Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

21.12.2018р. [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі в якому у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин між сторонами, дівчинка фактично залишилась проживати разом з матір`ю, однак питання визначення місця проживання спільної дитини не вирішувалось і будь-яких домовленостей з цього приводу досягнуто не було. На даний час виникла потреба в юридичному закріпленні місця проживання малолітньої [PERSON] , оскільки на цьому підґрунті між її батьками виникають конфліктні ситуації, які зумовлені наступним. Так, відповідач, посилаючись на свої батьківські права, може собі дозволити в стані алкогольного сп`яніння приїхати в пізній час доби та наполягати дати йому доньку з метою відвезти її до своїх батьків з м. Херсон в м. Голу Пристань. Такі випадки були неодноразовими, а тому поведінка [PERSON] викликає занепокоєння у позивача щодо безпеки її доньки під час перебування з батьком. Як зазначає [PERSON] , колишній чоловік не бажає враховувати її думку та пропозиції при узгодженні способу та часу побачень з дитиною, а керується лише власними емоціями та переконаннями, що унеможливлює вирішення між ними даного питання в добровільному порядку. В зв`язку з цим, позивач просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання дитини разом з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. 25.02.2019р. [PERSON] подав відзив, в якому просив провадження по справі закрити, оскільки вважає, що між сторонами було досягнуто згоди про місце проживання спільної доньки разом з позивачкою, а відтак між ними, як сторонами, відсутній предмет спору в даній справі. Ухвалою суду від 26.02.2019р. було замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області на належну - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсон виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах викладених в позовній заяві на наполягала на їхньому повному задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони з 03.09.2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 03.02.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Предметом спору в даній справі є визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно положень ст.. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Сторонами не заперечувалось, що після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з матір`ю на постійній основі. При цьому, як стверджує позивач, між нею та відповідачем місце проживання їхньої доньки, відповідно до ст.. 160, 161 СК України, не визначалося, рішення органом опіки та піклування або судом з цього приводу не ухвалювалось. Звернення до суду з даним позовом зумовлено потребою позивача в подальшому визначенні способу участі батька у вихованні доньки згідно ст.ст. 157-159 СК України (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування місця його проживання, тощо), оскільки відсутність чіткого графіку побачень породжує конфліктні ситуації між сторонами та не сприяє налагодженню гармонійних відносин між дитиною та батьками. В зв`язку з вищевикладеним, суд не погоджується з позицією відповідача про відсутність спору між сторонами, оскільки дане твердження спростовується самим фактом пред`явлення позову. В абзаці 2 ч.1 ст. 161 СК України зазначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Досліджуючи надані докази судом було встановлено, що позивач разом з донькою проживає в трикімнатній квартирі, яка належить на праві власності матері [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.08.2010р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та довідкою голови правління ОСББ «Мій Дім» від 04.12.2018р. Також вбачається, що [PERSON] з 2009 року працює на посаді керівника гуртка з художньої гімнастики в Херсонському дитячо-юнацькому клубі фізичної підготовки №5 Херсонської міської ради. За місцем роботи характеризується, як дисциплінований спеціаліст та висококваліфікований фахівець своєї справи. Проявила себе відповідальним працівником. Довідками з громадської організації «Херсонська обласна федерація художньої гімнастики» та з Херсонського ясла-садок №10 санаторного типу для дітей з туберкульозною інфекцією Херсонської міської ради підтверджено відвідування [PERSON] вказаних установ та активне приймання матір`ю дитини участі та забезпеченні її потреб. Крім цього, службою у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради було проведено обстеження умов проживання сторін, за результатами яких були складені відповідні акти. Так, в акті обстеження умов проживання відповідача зазначено, що [PERSON] проживає в орендованому житлі, в якому умови для проживання дитини не створені. Натомість в помешканні [PERSON] створено належні умови для проживання, розвитку та виховання доньки, що підтверджується актом обстеження від 26.04.2019р. 03.05.2019р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Суворовської районної у м. Херсоні ради, було розглянуто питання щодо визначення місця проживання [PERSON] , за результатом якого було вирішено, що в інтересах дитини доцільним місцем її проживання буде разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком, який був затверджений рішенням виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 14.06.2019р. № 82. Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі "Хант проти України" вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М . С . проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Виходячи з вищевикладеного, суд, з урахуванням досліджених доказів, а також віку та статі дитини, її постійного місця проживання разом з матір`ю і відповідно більшої прив`язаності до неї, приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з [PERSON] Задовольняючи вимоги позивача, суд також враховує фактичну відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання спільної доньки разом з матір`ю, що слідує зі змісту поданого ним відзиву. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з вищевикладеної норми, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по судовому збору в сумі 704,80 грн., квитанція про сплату якого позивачем, міститься в матеріалах справи. Згідно положень ст.. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів справи долучено акт приймання-передачі виконаних робіт адвокатом Ратушною В.О. та квитанцію до прибуткового касового ордеру про отримання коштів за свої послуги від позивача в розмірі 6000,00 гривень, а тому, в зв`язку з задоволенням позовних вимог, вказана сума підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved