Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвської С.М., про визнання договору дарування недійсним. Позов вмотивовано тим, що договір дарування від 25.05.2007 року позивач не підписував (підпис не його), зазначений договір не укладав та про нього йому нічого невідомо. Крім того позивач вказує, що станом на 25.05.2014 року і неміг по стану свого здоров'я навіть прочитати текст договору у зв'язку із отриманою травмою та хворобою очей. Також позивач посилається на те, що погодився на пропозицію укласти договір довічного утримання, а не договір дарування та посилаючись на ст. 229, ч. 2, ст. 207, ч. 1-3 ст. 203 ЦК України вказує, що оскаржуваний договір було укладено помилково. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги та доводи, викладені в позові та просили його задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що дійсно позивач бажав укласти саме договір дарування, а не договір довічного утримання. Він себе почував добре, не скаржився на здоров'я. Зі сторони нотаріуса при укладенні договору, йому було роз'яснено приписи цивільного законодавства. В нотаріальній конторі позивачу роз'яснювалися умови договору і позивач був з усім згоден. Крім того в договорі дарування від 25 травня 2007 року п. 1, 2, 3 зазначено про те, що подарована квартира належить дарувальнику (позивачу) на підставі свідоцтва на про право власності тобто оригінал свідоцтва було надано нотаріусу безпосередньо позивачем, також в графі 2 «ціна договору» квартира була оцінена відповідно до довідки характеристики виданої КП ВМБТІ, а дана довідка могла бути замовлена тільки власником квартири. Крім того, даний договір було підписано у присутності нотаріуса та осіб (сторін) договору. Тому твердження позивача безпідставні та необґрунтовані. Третя особа без самостійних вимог, приватний нотаріус Вінницького міського управління юстиції Дунаєвська Світлана Миколаївна заперечила щодо задоволення позову, з підстав зазначених поданого до суду заперечення на позовну заяву. Та пояснила, що при посвідчені договору дарування з позивачем-дарувальником та відповідачами-обдарованими було з'ясовано обставини щодо місця подальшого проживання позивача, а саме за місцем дарування, але у разі відчуженням квартири, позивач зазначив, що він поїде проживати до матері в Гайсинський район. На закінчення розгляду справи не з'явилася, з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідачів [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що даний позов було подано [PERSON] після подачі позову [PERSON] до [PERSON] про виселення з підстав порушення останнім правил співжиття (а.с. 8-10 Т.1). 25.05.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською Світланою Миколаївною між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було посвідчено, укладений договір дарування квартири №123 в житловому будинку під номером [ADDRESS] за реєстровим [NUMBER] (а.с. 11 Т.1). В договорі п.3.3 визначено, що ми дарувальник та обдарованні, однаково розуміючи значення і умови цього правочину та його правові наслідки, підтверджуємо дійсність намірів про його укладені, а також те, що він не приховує інший правочин, відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки, які обумовлені цим договором. П. 3.5. договору регламентує, що вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається, сторонам роз'яснено. Цей договір нами дарувальником і обдарованими, прочитано особисто, зміст цього документу нам зрозумілий і відповідає нашій волі, про що сторони поставили свої підписи. (а.с.11 зворіт Т.1). Крім того, по справі призначались почеркознавчі експертизи. Так ухвалою суду від 11.03.2014 року за клопотанням позивача було призначено судову почеркознавчу-експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Кірова, 1, м. Вінниця) (а.с. 86 Т.1). У висновку, складеному від 13.05.2014 року №503/504/14-21 ВВ КНДІСЕ (а.с. 111-114 Т. 1), експерт зазначає про те, що вирішити питання чи виконано підпис в спірному договорі дарування квартири [PERSON] чи іншою особою - не вбачається за можливе, по причинам, викладеним у дослідницькій частині, а саме даний висновок зумовлений, малою кількістю графічного матеріалу, який міститься у підпису, що досліджується, розривом у часі виконання підпису, що досліджується та наданих зразків, відсутністю вільних зразків [PERSON] В подальшому за клопотанням представника відповідачів [PERSON] про витребування доказів, Вінницьким міським судом Вінницької області було витребувано ряд доказів (а.с. 198 Т.1), а саме в Вінницького міського суду Вінницької області оригінали звернень [PERSON] від 25.06.2013 року, ЖЄО №19887, гр. [PERSON] від 02.09.2013 р. ЖЄО №28117, від 03.10.2013 р. ЖЄО №31612, адміністративний матеріал щодо притягнення до відповідальності [PERSON] за ст. 182 КУпАП №003352 та на офіційні попередження про неприпустимість протиправної поведінки та протиправних дій від 25.06.2013 р., 03.10.2013 р. та 02.09.2013 р., які були витребувані в рамках цивільної справи №127/2339/14-ц у 2-го відділу міліції ВМВ УМВС. України у Вінницькій області. Також в КП ВМБТІ витребовувались матеріали інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] та журнал реєстрації видачі документів за другий квартал 2007 року, особову справу [PERSON] з місця останньої роботи. Також за клопотанням представника відповідачів було призначено та проведено судову почеркознавчу експертизу. Висновок складено 30.03.2015 року №10-П НДЕКЦ (а.с. 137-143 Т.2). Експертом надані наступні висновки: Вирішити питання по суті: «Ким саме виконано підпис в договорі дарування від 25.05.2007 року, зареєстрованого в реєстрі [NUMBER], в графі дарувальник самим [PERSON], чи іншою особою?» не представляється можливим у зв'язку із: простою будовою досліджуваного підпису; обмеженим об'ємом досліджуваного графічного матеріалу; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку. Рукописний запис в графі «Дарувальник» в договорі дарування від 25.05.2007 року зареєстрований в реєстрі [NUMBER], виконаний [PERSON]. Питання «Ким виконано рукописні тексти (рукописні записи) журналів вчинення нотаріальних дій за 2007 рік з приводу укладення договору дарування від 25.05.2007 року, зареєстрованого в реєстрі [NUMBER], в графі дарувальник самим [PERSON], чи іншою особою?» не вирішувалось, у зв'язку з відсутністю рукописних текстів (записів) у графі дарувальник («Розписка в одержанні нотаріально оформленого документа» «7»). Вирішити питання по суті: «Ким саме виконано підпис в журналі вчинення нотаріальних дій за 2007 рік з приводу укладення договору дарування від 25.05.2007 року, зареєстрованого в реєстрі [NUMBER], в графі дарувальник («Розписка в одержанні нотаріально оформленого документа» «7») самим [PERSON], чи іншою особою?» не представляється можливим у зв'язку із: простою будовою досліджуваного підпису; обмеженим об'ємом досліджуваного графічного матеріалу; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку. Вирішити питання по суті: «Чи виконано підпис від імені [PERSON] у тексті заяви [PERSON] приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвській С.М. від 25 травня 2007 року, що зареєстрована в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за індексним №172/02-04, [PERSON], чи іншою особою?» не представляється можливим у зв'язку із: простою будовою досліджуваного підпису; обмеженим об'ємом досліджуваного графічного матеріалу; відсутнім комплексом ознак достатнім для будь-якого висновку. Рукописний запис прізвища «[PERSON]» у заяві [PERSON] приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвській С.М. від 25 травня 2007 року, зареєстрованій в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за індексним N2172/02-04, виконаний [PERSON]. Також в зазначеній заяві, адресованій приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвській С.М. від 25 травня 2007 року, зареєстрованій в журналі реєстрації вхідної кореспонденції за індексним N2172/02-04 зазначено «що на момент укладання договору дарування, предметом якого є квартира», тобто даний доказ підтверджує той факт, що позивач знав, що укладає договір дарування, а не договір довічного утримання. Отже, з наведеного вище вбачається, що позивач був ознайомлений з вказаним договором дарування, адже його прізвище в договорі написано саме ним. В заяві, адресованій позивачем нотаріусу, йдеться саме про договір дарування, тому доводи позивача про те, що він вказаний договір не укладав, не знайомий з його змістом, оцінюються судом критично. Щодо тверджень позивача, що у зв'язку із травмою останій неміг фізично прочитати оскаржуваний договір дарування, то суд не володіє спеціальними знаннями, якіб надали можливість встановити дану обставину, а позивач та його представник не заявляли клопотання про проведення судової медичної експертизи, отже дані обставини позивачем доведені належними і допустимими доказами не були. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.ст. 717, 719 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В судовому засіданні було допитано, в якості свідка, сестру позивача [PERSON], яка зазначила, що їй зателефонував сам позивач та повідомив, що він стурбований досить значною заборгованістю за комунальні послуги за квартиру, оскільки він являвся її власником та повідомив, що з квартирою потрібно щось робити. Також свідок зазначила, що після консультації з юристами порекомендувала позивачу укласти саме договір довічного утримання. Згодом звернулась з відповідною пропозицією до матері відповідачів [PERSON] про укладання договору довічного утримання між позивачем та відповідачами. Однак, [PERSON] заперечила щодо пропозиції укладання договору довічного утримання, а зазначила, якщо і щось буде укладатись, то тільки договір дарування. Також було заслухано пояснення представника одного із відповідачів [PERSON], яка повідомила, що дійсно до неї звернулась сестра позивача з пропозицією укласти договір довічного утримання між позивачем та відповідачами, однак [PERSON] категорично заперечила щодо укладання саме договору довічного утримання, а зазначила, що сини згодні на укладання між позивачем та відповідачами саме договору дарування, оскільки відповідачі і так без усілякого договору допомагали батькові, адже зобов'язані утримувати батька згідно положень СК України. Відповідно дост. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Так абз. 3 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" звертає увагу судів на те, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Так, надаючи пояснення, [PERSON] на питання представника відповідачів визнав, що помилився внаслідок незнання законодавства. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що укладаючи і підписуючи договір дарування, позивач мав на увазі договір довічного утримання. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вказаний правочин позивач вчинив внаслідок помилки. Твердження позивача про те, що між сторонами в справі був укладений договір дарування у зв'язку з помилкою, а він мав на меті договір довічного утримання, не грунтується на доданих до справи доказах та встановлених обставинах. Зокрема, відсутні докази, які б свідчили про те, що, укладаючи договір дарування, сторони мали на меті укласти договір довічного утриманя. Тому суд вважає, що договір дарування між сторонами був укладений і нотаріально посвідчений з урахуванням вимог діючого законодавства - норм ЦК України. Щодо поданої представником відповідачів заяви про застосування строків позовної давності, то суд не застосовує зазначених строків, оскільки постановою Пленуму ВСУ від 18.12.2009р. N 14 " Про судове рішення у цивільній справі", звернуто увагу судів на те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Щодо судових витрат, то у відповідності до ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на те, що представником відповідачів надано судові договори про надання правової допомоги (а.с. 69, 72 Т.1, а.с. 166 Т.2), акт виконаних робіт (а.с. 179 Т.2), розрахунок, який відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних та адміністративних справах", квитанцію до прибуткового касового ордеру (а.с. 178 Т.2) зазначені судові витрати підлягають стягненню з позивача в зв'язку з відмовою у задоволені позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved