Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, при цьому зазначає, що 03 квітня 2016 року близько 08 год. 26 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний знак [NUMBER], рухаючись в м.Житомирі по вул.Котовського, в напрямку вул.Східна, виконував маневр лівого повороту на регульованому перехресті, не переконався у безпечності такого маневру та не надавши перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивачу завдана матеріальна шкода, яку останній просить стягнути з відповідача. За вчиненні вищезазначені діяння [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому та просив стягнути з відповідача на позивача відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 345641,80 гривень, судові витрати в розмірі 3456,41 гривень. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, судом встановлені обставини, які пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої неправомірними діями фізичної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 998, 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, чинними на день їх виникнення, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2016 року близько 08 год. 26 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний знак [NUMBER], рухаючись в м.Житомирі по вул.Котовського, в напрямку вул.Східна, виконував маневр лівого повороту на регульованому перехресті, не переконався у безпечності такого маневру та не надавши перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.1, 10.4, 16.6 ПДР України. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та закрито провадження по справі стосовно останнього у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.4). Дана постанова Житомирського районного суду Житомирської області є чинною ніким не скасована. Відповідно до частин 3 і 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини що до того, що 03 квітня 2016 року близько 08 год. 26 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ, державний знак [NUMBER], рухаючись в м.Житомирі по вул.Котовського, в напрямку вул.Східна, виконував маневр лівого повороту на регульованому перехресті, не переконався у безпечності такого маневру та не надавши перевагу в русі автомобілю [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, в наслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та транспортні засоби отримали механічні пошкодження, суд вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковому доказуванню. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. За правилами ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Визначаючи розмір матеріальної шкоди завданої позивачу в наслідок ДТП, судом враховуються висновок №1371 експерта товарознавчого дослідження автомобіля [NUMBER] від 24 червня 2016 року відповідно до якого вартість матеріального збитку. З технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] становить 345641, 80 гривень (а.с.5-26). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved