Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

18.05.2020 від [PERSON] до суду надійшла позовна заява про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в наслідок ДТП, в якій позивач зазначає, що 27.03.2018 року приблизно о 23год. 20хв. за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, навпроти заїзду на вул. Ватутіна, с. Жуляни, автомобіль «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на нього як пішохода. Відтак просить стягнути решту страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 3178 (три тисячі сто сімдесят вісім) гривень 17 копійок, решту страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності в розмірі 33507 (тридцять три тисячі п`ятсот сім) гривень 00 копійок, решту страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 1834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) гривні 26 копійок, та судові витрати, пов`язаних з оплатою позивачем правничої допомоги в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень, оскільки відповідачем сплачено лише 50 % відсотків страхового відшкодування, що на його думку порушує його права як потерпілого, встановлені ст.27 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач, мотивуючи свій позов, зазначає,що, 27.03.2018 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, ЗТГ, перелому правої гомілки та був доставлений до Київської міської клінічної лікарні №17 для надання медичної допомоги. Судово-медичним експертом у висновку №1132/е від 15.08.2018р. зроблено наступний висновок: «Дані наданої на дослідження медичної документації свідчать про те, що на момент первинного звернення за медичною допомогою 27.03.2018 о 23.28 год., у гр. [PERSON] , [INFO] , мала місце: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в обох лобних частках, в скроневій частці, епідуральноі гематоми (об`ємом 20 см. кубічних), субдуральних нашарувань крові справа в скроневій частці травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, переломів лобної кістки, правої скроневої кістки з переходом на клиновидну (передня черепна ямка), переломів зовнішньої та внутрішньої стінок лобної пазухи, переломів латеральної стінки правої очниці, передньої латеральної та медіальної стінок правої гайморової пазухи з ексудатом в ній, всіх стінок лівої гайморової пазухи з ексудатом в ній, правої ви лицевої кістки, кісток носа, носової перетинки, клітин решітчастого лабіринту, забійної рани волосистої частини голови справа, множинних синців, саден м`яких тканин голови;закрита травма грудної клітки у вигляді паренхіми обох легень, перелому 6 ребра зліва, множинних саден м`яких тканин тулуба; закрита травма живота у вигляді розривів правої частки печінки по вісцеральній та діафрагмальній поверхням, множинних розривів брижі тонкої кишки з центральною гематомою великих розмірів, розривів тонкої кишки, крововиливу в черевну порожнину (біля 500 см куб., згортків та 800 мл рідкої крові), гематоми передньої черевної стінки зліва; закрита травма правої гомілки у вигляді уламкового перелому обох кісток гомілки в дистальній третині діалізів зі зміщенням уламків; садна кінцівок. 28.03.2018 року Позивача було госпіталізовано в травматичне відділення Київської міської клінічної лікарні №17 з діагнозом: Поєднана травма. ЗЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням вогнищ крововиливу в лобній та скроневої ділянок справа. Вдавлений перелом лобної, скроневої та тім`яної кісток справа. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Множинні переломи лицевого скелету. Гемосинус. Садна та забої м/тк обличчя. ЗТГ. Забій обох легень. Перелом VI ребра зліва. ЗТЖ. Розрив правої частки печінки. Множинні розриви брижжі тонкої кишки. Розриви тонкої та товстої кишок. Гемоперітонеум. Забій нирок. Гематурія. Закритий уламковий перелом дистальних відділів кісток правої гомілки. Алкогольне сп`яніння. Позивачу було проведено наступне лікування: 28.03.18 - 1) лапаротомія, зварювання печінки, ушивання розривів брижжі тонкої кишки та розривів тонкої кишки, резекція ділянки товстої кишки; 2) РТЧ правої лобної ділянки, видалення вдавленого перелому лобно-тім`яної ділянки праворуч; 3) МОС кісток правої гомілки АЗФ АО; 29.03.18 - програмована лапаростомія; 30.03.18 - трахеостомія; 01.04.18 - відкрита лапаростомія. Гіпсова іммобілізація правої н/кінцівки. Антибактеріальне, знеболююче, антикоагуляційне, нейротрофічне лікування. 21.05.2018 року Позивача було виписано з наступними рекомендаціями: 1) нагляд у травматолога, хірурга, невропатолога за місцем проживання; 2) виключення фізичного навантаження на праву н/кінцівку, пересування на милицях; 3) пасивно-активна розробка рухів; 4) вирішення питання краніоплатики та операції з приводу перелому кісток правої гомілки плановому порядку (вищевказане підтверджується випискою №389 від 21.05.2018 року із медичної карти стаціонарного хворого, копія якої додається до позовної заяви). 19.07.2018\~року Позивача було оглянуто міжрайонною Саксаганською МСЕК та встановлено другу групу інвалідності з 19.07.2018 року до 01.08.2019 року, що підтверджується довідкою серії 12ААА №739638 від 19.07.2018. Згідно вказаної довідки причиною інвалідності являється загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. Також вказаною довідкою Позивачу протипоказана трудова діяльність в загальних виробничих умовах. Постановою про закриття кримінального провадження від 21.10.2018 року слідчого СВ Солом`янського Управління поліції ГУ НП в м. Києві старшого лейтенанта поліції Розінкевича В.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018100090003308 від 28.03.2018 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказаною постановою слідчого встановлено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання пішоходом [PERSON] вимог пунктів 1,3., 1.5., 4.7, 4.10, 4.14. а), б), г) Правил дорожнього руху України, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. З огляду на вищевказане позивач звернувся до суду, посилаючись на положення ч.2, 5 ст. 1187 ЦК України, згідно з якою особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Позивач зауважує, що відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Також позивач зазначає що, 08.10.2019 відповідачем було сплачено 3799,49 грн. - в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого, що становить 100 % заявлених позивачем витрат; 3178,17 грн. - відшкодування пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності, що становить 50 % від суми, нарахованої страховиком (6356,34 грн.); 33507,00 грн. - відшкодування пов`язане із стійкою втратою працездатності, що становить 50 % від нарахованої страховиком суми (67014,00 грн.); 2024,23 грн. - відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, що становить 5 % від суми страхового відшкодування по лікуванню та втраті працездатності (40484,66 грн.*5%=2024,23 грн.). Однак він не погоджується з цим, оскільки Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну при зіткненні джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Зазначає що, відповідачем не доведено, що внаслідок ДТП завдано шкоди будь-яким третім особам, або ж іншому учаснику ДТП, і із матеріалів по справі вбачається, що потерпілим внаслідок ДТП є виключно позивач. 09.07.2020 на адресу суду надійшов відзив на позивну заяву від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», в якому зазначено, що 27.12.2017 між АТ «СК» «АРКС» (попередня назва АТ «СК» «АХА Страхування») та ТОВ «Рейнарс Україна» (станом на сьогодні ТОВ «Рейнарс Алюмініум») було укладено поліс обов`язкового страхування Цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8262564 строком дії з 17.01.2018 р. до 16.01.2019, згідно умов якого було забезпечено ТЗ Volkswagen Caddy Maxi р/н [NUMBER] . 28.03.2018 в телефонному режимі через контакт центр страховика надійшло усне повідомлення про настання 27.03.2018 в м. Києві, на вул. Кільцевій Дорозі навпроти виїзду на вул. Ватутіна с. Жуляни ДТП за участю ТЗ Volkswagen Caddy Maxi р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] . 19.04.2019 року АТ «СК» «АРКС» отримало письмове повідомлення про ДТП від 08.04.2019, з додатками, в т.ч. із заявами про виплату страхового відшкодування від 08.04.2019 р. від представника [PERSON] по довіреності [PERSON] . У відзиві на позивну заяву відповідач зазначає що, відповідно до п.2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України\~"Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Одночасно зазначає, що відповідно до ст.6 цього ж закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Представник відповідача зазначає, що постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУПН у місті Києві від 31.10.2018 року кримінальне провадження закрито, оскільки слідство прийшло до висновку, що дана ДТП сталася внаслідок грубого порушення ПДР України зі сторони пішохода [PERSON] , що в свою чергу свідчить про відсутність вини водія забезпеченого ТЗ Volkswagen Caddy Maxi р/н [NUMBER] [PERSON] в спричиненні ДТП, яка сталась за вини самого пішохода - позивача по справі [PERSON] внаслідок грубого порушення ним ПДР України. Відтак вважає, що наявні підстави для застосування положень ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в наслідок ДТП з урахуванням ступеня вини пішохода [PERSON] . Представник відповідача зазначає що відповідно до п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно наданих страховику документів сума виплачених коштів на лікування [PERSON] склала 3 838,99 грн., з яких не підлягає відшкодуванню 39,99 грн., оскільки відсутній фіскальний чек на цю суму, тому сума страхової виплати щодо лікування становить 3799,49 грн., яка виплачена страховиком з врахуванням положень ст. 1195 ЦК України. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до довідки про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП, виданої КМКЛ№17 від 20.09.2018 [PERSON] перебував на лікуванні з 28.03.2018 по 21.05.2018 тобто протягом 55 календарних днів (35 робочих днів), розрахована відповідачем сума страхової виплати становить 3178 (три тисячі сто сімдесят вісім) грн. 17 коп. Сума страхової виплати щодо відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності становить 33\~507 (тридцять три тисячі п`ятсот сім) грн. 00 коп., також сплачена страховиком. Зазначає що згідно довідки МСЕК №739638 [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності. Одночасно, оскільки ДТП сталось\~внаслідок порушення\~правил дорожнього\~руху з\~вини самого\~пішохода [PERSON] ,\~підлягає застосуванню\~правила п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в ДТП за заподіяну шкоду відповідальні дві особи [PERSON] , як володілець джерела підвищеної безпеки, та пішохід [PERSON] , який грубо порушив ПДР України). Також відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, у зв`язку з чим сума страхової виплати за заподіяну моральну шкоду становить 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн 26 коп. Відповідач вказує, що 09.10.2019 вказані суми було перераховані на розрахунковий рахунок представника [PERSON] по довіреності [PERSON] , що зокрема підтверджує [PERSON] у своїй позовній заяві. Представник відповідача зазначає, що таким чином АТ «СК» АРКС в повній відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування [PERSON] за подією від 27.03.2018 року. Також представник відповідача наводить посилання на судову практику по справі 296/2509/16-ц. Позивач відповідь на відзив не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, судом встановлено наступне. 27.03.2018 року приблизно о 23год. 20хв. за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, навпроти заїзду на вул. Ватутіна, с. Жуляни, сталася ДТП за участю [PERSON] як пішохода та [PERSON] як водія автомобіля VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП згідно висновку судово-медичного експерта №1132/е від 15.08.2018р. у гр. [PERSON] , [INFO] , на момент первинного звернення за медичною допомогою 27.03.2018 о 23.28 год. малися численні закриті травми у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) згідно з пунктом 2.1.3. б,л.о. «Правил». Постановою від 21.10.2018 про закриття кримінального провадження року слідчим СВ Солом`янського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Розінкевичем В.В. закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12018100090003308 від 28.03.2018 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с 11-15). Вказаною постановою слідчого встановлено, що причиною настання ДТП стало невиконання пішоходом [PERSON] вимог пунктів 1,3., 1.5., 4.7, 4.10, 4.14. а), б), г) ПДР України, які перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням даної ДТП та її наслідками. Згідно виписки із медичної карти №389 стаціонарного хворого [PERSON] встановлено діагноз: поєднана травма. ЗЧМТ. Забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням вогнищ крововиливу в лобній та скроневої ділянок справа. Вдавлений перелом лобної, скроневої та тім`яної кісток справа Травматичний субарахноїдальний крововилив. Множинні переломи лицевого скелету. Гемосинус. Садна та забої м/тк обличчя. ЗТГ. Забій обох легень. Перелом VI ребра зліва. ЗТЖ. Розрив правої частки печінки. Множинні розриви брижжі тонкої кишки. Розриви тонкої та товстої кишок. Гемоперітонеум. Забій нирок. Гематурія. Закритий уламковий перелом дистальних відділів кісток правої гомілки. Алкогольне сп`яніння (а.с.15-16 зворотня сторона). [PERSON] згідно довідки про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП, на перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2018р. по 21.05.2018р. (а.с.16 зворотня сторона). [PERSON] відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА №739638 від 19.07.2018 року встановлено другу групу інвалідності (а.с.17). Між АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», 17.01.2018 року та ТОВ «Рейнарс\~Україна»,правонаступником\~якого ТОВ «Ренарс Алюмініум» (власник\~транспортного засобу)\~було укладено\~Поліс обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АК/ АК/8262564 строком дії з 17.01.2018 р. до 16.01.2019 р., згідно умов якого було застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ТЗ Volkswagen\~Caddy\~Maxi\~р/н\~ [NUMBER] (а.с.78 ). Відтак відповідач мотивує свої розрахунки, посилаючись на дії декількох осіб - [PERSON] та [PERSON] , і зазначає, що в ДТП за заподіяну шкоду відповідальні дві особи [PERSON] як володілець джерела підвищеної безпеки та пішохід [PERSON] , який грубо порушив ПДР України. Суд не погоджується з даним твердженням Позивача оскільки, відповідно до вищезазначеної норми, саме заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, призводить до розділу суми, яка підлягає сплаті на двох осіб, однак ані слідчим у своїй постанові, а ні будь яким іншим органом, не встановлено сукупності дій, які призвели до настання ДТП. Навпроти, матеріалами справи доведено, що дії [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отриманням останнім тяжких тілесних ушкоджень. А тому суд вважає, що у даному випадку слід застосовувати норми ч.2 ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Одночасно суд враховує, що відповідно до положень\~статті 1193 ЦК України\~про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга\~статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Водночас, відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України виключно суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до вимог частини другої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини першої\~статті 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Суд з урахуванням постанови слідчого від 21.10.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018100090003308 від 28.03.2018 року, у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України,\~де слідчий\~дійшов висновку\~про відсутність\~в діях\~ [PERSON] \~вини у\~завданні тілесних\~ушкоджень \~потерпілого,\~та з\~тексту якої\~видно,\~що пішохід\~ [PERSON] \~порушив вимоги\~ Правила дорожнього руху\~України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої йому спричинено тілесні ушкодження, вважає, що в діях позивача присутня груба необережність. Також суд звертає увагу на те, що зазначена постанова слідчого не скасована. З огляду на виписку із медичної карти №389 стаціонарного хворого [PERSON] останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Судом встановлено, що Відповідач сплатив Позивачу наступні виплати страхового відшкодування: 3799,49 грн. відшкодування витрат на лікування у розмірі 100%; 1834,26 грн. відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 %; 3178,17 грн. страхова виплата по тимчасовій втраті працездатності у розмірі 50%; 33507,00 грн. - страхова виплата по стійкій втраті працездатності розмірі 50 %. При цьому 50% від нарахованої суми Відповідач розраховує з посиланням на норми статті п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~згідно з\~якою у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Суд з урахуванням страхового відшкодування, сплаченого позивачу страховою компанією відповідача ПрАТ«СК «АРКС» на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1834,26 грн., передбаченого статтею 27.3 вказаного Закону, з урахуванням вини потерпілого в настанні ДТП, який в темну добу, переходив у невстановленому місці проїзну частину, рухався хаотично, та в нього підкошувались ноги, що дало підстави вважати, що останній знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, вважає, що розмір компенсації моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості має становити 100 %, а саме 3668,52 гривень. При цьому суд вважає, що даний розмір компенсації моральної шкоди з урахуванням виплачених страховою компанією 50 % від цієї суми не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить останнього вкрай тяжке матеріальне становище. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Водночас, відповідно до частин 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Вказаною Постановою Пленуму визначено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самім володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188\~ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Відтак, суд вважає що Відповідач, сплативши Позивачу 50 відсотків страхової виплати по тимчасовій втраті працездатності, та 50 відсотків по стійкій втраті працездатності, керувався нормами статті 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і одночасно відповідно до встановленого стану алкогольного сп`яніння Відповідачем було застосовано норму статті 1193 ЦК України, однак відповідно до ч.4 цієї статті, виключно суд може зменшити розмір відшкодування шкоди. А тому суд з врахуванням грубої необережності позивача вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зокрема на підставі ст.1193 ЦК України, зменшити суму відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, та пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, на 25 % від обрахованої первинно ПрАТ «СК\~«АРКС» (на 50 % від заявлених позовних вимог), а саме стягнути 1589,08 грн. - частину страхового відшкодування за шкоду, повязану з тимчасовою втратою працездатності, 16\~753,50 грн. - частину страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності позивачем. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, суд враховує наступне. Відповідно до акту виконаних робіт від 13.05.2020 наданих послуг, який складається з розділ 1 консультації часом 1 година вартістю 2000 грн., розділ 2 підготовчі дії, спрямовані на подання позовної зави в суд часом 3 години вартістю 6000грн.,розділ 3 підготовка та подання позовної заяви в суд 4 години 8000грн, до яких суд ставиться критично з огляду на те, що вони тотожні та повторюють зміст та дії, підпункт 2.4 визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені і постановах Верховного Суду, та пункту 2.6 аналіз судової практики, пункт 3.3 розрахунок ціни позову та складання обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, та 3.4. складання розрахунку судових витрат, що були понесені, пункт 2.7 подання адвокатських запитів та витребування доказів не має підтвердження у матеріалах справи. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на тривалість судового розгляду, розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, суд вважає розмір витрат на правову допомогу не співмірним з розміром наданих послуг, заявлених позовних вимог та складністю справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати (до яких за змістом п.1 ч.1 ст.133 цього Кодексу належать витрати на правничу допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позовні вимоги судом задовольняються частково, суд вважає, що витрати на\~правову допомогу\~також підлягають\~частковому задоволенню\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог в сумі 4190,47 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог на користь держави, оскільки позивач від сплати судового збору був звільнений.

Outcome: partial