Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Тернопільської міської ради за участю третьої особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про виділ частки майна із спільної часткової власності в натурі. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 31 серпня 2018 року вона уклала договір купівлі-продажу із Товариством з обмеженою відповідальністю "Вудвей" згідно якого купила нежитлова приміщення, загальною прощею 130,9 (сто тридцять цілих і дев`ять десятих) кв.м., що становить 16/1000 (шістнадцять тисячних) часток житлового будинку та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач є співвласником нежитлового приміщення. Дана обставина, а саме наявність співвласника, чинить перешкоди позивачеві користуватися і розпоряджатися майном. Згідно технічного паспорту та висновку щодо технічних можливостей виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна зазначене приміщення має окрему нумерацію, окремий вихід і може бути виділене в натурі. Також даний факт підтверджується довідкою ПП «Наш дім» у якій вказано, що об`єкт нерухомості обладнаний окремими системами водопостачання та водовідведення, електропостачання та центрального опалення підключених до внутрішньобудинкових систем. 22 січня 2019 року позивач звернулася з листом до Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради з проханням зареєструвати право власності на вищезгадане нежитлове приміщення. Однак отримала відповідь з роз`ясненням, що така реєстрація прав потребує відповідного рішення суду. Ухвалою суду від 19 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Тернопільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про виділ в натурі частки із спільної часткової власності. 01 липня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Додатково зазначив, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється іншою особою. Однак Тернопільська міська рада не оспорює даний факт і не вбачає у позові наявність доводів того, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав та які обставини обумовили виникнення спору між позивачем та відповідачем. Окрім цього відмова органу державної реєстрації в оформленні права власності з підстав ненадання необхідних документів не є оспорюванням права власності. Також відповідач у своєму відзиві звертає увагу суду на те, що відповідно до поряду вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, посвідчення договорів про виділ в натурі частки майна, право власності на яке підлягає державній реєстрації відноситься до повноважень нотаріуса. Доказів про неможливість договірного вирішення спору позивачем не надано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення спору покладається на думку суду. Представник третьої особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно Договору купівлі-продажу посвідченого 31 січня 2018 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М., позивач купила у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудвей" нежитлове приміщення, загальною прощею 130,9 (сто тридцять цілих і дев`ять десятих) кв.м., що становить 16/1000 (шістнадцять тисячних) часток житлового будинку та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 112719790 від 02 лютого 2018 року [PERSON] є власником 16/1000 частки житлового будинку загальною площею 8173, 3 кв.м. 16 січня 2019 року [PERSON] отримала Технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] , з яких 100-1 коридор пл. 6.9 кв.м., 100-2 зал пл. 77,1 кв.м., 100-4 кладова пл. 3,0 кв.м., 100-5 санвузол пл. 3,8 кв.м., 100-6 кладова пл. 4,0 кв.м., 100-7 коридор пл. 5,1 кв.м., 100-8 побутове приміщення пл. 7,3 кв.м., 100-9 зал пл. 23,7 кв.м. Згідно висновку щодо технічних можливостей виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 12 наданого ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 16 січня 2019 року, нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , за технічними показниками 16/1000 частини об`єкта є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Довідкою виданою ПП «Наш дім» 21 березня 2019 року підтверджується, що приміщення [ADDRESS] , обладнане окремим входом, а також окремими системами водопостачання та водовідведення, електропостачання, та центрального опалення підключених до внутрішньобудинкових систем. 22 січня 2019 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Тернопільської міської ради із заявою щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 204/28-01 від 31 січня 2019 року розгляд заяви [PERSON] було зупинено у зв`язку із відсутністю договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідного рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За умовами ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 361 передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно приписів ч. 1. ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Із змісту ч.ч. 1 та 2 ст. 367 Цивільного кодексу України випливає, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Щодо форми договору про поділ такого майна, то ч. 3 ст. 367 Цивільного кодексу України встановлює до неї чіткі вимоги: "Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню". З матеріалів справи вбачається, що реалізація права на поділ в договірному порядку, який передбачений ч.1 ст. 367 Цивільного кодексу України, в даному випадку є неможливим, оскільки позивач самостійно не в змозі встановити усіх співвласників 984/1000 ідеальних часток від частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та укласти із ними відповідні договори. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищенаведене, вважаю, що позовні вимоги слід задовольнити та виділити [PERSON] в натурі в рахунок належних 16/1000 ідеальної частки житлового будинку загальною площею 8173,3 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , приміщення: 100-1 коридор пл. 6.9 кв. м ., 100-2 зал пл. 77,1 кв.м., 100 - кладова пл. 3,0 кв.м., 100-5 санвузол пл.3,8 кв.м., 100-6 кладова пл. 4,0 кв.м., 100-7 коридор пл. 5,1 кв.м., 100-8 побутове прощення пл. 7,3 кв.м., 100-9 зал пл. 23,7 кв.м., а всього загальною площею 130,9 кв.м., шляхом визнання за [PERSON] права власності на виділену в натурі частку, як окремий та цілий об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення [ADDRESS] .

Outcome: approved