Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 21-23), просив визначити йому додатковий строк терміном два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] померла мати сторін [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, зокрема, житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки площею 0,2500 га і 0,2390 га, цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; дві земельні ділянки площею 2,6303 га та 0,2872 га, цільове призначення яких: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області; право матері на частку пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства "Семиполківський". Згідно із заповітом від 02 листопада 1999 року, посвідченим в.о. секретаря Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області Мовчан Л.В., зареєстрованим у реєстрі за № 172, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і все на що за законом вона матиме право, заповіла йому та [PERSON] , його братові, відповідачу у даній справі, який прийняв спадщину. У визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] він з поважної причини не звертався, у зв`язку із онкологічним захворюванням: рак горла. У 2014-2015 роках йому проводили сеанс опромінювання, у подальшому у нього неодноразово виникали рецидиви ракової пухлини. У березні 2016 року йому провели хірургічне видалення рецидиву пухлини, після чого проводилося консервативне щомісячне амбулаторне лікування. На похоронах своєї матері він був присутнім, сплатив половину витрат на її поховання. Однак, у зв`язку з поганим фізичним і моральним самопочуттям, необхідністю проходження щомісячного амбулаторного лікування, він не міг своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Його фізичний та моральний стан після операції не дозволяв йому надовго відлучатися від місця свого проживання, оскільки необхідно було приймати ліки у точно визначений час згідно із приписами лікаря. Він не міг зосередитися на своїх справах, усі його думки були зосереджені лише на лікуванні. Після покращення стану здоров`я, він вирішив оформити свої спадкові права та звернувся 04 жовтня 2017 року до Броварської районної державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа до майна [PERSON] , з наміром прийняти спадщину. Листом нотаріуса даної нотаріальної контори від 04 жовтня 2017 року за № 3293/02-14 у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено, у зв`язку з пропуском ним визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Після цього він звернувся до відповідача [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , із пропозицією надання ним до нотаріальної контори своєї письмової згоди на прийняття ним, [PERSON] , спадщини, проте він відмовився та перестав з ним спілкуватися, тому він змушений звернутися до суду. Вважає зазначені обставини поважними причинами пропуску строку для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що стан здоров`я позивача та необхідність лікування перешкоджали йому подати нотаріусу у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували, з підстав, наведених у відзиві на позов, вказуючи, що позивачем [PERSON] строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті 16 березня 2016 року матері сторін [PERSON] пропущений без будь-яких поважних причин, оформляти спадщину після смерті матері позивач наміру не мав, про що свідчить складена ним 21 вересня 2016 року та нотаріально посвідчена заява про те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини він пропустив, на спадщину після смерті матері [PERSON] він не претендує та до суду з цим питанням звертатися він не буде. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ст. ст. 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] року у віці 89 років у селі Семиполки Броварського району Київської області померла мати сторін [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Із заповіту від 02 листопада 1999 року, посвідченого в.о. секретаря Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області Мовчан Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 172, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і все на що за законом вона матиме право, заповіла позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Із спадкової справи № 603/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 14 вересня 2016 року у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернувся відповідач [PERSON] , спадкоємець за вказаним вище заповітом. Із наявної у матеріалах спадкової справи заяви позивача [PERSON] від 21 вересня 2016 року, посвідченої державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В., зареєстрованої в реєстрі за № 2-1184, вбачається, що у даній заяві позивач засвідчив той факт, що йому відомо про наявність заповіту на його ім`я матері [PERSON] , яка померла [INFO] , шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті останньої він пропустив, на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] він не претендує та до суду з цього питання він звертатися не буде. Також йому нотаріусом роз`яснено положення ст. 1241 ЦК України. 25 січня 2017 року відповідачу [PERSON] , спадкоємцю за заповітом, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] року, Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно: житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та чотири земельні ділянки. 04 жовтня 2017 року, тобто більше ніж через рік після закінчення строку для подання заяви про прийняття після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] подав до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало померлій 16 березня 2016 року матері. Листом від 04 жовтня 2016 року за вих. № 3293/02-14 завідувач зазначеної нотаріальної контори повідомив позивача [PERSON] про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подавав, постійно з померлою не проживав і зареєстрованим з нею не був, 21 вересня 2016 року надав нотаріально посвідчену заяву, якою повідомив про те, що на спадщину після смерті матері він не претендує, тому 25 січня 2017 року нотаріальною конторою на ім`я іншого спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину, видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також роз`яснено право звернення до суду. За змістом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною ним у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 02 листопада 1999 року після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] року, позивач [PERSON] зазначав, що цей строк пропущений ним у зв`язку з його онкологічним захворюванням: рак горла, проведенням у 2014-2015 роках сеансів опромінювання та у березні 2016 року хірургічного лікування рецидиву пухлини, необхідністю щомісячного консервативного амбулаторного лікування протягом 2016 року, що підтверджується консультативним висновком за № 5/3859 від 13 жовтня 2017 року, виданим державною установою "Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України". Інших доказів на підтвердження поважності пропуску зазначеного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду показала, що була сусідкою померлої матері сторін [PERSON] , оскільки у її будинку здійснювався ремонт, вона за проханням відповідача [PERSON] у період часу з лютого 2015 року по серпень 2017 року проживала у будинку померлої [PERSON] та до дня смерті останньої здійснювала за нею догляд. Вона ніколи не чула, щоб позивач скаржився на стан здоров`я. Після смерті матері [PERSON] , позивач [PERSON] приїжджав на її поминки, а також неодноразово після смерті матері один раз у місяць приїзжав до будинку на два-три дні та вивозив речі з будинку. За півроку після смерті матері позивач [PERSON] п`ять разів приїжджав до спадкового будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що зі сторонами у справі вона знайома з дитинства та є їхньою сусідкою. Вказувала на те, що після смерті матері сторін вона неодноразово бачила позивача [PERSON] у селі Семиполки Броварського району. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що у період з 16 березня по 16 вересня 2016 року, враховуючи його амбулаторне лікування, неодноразові його приїзди до спадкового будинку у село Семиполки, існували об`єктивні причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , позивач у судовому засіданні не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог. Суд вважає, що позивач [PERSON] мав фактичну об`єктивну можливість подати у визначений строк заяву про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] Також суд враховує, що після закінчення строку для прийняття спадщини (16 вересня 2016 року), написання (21 вересня 2016 року) позивачем заяви про те, що на спадщину після смерті матері [PERSON] і до дня звернення до суду з цим позовом (25 жовтня 2017 року) минуло більше одного року, будь-яких даних про те, що позивач [PERSON] вживав заходів для прийняття ним спадщини у вказаний період матеріали справи теж не містять. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , задоволенню не підлягають, тому у даному позові необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed