Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] 27.10.2014 року звернулись до суду з позовом до [PERSON]., 3 особа - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири, відповідачка з моменту реєстрації в грудні 2008 року не мала наміру проживати в спірній квартирі і не є членом їхньої сім"ї; відповідачка ніколи не проживала в квартирі; будь-яких домовленостей або договорів між ними (позивачами) та відповідачкою щодо користування квартирою не укладалось і не існує; місце знаходження відповідачки на даний час позивачам не відомо. Оскільки відповідачка в квартирі не проживає понад три роки, але залишається бути зареєстрованою за адресою спірної квартири, чим перешкоджає позивачам у повній мірі здійснювати свої права, як співвласників житла, місце фактичного проживання відповідачки невідоме, тому позивачі вимушені були звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позові; позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, своєю заявою від 05.12.2014 року (а.с.23) просила справу розглядати за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі; відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з"явилась повторно - про час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином, будь-яких клопотань від неї не надходило. Представник 3-ої особи - Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві в судове засідання також не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 23.12.1998 року №22263 Відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] (чоловік [PERSON].), [PERSON], [PERSON] (а.с.9); [PERSON] в спірній квартирі не зареєстрований та мешкає, як стверджує позивачка [PERSON], за межами України. Квартира [ADDRESS] є трикімнатною, житловою площею 40,70 кв. м, загальною площею 72,2 кв. м (а.с.9-10). Згідно довідки форми №3 від 13.08.2014 року - в квартирі №121 зареєстровані чотири особи - позивачка [PERSON], [PERSON], 1939 р. н. - знятий з реєстрації 07.08.2007 року, [PERSON] (сестра позивачки [PERSON]І.), а також - [PERSON] (відповідачка) як зазначено - стороння особа, з 26.12.2008 року (а.с.10). Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї та інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї (колишнього члена сім"ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ствердження позивачів про те, що відповідачка [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з моменту реєстрації постійно та без поважних причин, фактично підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], довідкою від 24.12.2014 року ЖЕД-202 про те, що з будь-якими заявами до житлового органу відповідачка не зверталась, тощо (а.с.11, 30). Відповідачкою [PERSON] будь-яких заперечень по суті справи судові не надано. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тобто позов має бути задоволений; рішення суду про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для скасування реєстрації фізичної особи за конкретною адресою.

Outcome: approved