Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належною їй на праві власності квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач її колишня невістка, за вказаною адресою зареєстрована з 19 жовтня 2016 року на її прохання з метою отримання паспорту онукою [PERSON] та встановлення місця реєстрації для навчання, але з часу реєстрації не проживає без поважних причин, оскільки вийшла заміж та постійно проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] . На неодноразові прохання з 2017 року по теперішній час відповідач відмовляється знятися з місця реєстрації у добровільному порядку. Реєстрація відповідача перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила не стягувати з відповідача понесені судові витрати, проти заочного розгляду справи заперечень не мала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та за місцем фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , які повернулися з позначкою поштаря АТ "Укрпошти" на конверті "адресат відсутній за вказаною адресою" та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Згідно з розпискою в матеріалах цивільної справи на а.с. 41, [PERSON] 21.04.2021 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї матеріалів для передачі дружині [PERSON] . Причини неявки відповідача суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивачу у справі [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Середою Н.І., зареєстрованого у реєстрі за № 1082 (а.с. 7). 19 жовтня 2016 року у вказаній квартирі за згоди власника зареєстрована відповідач [PERSON] , що підтверджується записами у будинковій книзі за адресою: [ADDRESS] , довідкою Снігурівської міської ради № 1870/02-2.5 від 24 листопада 2020 року та довідкою Відділу організації та забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради Миколаївської області від 05 квітня 2021 року №\~192 (а.с. 5-6, 17). Відповідачем змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] , про що свідчить копія актового запису про шлюб № 100 від 15 грудня 2017 року, вчиненого у Снігурівському районного відділі Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00030085030 від 25 березня 2021 року (а.с. 26-28). Актом депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області Поскрипка О.Л. від 15 березня 2021 року, встановлено що [PERSON] , 1980 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19 жовтня 2016 року, але з часу реєстрації не проживала жодного дня, що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] . Підпис депутата засвідчено секретарем міської ради та скріплено печаткою (а.с. 38). Позивач [PERSON] зазначає, що відповідач її бувша невістка, яка розірвала шлюб з її сином [PERSON] у 2008 році, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 14 березня 2008 року ВРАЦС Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 32 від 14 березня 2008 року, копію свідоцтва про народження сина [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 29 листопада 2008 року ВРАЦС Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області за актовим записом № 7 від 26 квітня 1982 року, вчиненим у Роздольненській сільській раді, та копію свого свідоцтва про шлюб з гр. [PERSON] 14 червня 2002 року, актовий запис № 4 від 14 червня 2002 року, вчиненим у Баратівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 8,30-31). Відповідач вийшла заміж та постійно проживає по [ADDRESS] , однак зареєстрована разом з онукою у належній позивачу квартирі 19 жовтня 2016 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач зареєстрована у квартирі зі згоди позивача, однак з моменту реєстрації жодного дня не проживала. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, сімейні відносини з колишнім чоловіком припинені, у 2017 році вона створила нову сім"ю, у якій і проживає. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. \~ \~ \~ \~До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВСУ у справі №6-709цс16). За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача, яка не є членом сім"ї власника житла, за зареєстрованим місцем проживання більше чотирьох років, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні квартири чи виявлення нею інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у квартирі, при цьому реєстрація відповідача позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~ кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Суд на прохання позивача не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved