Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 3-я особа Приватний нотаріус Лніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ»янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису нотаріуса № 3832 від 03.05.2017 року, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у липні 2018 року дізналась, що в Міжрайонному ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГтУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 3832 виданого 03.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського МНО Бондар І.М. про стягнення із неї грошових коштів у сумі 60 735 (шістдесят тисяч сімсот тридцять п'ять) гривень 94 копійки. Посилаючись на те, що зазначений виконавчій напис виконанню не підлягає, Позивач просить задовольнити її позов, оскільки безспірність заборгованості не підтверджена, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» здійснив необгрунтовані нарахування під час звернення за вчиненням виконавчого напису, та отримав виконавчий напис, вчинення якого відбулося із порушенням строків, передбачених ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п.п. 3.1.,3.2. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за вказаними в позові доводами та підставами, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, у зв'язку з чим, за згодою представника позивача суд здійснює заочний розгляд справи Третя особа, Приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондар І.М. в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, просила розглядати справу у її відсутність, надала до суду пояснення по суті справи, у яких заперечувала проти задоволення позову та документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Представник третьої особи, Міжрайонного ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГтУЮ у Харківській області, в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, щодо вирішення позову покладався на розсуд суду. У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. З ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не з'явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст.. 280 ЦПК України , а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 03 травня 2017 року за заявою відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк», приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3832, відповідно до якого запропоновано стягнути із Позивача на користь Відповідача грошові кошти у сумі 60 735 (шістдесят тисяч сімсот тридцять п'ять) гривень 94 копійки. 09 вересня 2013 року постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 40546627 по виконанню виконавчого напису № 4758 від 16 липня 2013 року за період з 30.05.2007 року по 06.04.2017 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом в постанові від 27 червня 2018 року по справі № 640/18087/16-ц Системний аналіз статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» свідчить, що процедура звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів. Перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника і здійснення державної реєстрації. Цей етап спрямований на забезпечення (а) прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру звернення стягнення та спосіб звернення стягнення, який буде кредитор застосовувати; (б) інтересів інших учасників обороту, яким має бути забезпечено достовірну інформацію про процедуру звернення стягнення та спосіб звернення стягнення. Другий, етап вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог. Недотримання одного із етапів процедури звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, в матеріалах справи відсутні належні докази направлення та отримання досудової вимоги за адресою реєстрації позивача: 61100, [ADDRESS], яка, відповідно до наявної у матеріалах справи копії паспорта позивача, була місцем реєстрації позивача на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, наявний у матеріалах опис вкладення не містить номеру поштового відправлення, який мав би співпадати із номером, зазначеним на поштовій квитанції. Вказане суперечить п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 року, відповідно до якого, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися. Суд погоджується із доводами позивача щодо порушення ПАТ КБ "Приватбанк" положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та п.п. 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, відповідно до яких звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису можливе у разі, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Однак, зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк, за який провадиться стягнення становить дев'ять років десять місяців та сім днів, а саме з 30.05.2007 р. по 06.04.2017 р., що суперечить вимогам діючого законодавства. Слід також зазначити, що при дослідженні наданого банком нотаріусу розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість визначена, зокрема, за період з 30 травня 2007 року по 31 серпня 2009 року. Далі заборгованість визначається станом на 27 грудня 2010 року; станом на 28 березня 2012 року, станом на 10 червня 2012 року тощо. Розрахунок заборгованості за 2011 рік відсутній. Повний розрахунок за 2010, 2012, 2013, 2014, 2015 та 2016 роки - відсутній, що унеможливлює при вчиненні виконавчого напису дотримання приписів статті 88 Закону України «Про нотаріат». До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у Постанові, прийнятій по справі № 744/435/17 від 08 жовтня 2018 року При цьому, зі змісту розрахунку заборгованості та виконавчого напису вбачається, що банком при розрахунках застосовувалась "Процентна ставка (прострочена)" значення якої становило 142% (з 23.07.2007 р.) та 17,5% (з 11.09.2008 р.), що не передбачено умовами кредитного договору. Окрім того, виконавчим написом стягнуто нараховану відповідачем комісія у розмірі 4 212,91 грн., нарахування якої також не передбачене кредитним договором. Вказане узгоджується із висновками Верховного суду, що містяться у Постанові від 12 грудня 2018 р. по справі № 205/6301/16-ц. Враховуючи вищезазначене, суд приходить висновку про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, у зв'язку із чим заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved