Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «МАРФІН БАНК» звернулося до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності розгляду справи за позовом Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2017 року підсудність вказаної позовної заяви визначена Шевченківському районному суду м. Києва. В подальшому, ухвалою суду від 19.07.2018 року, змінено назву позивача на ПАТ «МТБ Банк» (далі - позивач). Позовні вимоги обґрунтовувані тим, що 03.07.2008 року ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК» уклав з [PERSON] Кредитний договір № 427/RS, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 42 340,00 доларів, строком до 01 липня 2016 року, зі сплатою процентної ставки в розмірі 11,9%. З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №579rS від 03.07.2008 року. ПАТ «МАРФІН БАНК» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідачі в свою чергу зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушують та не виконують, внаслідок чого, станом на 30.09.2015 року утворилась заборгованість по Кредитному договору перед позивачем та становить у розмірі 67 303,11 доларів США та 2 071 171,63 грн., яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів, а також сплачені судові витрати. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, через оголошення на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України та роз'яснено права відповідно до норм ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно інформації розміщеної на офіційному сайті Державної судової адміністрації України 29.01.2018 року щодо оголошень про виклик у суд учасників процесу, відповідно до статті 122 Господарського процесуального кодексу України, статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а в разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Пунктом 10 параграфу 2 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" ДСА України рекомендовано до 31 грудня 2018 року забезпечити створення та належне функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Враховуючи наведене, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Відповідно до п. 15.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відкрите акціонерне товариство «Морський транспортний банк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» і є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк». Як вбачається з статуту ПАТ «МТБ Банк», то за рішенням позачергових загальних зборів акціонерів назву ПАТ «Марфін банк» змінено на ПАТ «МТБ Банк», що не є зміною організаційно-правової форми. Вказаний банк виступає правонаступником по всіх права та обов»язках ПАТ «Марфін Банк. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, якими зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03.07.2008р. між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 427/RS (далі - Кредитний Договір) (а.с. 10-12), згідно умов якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти, шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у Філії Банку м. Сімферополі з 03.07.2008р. і терміном погашення по 01 липня 2016 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 42 340,00 доларів США, на споживчі цілі у сумі 40 000,00 доларів США, а також у сумі 2 340 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування Кредитом та зі сплатою комісії за надання кредиту 1,5%, що сплачується у момент надання кредиту. Періодом сплати вважається період з 26 по останнє число кожного місяця. Позичальник, у свою чергу, зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами цього договору, а також здійснити погашення заборгованості. Згідно п. 2.1.3. кредитного договору, Позичальник доручає Банку за рахунок кредитних коштів згідно п. 1.1., від імені позичальника щорічно сплачувати черговий страховий платіж згідно договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7. цього договору. Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у випадках, передбачених цим пунктом. Згідно п. 2.3.3. кредитного договору, у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного договору, Позичальник повинен повернути Банку суму Кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від банку. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, при порушенні позичальником протягом терміну дії даного договору будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.7.1. даного Договору, Банк нараховує, а позичальник зобов'язується сплатити банку за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобов'язанням пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не менше 20грн. за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобов'язанням. Сплата пені здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1.2. цього договору. Нарахування Банком пені та зобов'язання позичальника по сплаті пені на умовах цього пункту здійснюються стільки разів, скільки разів позичальником було допущено порушення зобов'язань, передбачених п.п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.7.1. даного Договору. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти у визначеному кредитним договором розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 03.07.2008 року в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 427/RS від 03.07.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 579rS, за умовами якого поручитель зобов'язався перед кредитором у тому ж розмірі, що і боржник відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 1.4. договору поруки поручитель зобов'язався, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, відповідати перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 4.6. визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором і за цим договором. Умови договору порушені позичальником, строки виконання зобов'язання ним не виконуються, кредит не повертається. Вимога позивача від 14.04.2015 року про дострокове повернення кредиту відповідачами залишено поза увагою. Станом на 30.03.2015 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 67 303,11 доларів США та 2 071 171,63 грн., у тому числі: заборгованість по Кредиту 34 390,23 доларів США, що за курсом НБУ (26,560930 грн./дол. США) станом на 03.05.2017 становить 913 436 грн.; заборгованість по відсоткам 32 912,88 доларів США, що за курсом НБУ (26,560930 грн/дол.США) станом на 03.05.2017 становить 874 196 грн.; заборгованість за нарахованою пенею 2 066 157, 53 грн. Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачів підлягає стягненню у солідарному порядку сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 67 303,11 доларів США та 2 071 171,63 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи викладене,

Outcome: approved