згода співвласника, що й стало приводом для звернення до суду. В підготовче судове засідання позивач не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі в судовому засіданні та без фіксування технічними засобами, а позовні вимоги задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала та просила справу розглядати без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ст.247 ч.2 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.03.1996 року [PERSON] є власником 1/2 (6/25) частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Шатрищанській, 38 у м. Коростені Житомирської області (а.с.9-11). Власником іншої частин будинку, відповідно до договору купівлі-продажу від 24.01.2003 року є [PERSON], якій належить по 1/2 (19/25) частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Шатрищанській, 38 у м. Коростені Житомирської області та рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.10.2018 року (а.с.18). Наявність факту того, що житловий будинок є спільною частковою власністю, перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності, оскільки для цього необхідна постійна згода співвласника. Тобто між співвласниками склався порядок користування приміщеннями будинку і господарськими спорудами, кожний з них за власні кошти проводить ремонти. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Згідно до технічного паспорта на вказаний будинок, квартира [PERSON] має номер 1. Частка позивача становить 6/25 частин будинку та складається із наступних приміщень: веранди 1-1 площею 5,6 м.кв., коридора 1-2 площею 5,8 кв.м.; кімнати 1-3 площею 15,8 м.кв., кухні - 1-4 площею 14,3 кв.м., веранди 1-5 площею 11,7 м.кв., ганку "а-1", сарая "Б", туалета "Т1", колодязя "К1", 1/2 частини огорожі "№ 1-47" (а.с.27-31). Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому,\~згідно зі\~ст.358\~ч.1,2\~Цивільного кодексу\~України \~"Право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю". Частина 1 ст.364 Цивільного кодексу України передбачає - "Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності". Також, згідно ст.367 ч.1 Цивільного кодексу України "Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними". Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" № 7 від 4 жовтня 1991 року при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку, між якими фактично розподілено на квартири в ньому з окремими входами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для виділення позивачеві [PERSON] на праві власності частини житлової будівлі. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного вище та

Outcome: approved