Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача [PERSON] про визначення частки в спільному майні подружжя, в якому просила суд визначити, що її частка в спільному майні подружжя житловому будинку та господарських надвірних будівлях за адресою: [ADDRESS] становить 9 [ADDRESS] 10. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що вона з 05.06.1993 р. по 21.03.2016 р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу подружжям за рахунок кредитних коштів було придбано житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.06.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О., реєстраційний № 1262. Вважає, що її частка в спільному майні подружжя становить 90 відсотків або 9/10, оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, зловживав алкоголем, вчиняв насильство в сім`ї та нищив майно. Кредит, отриманий на придбання будинку, на 90% виплачений за рахунок її- позивача коштів. Крім того після розлучення в 2017 р. вона вимушена була зробити укріплення будинку фундаментом, щоб він не пішов тріщинами, та на будівельні матеріали витратила 22199,50 грн., крім того було заплачено за роботу 15000 грн. 29 березня 2018 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 3 липня 2018 року залишено без розгляду зазначений позов [PERSON] 31 жовтня 2018 року постановою Рівненського апеляційного суду задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 3 липня 2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 9 січня 2019 року задоволено заяву представника відповідача про забезпечення доказів, ухвалено витребувати від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" кредитну справу по кредитному договору №ROMWGK00000003 від 03.06.2005 року, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] для придбання житла; викликано в судове засідання для допиту в якості свідка [PERSON] . Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 15 січня 2019 року призначено цивільну справу до судового розгляду; частково задоволено клопотання позивача про виклик свідків та витребування доказів, ухвалено: викликати в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; у задоволенні клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено; витребувано від Млинівської ЦРЛ відомості щодо періодів перебування відповідача на обліку у лікаря нарколога; приєднано до матеріалів справи копію технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] з виписками інвентаризаційних матеріалів; відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання позовів у цивільних справах № 566/285/18 та № 566/331/16-ц в одне провадження. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Від відповідача надійшов відзив на позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, свої заперечення обґрунтовували тим, що спірний житловий будинок був придбаний за спільні кошти подружжя, так як позивач і відповідач перебували у шлюбі. Відповідач, [PERSON] , працював офіційно, а також часто виїжджав на заробітки за кордон і, відповідно, надавав позивачці кошти на погашення кредиту. На думку відповідача, він має право на Ѕ частки житлового будинку в [ADDRESS] 28. Суд,\~\~заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2016 року у справі № 566/1276/15-ц (а.с. 6) було розірвано шлюб, укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 червня 1993 року Млинівським райвідділом ЗАГС Рівненської області. Під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.06.2005 р., укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу Маслюком В.О. (а.с. 8), позивачем придбано житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , загальною площею 84,4 кв.м., житлова площа 53,1 кв.м. із присадибними забудовами: сарай, сарай, літня кухня, навіс, огорожа, замощення, хвіртка, вбиральня. Продаж сторони оцінили у 24\~000 (двадцять чотири тисячі) гривень (п. 1.6 зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку). Згідно копії розписки від 03.06.2005 р. (а.с. 10) продавець отримав від покупця 9000 доларів США за проданий будинок. Право власності на придбаний житловий будинок зареєстровано 14.06.2005 р. Комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» за позивачем [PERSON] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7517675 від 14.06.2005 р. (а.с. 7). Для придбання житла 03.06.2005 р. між позивачем [PERSON] (позичальник) та представником Рівненської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» (банк) було укладено кредитний договір № ROMWGK00000003 від 03.06.2005 р. (а.с. 13-14), відповідно до якого позичальнику надано готівкою кредитні кошти у розмірі 11132,50 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,88 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту. Із тексту зазначеного кредитного договору (а.с. 13-14) випливає, що відповідач [PERSON] дав згоду на укладення позичальником цього кредитного договору, одержання позичальником кредитних коштів та їхнього використання відповідно до його умов, а також надання у заставу/іпотеку Приватбанку будь-якого майна, що належить йому на праві спільної власності з Позичальником (у тому числі: житловий будинок з надвірними будівлями, місцезнаходження: [ADDRESS] ), з метою забезпечення виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 68,\~69\~Сімейного кодексу України передбачено, що \~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю.\~ Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Правила\~здійснення права\~спільної сумісної\~власності та\~виділу частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності\~передбачено статтями\~369\~та 370 Цивільного кодексу України. Так, співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними.\~ Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають\~право уповноважити\~одного з\~них на\~вчинення правочинів\~щодо розпорядження\~спільним майном.\~ Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що житловий будинок в [ADDRESS] , із присадибними забудовами, набутий в період шлюбу за кредитні кошти, отримані подружжям за згодою іншого з подружжя, а відтак, є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] . \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів справи, сторони не дійшли взаємної згоди щодо поділу вищезазначеного житлового будинку, та предметом даного спору є саме розмір частки позивача у спільному житловому будинку із надвірними будівлями. Позивач вважає, що їй належить 9/10 цього нерухомого майна, оскільки кредит був виплачений за рахунок отриманих нею доходів від виконання різних робіт, відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, зловживав алкоголем, вчиняв насильство в сім`ї та нищив майно. Крім цього, після розірвання шлюбу позивач за свій кошт виконала роботи з укріплення фондаменту, внаслідок чого її частка в будинку збільшилася. \~ \~ \~ \~Вирішуючи спір щодо розміру часток подружжя, суд виходить з наступного. Згідно ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 статті 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.ч. 2, 3 цієї ж норми при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Крім того, у силу вимог частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, режим спільної сумісної власності подружжя існує і тоді, коли один із подружжя не мав із поважної причини самостійного заробітку (доходу). Отже, сам факт набуття майна особистою працею одного із подружжя у період шлюбу не може бути підставою для визнання такого майна його особистою приватною власністю відповідно до статті 57 СК України. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справі 689/1206/16-ц. Як видно з допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивач дійсно в період існування шлюбу працювала на різних роботах, в тому числі, не будучи працевлаштованою по трудовому договору, від яких одержувла доходи, які у свою чергу спрямовувала на погашення кредиту. Погашення кредиту від імені [PERSON] підтверджується дослідженими в суді квитанціями ( а.с. 16-40). Проте, в силу положень наведених вище норм матеріального права та висновків ВС, отримані [PERSON] доходи в період шлюбу також відносяться до спільної сумісної власності подружжя. Відтак, сплата нею кредитних коштів у період шлюбу не є підставою для зміни правового режиму права спільної сумісної власності на житловий будинок та визнання за нею права приватної власності на частку у ньому, яка відповідає розміру сплачених нею коштів. При цьому, позивач не заперечує тієї обставини, що у перші роки виплати кредиту, коли відповідач працював і мав доходи, то він, також, надавав кошти для погашення кредиту. \~ \~ \~ \~Разом з тим, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При цьому суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя та визначити, що частка [PERSON] у спільному майні подружжя житловому будинку та господарських надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] становить 7/10 (сім десятих), виходячи з наступного. Суд вважає, що існують обставини, які мають істотне значення для відступлення від засади рівності часток подружжя. Так, відповідно до довідки Комунального закладу «Млинівський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (а.с. 59) сім`я [PERSON] та [PERSON] з 06.05.2014 р. по 27.06.2016 р. перебувала на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, по причині вчинення насильства в сім`ї чоловіком відносно дружини. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, що підтверджується постановами Млинівського районного суду Рівненської області від 13.09.2009р., 09.02.2010р., 26.01.2011р., 14.07.2011р., 08.04.2014р., 09.09.2014р., 25.11.2015р., 15.12.2015р. (а.с.242-249) Адміністрація КНП «Млинівської ЦРЛ» повідомила суд листом від 01.02.2019 р. №102 (а.с. 194), що [PERSON] перебував на «Д» обліку у лікаря-нарколога КНП «Млинівської ЦРЛ» з 2008 р. по 2014 р., що у свою чергу свідчить про те, що відповідач зловживав алкоголем і такі його дії були не на користь сім"ї. Також показаннями допитаної в суді свідка [PERSON] підтверджується та обставина, що внаслідок зловживання алкоголем, відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, не брав належної участі у вихованні та забезпеченні спільних дітей, витрачав спільне майно на шкоду інтересам сім"ї. Відтак, з наведених вище підстав суд важає можливим збільшити частку [PERSON] у спірному майні. \~ \~ \~ \~ Також, суд враховує, що після розлучення у 2017 році позивач вимушена була зробити укріплення спірного будинку фундаментом, щоб він не пішов тріщинами. На будівельні матеріали позивачем було витрачено кошти в сумі 22199,50 грн., що підтверджується копіями товарного чеку від 07.03.2017 р. на суму 2070 грн., товарного чеку № 81 від 07.03.2017 р. на суму 92,50 грн., товарного чеку від 03.03.2017 р. на суму 4300 грн. (а.с. 65), копіями видаткової накладної № К-00000076 від 07.03.2017 р. на суму 2200 грн., товарного чеку від 08.03.2017 р. на суму 142 грн. (а.с. 66), копіями видаткової накладної № К-00000077 від 07.03.2017 р. на суму 2200 грн., товарного чеку від 09.03.2017 р. на суму 4550 грн. (а.с. 67), копіями видаткової накладної № К-00000080 від 09.03.2017 р. на суму 3390 грн., рахунку-фактури № К-00000061 від 06.04.2017 р. на суму 55 грн. (а.с. 68), копіями накладної № 57 від 10.03.2017 р. на суму 3100 грн., видаткової накладної № К-00000163 від 06.04.2017 р. на суму 100 грн. (а.с. 69). Крім того, позивачем за роботу було заплачено [PERSON] певну суму коштів ( позивач стверджує, що 15000 грн.), однак розмір винагороди свідок [PERSON] не пам"ятає. Таким чином, судом встановлено дві підстави для збільшення частки [PERSON] у спірному житловому будинку. Відтак, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, суд приходить до висновку, що частка [PERSON] у спільному майні подружжя житловому будинку та господарських надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] становить 7/10 (сім десятих). Суд відхиляє надані позивачем [PERSON] роздруківки її телефонних повідомлень на лінію 102 щодо дій відповідача [PERSON] за період з жовтня 2016 р. по квітень 2017 р., оскільки ці повідомлення мали місце після розірвання їх шлюбу. Крім того відсутні відомості про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальної відповідача за наслідками таких повідомлень. Також суд відхиляє надані позивачем на підтвердження того, що відповідач витрачав кошти всупереч інтересам сім"ї, копії кредитних договорів, укладених від імені [PERSON] , а також відомості про наявну у нього заборгованість перед банками, оскільки такі копії визнано судом недопустимими доказами. \~ \~ \~ \~Позивачем подано суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 80), де зазначено про судовий збір в сумі 704,80 грн., оплата правової допомоги та представництва інтересів клієнта в суді 10000 грн., а всього 10704,80 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~8\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. \~ \~ \~ \~Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, однак позов є спором немайнового характеру, то судовий збір та інші судові витрати покладаються на відповідача. \~ \~ \~ \~Позивачаем документально підтверджено витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень ( т.2, а.с. 11-12), а також на оплату судового збору в сумі 704 грн.80 коп., які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial