Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вимоги по якому в подальшому зменшив, до ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" про відшкодування матеріальної шкоди, зазначивши, що 14.11.2016 року у м. Вінниці на вул. Чехова, сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача, і яка сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.12.2017 року по справі № 127/24589/16-п. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована власником транспортного засобу автомобіля [NUMBER], та одночасно його роботодавцем [PERSON] в ПрАТ «Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп». Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження № 3262/16-21 від 07.12.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] складає 79973,14 грн. 06.02.2017 року позивачем було подано заяву відповідачу про виплату страхового відшкодування матеріальної шкоди на суму 79973,14 грн. Після звернення позивача до суду, відповідач 13.05.2017 року на особистий банківський рахунок позивача відповідачем було перераховано грошові кошти у розмірі 47710,02 грн., що є частковою виплатою страхового відшкодування, в силу чого позивач просить суд стягнути з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" на його користь 32263,12 грн. завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, 172,80 грн. витрат по оплаті телеграм за виклик зацікавлених осіб для огляду експертом пошкодженого автомобіля, та 6434,32 грн. понесених судових витрат, до складу яких позивач зараховує 5000,00 грн. сплачених коштів за отримання правової допомоги, 800,00 грн. сплаченого судового збору та 634,32 грн. витрат, за оплату автотоварознавчого дослідження № 3262/16-21 від 07.12.2016 року. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, однак, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9777768 від 14.07.2016 зазначає, що страхувальник [PERSON] застрахувала у страховика Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" свою цивільно-правову відповідальність в разі настання страхового випадку, як власник транспортного засобу Mercedes-Benz 310, тип ВЗ, номерний знак [NUMBER], що згідно умов даного договору є забезпеченим транспортним засобом, при цьому страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить сто тисяч грн., розмір франшизи 0 грн. Договір діє з 27.07.2016 по 26.07.2017 (а.с. 6). Зміст постанови Вінницького міського суду Вінницької області, винесеної 09.12.2016 року по справі № 127/24589/16-п, вказує, що 14.11.2016 о 09 год. 30 хв. в м. Вінниця, на перехресті вул. Чехова та вул. Немирівське шосе, [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. [NUMBER], виїхав на регульоване перехрестя з вул. Немирівське шосе на заборонений (жовтий) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем «Рено Кенгу» д.н.з. [NUMBER] під Керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 8.7.3.с ПДР України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу розміром 340 грн.(а.с. 5). Висновок за результатами експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу № 3262/16-21 від 07.12.2016 року, виконаний судовим експертом [PERSON] на підставі замовлення гр. [PERSON] про проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля [NUMBER], після ДТП, вказує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля складає 79973,14 грн. Згідно квитанції № 0699-5687-6462-3182 від 30.11.2016 року та рахунку № 8114 від 29.11.2016 р. ціна експертизи становить 634,32 грн., що було оплачено [PERSON] (а.с. 8-22, 23, 24). Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-АМ № 049468, виданого 02.03.2008 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] 02.03.2008 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 328, з присвоєнням після реєстрації шлюбу прізвища [PERSON] та [PERSON] відповідно (а.с. 25). Квитанції від 24.11.2016 року підтверджують поштові витрати позивача на суму 172,80 грн. (а.с. 26). Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САТ 101548, видане Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області, вказує, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки RENAULT KANGOO р.н. АВ1949ВX, 2008 року випуску.(а.с. 27). Згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 06.02.2017 року, вбачається, що [PERSON] зверталася до директора Вінницької обласної дирекції ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» з проханням перерахувати страхове відшкодування по її справі, згідно автотоварознавчого дослідження № 3262/16-21 від 07.12.2016р. (а.с. 40). Зміст виписки по рахунку № 4149497857984712 [PERSON] вказує, що 12.05.2017 року на рахунок було зараховано 47710,02 грн., призначення платежу: відшкодування згідно страхового акту 160000089609 від 05.05.17 р. (а.с. 38). Згідно копії листа № 2545, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» повідомляє [PERSON] про те, що після розгляду наданих до компанії документів, за страховим випадком, що стався 14.11.2016 року, було складено Страховий акт № 160000089609 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 47710,02 грн. Також додатково повідомляється, що у звязку з виплатою страхового відшкодування не на рахунок платника ПДВ, з вартості робіт, матеріалів та запасних частин було утримано суму ПДВ. Після надання документів, що підтверджують виконання ремонтних робіт платником ПДВ та відновлений транспортний засіб для фото фіксації, Страховиком буде переглянуто питання щодо доплати страхового відшкодування (а.с. 39). Норма ст. 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частина 1 ст. 1166 ЦК України визначає, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 3 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі по тексту Закон № 1961-IV) прописує, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Норма ст. 9 Закону № 1961-IV вказує, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Вимоги ст. 12 Закону № 1961-IV визначають, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. Зміст ст. 22 Закону № 1961-IV вказує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог ст. 29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Випадки, коли страховик не повинен відшкодовувати шкоду, вичерпно передбачаються в нормі ст. 32 Закону № 1961-IV, а саме: відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону; шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну життю та здоров'ю пасажирів, які знаходилися у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та які є застрахованими відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України "Про страхування" ( 85/96-ВР ); шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, заподіяну при використанні забезпеченого транспортного засобу під час тренувальної поїздки чи для участі в офіційних змаганнях; шкоду, яка прямо чи опосередковано викликана чи якій сприяли іонізуюча радіація, викликане довільним ядерним паливом радіоактивне отруєння, радіоактивна, токсична, вибухова чи в іншому відношенні небезпечна властивість довільної вибухової ядерної сполуки чи її ядерного компонента; шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; шкоду, заподіяну пошкодженням або знищенням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди антикварних речей, виробів з коштовних металів, коштовного та напівкоштовного каміння, біжутерії, предметів релігійного культу, картин, рукописів, грошових знаків, цінних паперів, різного роду документів, філателістичних, нумізматичних та інших колекцій; шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона відбулася внаслідок масових заворушень і групових порушень громадського порядку, військових конфліктів, терористичних актів, стихійного лиха, вибуху боєприпасів, пожежі транспортного засобу, не пов'язаної з цією пригодою; шкоду, заподіяну життю та здоровю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Аналіз наведених вище норм законодавства не дає підстави вважати, що страховик не повинен відшкодовувати шкоду в розмірі, що стосується сплати ПДВ при здійсненні відновлювального ремонту забезпеченого пошкодженого транспортного засобу. За даних обставин, враховуючи надані суду докази, суд вважає, що дорожньо-транспортна пригода, під час якої позивачу було завдано шкоди його майну мала місце, при цьому причиною ДТП стали винні дії особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, оскільки така особа правомірно володіла згідно договору страхування забезпеченим транспортним засобом, в силу чого позивачу було завдано матеріальних збитків в розмірі 79973 грн. 14 коп., що підтверджується відповідним висновком експерта, які страховик, в розумінні вимог Закону № 1961-IV та передбаченого договором страхування розміру страхової суми за шкоду, заподіяну майну, що в даному випадку становить 100000 грн. 00 коп. - зобовязаний виплатити потерпілій особі, при цьому особливості ведення господарської діяльності відповідачем та інших осіб, в тому числі щодо обовязку сплачувати ПДВ не повинно впливати та ставити в залежність механізм виплати відповідного страхового відшкодування потерпілій особі в частині складової розміру відшкодування витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, яка стосується сум коштів щодо сплати ПДВ, що не передбачається та суперечить як умовам укладеного відповідного договору страхування, так і вимогами Закону № 1961-IV, в силу чого, беручи до уваги часткову сплату відповідачем страхового відшкодування позивачу в розмірі 47710 грн. 02 коп., суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення з стягненням з відповідача на користь позивача 32263 грн. 12 коп. (79973,14 47710,02 = 32263,12). Разом з тим, додержуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, та розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення на свою користь із відповідача витрат по оплаті телеграм за виклик зацікавлених осіб для огляду експертом пошкодженого автомобіля в розмірі 172 грн. 80 коп. задоволенню не підлягають, оскільки, враховуючи те, що такі витрати, в розумінні вимог ст. 22 ЦК України, хоча і є реальними збитками, які позивач поніс у звязку з необхідністю відновлення свого порушеного права, - проте відшкодування страховиком такого виду витрат не передбачені вимогами Закону № 1961-IV як шкода, яку повинен відшкодовувати страховик, що не позбавляє позивача звернутись до суду в загальному порядку та предявити вимоги безпосередньо до винної особи щодо стягнення завданої відповідної матеріальної шкоди. Щодо компенсації судових витрат, то суд враховує надані позивачем докази сплати судового збору в розмірі 800 грн. 00 коп. (а.с. 1), наданий представником позивача [PERSON] виконаних робіт з обґрунтуванням та розрахунком витрат, повязаних з наданням правової допомоги, які підтверджують те, що представник позивача потратив на надання правової допомоги позивачу 8 год. 50 хв., враховує квитанцію № 3 від 26.01.2017 року щодо сплати позивачем своєму представнику 5000 грн. 00 коп. (а.с. 31), що з врахуванням норми ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вказує та підтверджує документально понесені позивачем судові витрати в розмірі 5800 грн. 00 коп., які підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України. При цьому, заявлені позивачем судові витрати в розмірі 634,32 грн., що є витратами позивача за оплату проведеного автотоварознавчого дослідження № 3262/16-21 від 07.12.2016 року, яке проводилось та відповідно оплачувалось позивачем до звернення позивача з даним позовом до суду розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України, як того вимагає позивач, не підлягають, оскільки такі витрати - не є судовими витратами в розумінні вимог ст. 79 ЦПК України, так як під час розгляду даної справи судом не було призначено проведення жодної судової експертизи, витрати за проведення якої охоплюються площиною дії п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, натомість, такі витрати, в розумінні вимог ст. 22 ЦК України - є реальними збитками, які позивач поніс у звязку з необхідністю відновлення свого порушеного права, що може бути предметом окремого судового розгляду в разі звернення позивача до суду в загальному порядку та предявлення вимог безпосередньо до винної особи щодо стягнення завданої відповідної матеріальної шкоди. На підставі наведеного та

Outcome: partial