Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Більмацька районна державна адміністрація Запорізької області звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, належних санітарно-гігієнічних умов проживання та догляду за дитиною; систематично вживає алкогольні напої в тому числі за місцем свого з дитиною мешкання, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток, внаслідок чого малолітній [PERSON] , був вилучений з сім`ї матері та переданий на виховання батькові [PERSON] , [INFO] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.10.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.11.2019 року, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду в ньому питань передбачених ст. 197 ЦПК України, цією ж ухвалою до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] ; ухвалою суду від 09.01.2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача та третя особа надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 28.12.2006 року (а.с.6). 19.09.2019 року депутат Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області [PERSON] звернувся із заявою до служби у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області про обстеження умов проживання малолітньої дитини, що проживає в квартирі [ADDRESS] , з огляду на наявність звернень мешканців цього будинку про неналежне виконання батьками своїх обов`язків по догляду і вихованню дитини (а.с.10). Працівниками служби у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області спільно з іншими фахівцями проведено неодноразові відвідування сім`ї [PERSON] з метою перевірки умов проживання за адресою: [ADDRESS] , в ході яких складені акти обстеження умов проживання та встановлено наступні факти: 02.10.2019 року - умови проживання незадовільні, у дитини спальне місце не застелене постільною білизною; мінімальні запаси продуктів харчування; дитячі речі є в мінімальній кількості; мати не працює, на обліку в центрі зайнятості не стоїть; також мати постійно зловживає алкоголем (з її слів щодня); в кімнаті дитини не прибрано та брудно; у матері були яскраво виражені ознаки алкогольного сп`яніння та неадекватна поведінка. Акт підписано відповідачем без жодних зауважень; 03.10.2019 року - умови проживання незадовільні, продуктів харчування немає в наявності; немає одягу у дитини згідно сезону; дитина школу не відвідує без поважних причин; відсутні засоби особистої гігієни; у матері виражені ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідач від підпису акта відмовилась, пояснень не надала (а.с.11-13). Згідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] , складеного фахівцем служби у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області за період 02.10.2019 - 04.10.2019, дитина [PERSON] , [INFO] , має хворобливий вигляд, не доглянутий, постільної білизни немає взагалі, дитина спить на брудному пошарпаному дивані. Відсутній сезонний одяг, а ті речі, які є в наявності або замалі, або в дуже заношеному вигляді, особистої гігієни хлопець не дотримуються через відсутність власних засобів гігієни таких як: зубної пасти і щітки, шампуню тощо. Зовнішні вигляд дитини незадовільний. На момент складання оцінки потреб дітей (протягом 3 днів), запасів продуктів харчування не було взагалі. З приготовленої їжі не було нічого. Дитина вдома фактично не харчується. Зі слів мами, дитина може ввечері з`їсти " Мівіну ". В школі [PERSON] годують з тих обідів, які не з`їли інші діти, адже коштів на харчування мама не дає. Фактично дитина харчується лише в школі один раз на день, а на вихідні може бути голодною взагалі. [PERSON] навчається в Більмацькій ЗОШ І-ІІІ ступенів "Інтелект". Навчається досить слабо. Зі слів класного керівника навчається на такому рівні і через відсутність повноцінного харчування і через те, що з дитиною ніхто не займається. Підручники, зошити, які є вдома, в неналежному стані. Портфель брудний і порваний. Вдома відсутнє місце, де б дитина вчила уроки. [PERSON] спокійний, але це скоріше не через його риси характеру, а через слабкість, яка пов`язана із постійним недоїданням. Має сумний і засмучений вигляд, не говіркий, більше мовчить, замкнутий. Агресії з боку хлопчика помічено не було. Склалось враження, що дитини залякана. Мама виховує сина самостійно. Зі слів [PERSON] вона у 2008 році розлучилась з батьком [PERSON] , але жодних підтверджуючих документів про розлучення немає. З її слів, батько сплачує аліменти на сина, проте, куди витрачає кошти пояснити не змогла. З бабусею у [PERSON] складні стосунки. У цій родині для хлопчика не має серед дорослих підтримки, авторитету і довірливих стосунків. Дитина абсолютно не пристосована до життя, за собою не доглядає, за своїми речами не слідкує. В кімнаті, в якій живе дитина брудно, розкидані речі, скрізь пил. Все це свідчить про те, що за дитиною ніхто не доглядає, самого хлопця мати не навчила навичкам самообслуговуванню. У дитини немає пристосованого місця для виконання домашніх завдань. Санітарно-гігієнічні норми не дотримуються (а.с.14-17). 04.10.2019 року працівниками служби у справах дітей Більмацької райдержадміністрації Запорізької області спільно з лікарем-педіатром Більмацької центральної районної лікарні, інспектором ювенальної превенції Більмацького відділення поліції Бердянського відділу ГУНП, фахівцем Більмацького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, в якому зазначено про незадовільний стан здоров`я дитини (скарги на поганий апетит, кашель, нежить); дитина має зовнішні ознаки недогляду, а саме вага не відповідає віку дитини; в кімнаті дитини брудно, відсутня постільна білизна та продукти харчування; також зазначено, що відповідач перебувала стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно по відношенню до соціальних працівників (а.с. 19-22). Згідно протоколу № 233 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 04.10.2019 року, складеного лікарем Більмацької центральної районної лікарні, [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,5 ‰ (а.с.18). Відповідно до характеристики Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області, [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, допізна знаходиться у невідомих людей та з собою нерідко бере неповнолітнього сина. Квартира, в якій вона проживає, зовсім не доглянута, постійно стоїть сморід. Дитина голодна через відсутність продуктів харчування. Дитина не має сезонного одягу (а.с.9). 04.10.2019 року головою Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області прийнято Розпорядження № 219 про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , яким зобов`язано службу у справах дітей райдержадміністрації спільно з Більмацьким відділенням поліції Бердянського відділу ГУНП Запорізької області вжити заходи щодо негайного відібрання у громадянки [PERSON] , [INFO] малолітнього [PERSON] , [INFO] ; влаштувати дитину до закладу охорони здоров`я (а.с.23). Органом опіки та піклування Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області 15.10.2019 року складено висновок, в якому визнано доцільним відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.4-5). Також у висновку зазначено, що 04.10.2019 року службою у справах дітей райдержадміністрації знайдено батька [PERSON] , [PERSON] та повідомлено його про вилучення його сина у матері. Дізнавшись про ситуацію, яка склалася, [PERSON] 07.10.2019 приїхав з м. Запоріжжя щоб забрати свою дитину з лікарні та залишити його у себе, так як він є батьком дитини. Цього ж дня, [PERSON] , [INFO] , був переданий батьку, [PERSON] . З листа відділу по Шевченківському району служби (управлінню) у справах дітей Запорізької міської ради від 11.10.201 №11-09/1132 та акту обстеження умов проживання від 10.10.2019 № 11-09/1296 вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає у родині батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , помешкання знаходиться на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з двох кімнат, сумісного санвузла та кухні; у помешканні наявні електропостачання, водопостачання та газопостачання; санітарно-гігієнічні норми дотримуються на задовільному рівні; наявні спальні місця та місця для приготування домашніх завдань; помешкання обладнане меблями та побутовою технікою у достатній кількості; у холодильнику наявний запас продуктів. Разом з батьком і сином проживає цивільна дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] та її син віл іншого чоловіка, [PERSON] , [INFO] . Умови проживання сім`ї - задовільні. [PERSON] повідомив, що у подальшому планує виховувати сина самостійно, у повній мірі виконувати батьківські обов`язки. Стосунки між [PERSON] , [PERSON] та її сином [PERSON] доброзичливі, конфлікти відсутні . [PERSON] підтримує наміри [PERSON] виховувати сина самостійно та погоджується допомагати йому в цьому (а.с.26-27). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно ст.ст.8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Статтею 170 СК України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (якщо мати, батько: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 "Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, які свідчать про те, що [PERSON] не забезпечила належного догляду за своєю малолітньою дитиною [PERSON] , що полягає у відсутності достатнього харчування та одягу відповідно до віку дитини; відсутності піклування про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, зокрема відсутності у дитини облаштованого спального місця і місця для навчання та розвитку; не створені умови для здійснення особистої гігієни дитини, а тому залишення дитини у неї є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем в порушення вищевказаних положень закону не доведено належного виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, натомість матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно дитини. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved