Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позом до відповідача [PERSON], який неодноразово уточнювали та первинно просили провести розподіл будинковолодіння в натурі, встановити порядок користування земельною ділянкою та усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом виселення, а в подальшому шляхом вселення. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.04.2017 р. позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення виділено в окреме провадження. Свої вимоги позивачі обгрунтовують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 12.03.2007 р. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. на частку в спільному майні подружжя та рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 р. [PERSON] належить 1/2 частка будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS], а співвласником іншої 1/2 частки спірного будинковолодіння є відповідач [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку зареєстровані, проте не проживають внаслідок чинення їм перешкод в користуванні спірним майном відповідачем по справі. Просять усунути перешкоди в користуванні спірним будинковолодінням шляхом вселення в такий. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що викладені в позові та уточненнях до нього, зокрема зазначили, що [PERSON] являється співвласником будинковолодіння [ADDRESS] Позивачі [PERSON] та [PERSON] є членами її сім"ї, оскільки є її повнолітніми дітьми і зареєстровані у спірному будинковолодінні, проте не можуть вселитись в такий та проживати у ньому, оскільки відповідач проживає в спірному будинковолодінні зі своєї сім"єю і не допускає позивачів до користування житлом. Просять задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги [PERSON] залишили на розсуд, в іншій частині категорично заперечили, пред"явили зустрічний позов до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю - спірним житловим будинком, шляхом визнання їх такими, що втратили право на користування житлом. В обгрунтування позову посилаються на рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 р. в справі №2-1316/2227/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., яким визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину відповідачів та встановлено, що останні не проживають в спірному будинку протягом 19 років, оскільки забезпечені житлом в іншому місці, зокрема [PERSON] проживає в с.Ставчани Пустомитівського району Львівської області, а [PERSON] проживає в Сполучених Штатах Америки. Вважають, що останні втратили право на користування житлом, а тому [PERSON] не бажає допускати проживання таких у будинку, оскільки жодних витрат на його утримання відповідачі не несуть, хоча мають таку матеріальну можливість, після смерті батька він єдиний спадкоємець і проживав у спірному будинку. Крім цього, параметри будинку не дозволяють проживання в такому осіб, які не є членами його сім"ї. Доступ до будинку він може надавати лише позивачці за первісним позовом [PERSON] Крім цього пояснив, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є достатньо забезпечені, а після смерті батька не дали коштів на придбання пам"ятника. Замки на дверях він систематично змінює, оскільки такі виходять з ладу, а на подвір"ї бігає спущений собака, оскільки він є господерем вказаного будинковолодіння. Просять відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оглянувши відеозаписи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 12.03.2007 р. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. на частку в спільному майні подружжя, позивач за первісним позовом [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку А-1, розташованого в [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 12.03.2007 р. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., відповідачу [PERSON] належить 1/4 частка житлового будинку А-1, розташованого в [ADDRESS] Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 р. у справі №2-1316/2227/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 3/8 частки житлового будинку А-1, розташованого в [ADDRESS] Таким чином [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку А-1, розташованого в [ADDRESS] в рівних частинах. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як вбачається з довідки, виданої Зимноводівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області №2226 від 04.08.2009 р., в спірному будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.1, а.с.9). З копії паспорта [PERSON] вбачається, що така зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 23.06.1972 р. (т.1, а.с.11), а [PERSON] зареєстрований за цією ж адресою з 08.07.1989 р. (т.1, а.с.13). Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходить з того, що відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім"ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім"ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім"ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім"ї, в тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім"ї власника без поважних причин понад один рік. Позивач за зустрічним позовом не зазначає конкретної підстави втрати відповідачами права на користування житлом, посилаючись на рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 р. у справі №2-1316/2227/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., яким встановлено, що останні не проживають в спірному будинку протягом 19 років, оскільки забезпечені житлом в іншому місці, зокрема [PERSON] проживає в с.Ставчани Пустомитівського району Львівської області, а [PERSON] проживає в Сполучених Штатах Америки. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 р. №2 виходячи з принципу процесуального рівноправ"я сторін та враховуючи обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Позов про усунення перешкод в користуванні житловим будинком пред"явлено 27.10.2011 р., рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.12.2016 р. встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], не проживали в спірному будинку на час смерті спадкодавця, інший співвласник будинку [PERSON] наполягає, що відповідачі є членами її сім"ї та заперечує проти втрати ними права на користування житлом, а відтак підстав для задоволення зустрічного позову немає. Аналогічна правова позиція, висловлена ВСУ під час розгляду справи № 6-158цс14. Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд приймає до уваги пояснення позивачів, що відповідно до ст.64 ЖК України такі є членами сім"ї співвласника спірного будинковолодіння, а відповідач за первісним позовом не бажає їхнього проживання в [ADDRESS] та не допускає таких до користування житлом, що підтверджується зверненнями до правоохоронних органів (т.2, а.с.83-90) та його поясненнями в судовому засіданні. Згідно ст.16 ч.2 п.3 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи є припинення дії, що порушує право. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, відтак достатнім та ефективним способом захисту прав позивачів є усунення перешкод в кристуванні житловим будинком [ADDRESS] Що стосується оглянутого у суді відеозапису, на якому присутні працівники поліції та сторони, а невідома особа, яка зі слід представника [PERSON] є сином відповідача [PERSON], стверджує про необхідність рішення суду на вселення [PERSON] та в подальшому демонстративно запрошує останню в будинок, свідчить лише про чинення перешкод позивачам за первісним позовом у користуванні спірним будинковолодінням. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з врахуванням роз"єднання позовних вимог та часткового задоволення первісного позову, половину сплачених позивачами [PERSON] та [PERSON] судових витрат слід стягнути з відповідача на користь останніх.

Outcome: partial