Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 11.11.2006 року відділом РАЦС Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку був зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] Протягом останніх декількох років стосунки між ними погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що супроводжувалось частими конфліктами. Відповідачка проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, тому примирення вважає не можливим. За час шлюбу вони з відповідачкою придбали наступне майно : автомобіль Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість якого становить 142355,50 грн., автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача по справі; та автомобіль Ford Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ринкова вартість якого становить 135302 грн., автомобіль перебуває у фактичному володінні позивача. Позивачка зазначає, що вказане майно є спільно нажитим майном подружжя та просить поділити вказане майно, виділивши в особисту приватну власність [PERSON] автомобіль Ford Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в особисту приватну власність [PERSON] виділити автомобіль Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. В судове засідання позивач не з'явився, просив справу слухати без його участі та участі представника ( а. с. 28). Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, наполягаг на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з'явився в судове засідання, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.11.2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 963 ( а. с. 6). Від сумісного проживання сторони дітей не мають. Судом встановлено, що з 2015 року між сторонами фактично припинились шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя, з того часу проживають окремо. Примирення між сторонами неможливо. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, зокрема той факт, що сторони тривалий час проживають окремо, примирення між ними неможливо, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог в частині поділу сумісно нажитого майна, то суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: - автомобіль Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача по справі, зареєстрований за [PERSON] ( а. с. 14) . - автомобіль Ford Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль перебуває у фактичному володінні позивача та зареєстрований за [PERSON] ( а. с. 14). Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість автомобіля Ford Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 21.06.2018 року становить 144059,10 грн.; ринкова вартість автомобіля Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 21.06.2018 року становить 169851,49 грн. ( а. с. 31-32). Згідно зі ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, з винятком виключеного з цивільного обороту ( ч. 1 ст. 61 СК України). Здійснення права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжям. Право подружжя на поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.. 69 СК України. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки ( частина друга статті 364 ЦК України). Згідно роз"яснень п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з"ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім"я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї. Відповідно до п.22постанови Пленуму поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК Українитаст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За змістом ст.ст.69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про те, що обидва транспортні засоби є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані в період перебування сторін по справі у шлюбі. Позивач просив автомобілі виділити в особисту приватну власність , враховуючи встановлений між сторонами порядок користування автомобілями, зокрема, позивачу виділити автомобільFord Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться у його володінні, в особисту приватну власність [PERSON] виділити автомобіль Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться у володінні останньої. Отже, транспортні засоби, зазначені у позовній заяві, вартість яких визначена звітом про оцінку майна слід поділити між подружжям з врахуванням законних інтересів кожної із сторін, тобто з урахуванням встановленого сторонами порядком користування автомобілями, та грошової компенсації до рівності їх часток. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог . Однак вимоги сторонами заявлені в такий спосіб, що не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, тому суд згідно ч.2 ст.5 ЦПК України відповідно до викладених в позовах вимог подружжя визначить у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Поділ майна подружжя є предметом позову, а запропонований позивачем варіант його поділу є способом поділу цього майна, тому зазначення в резолютивній частині рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації рівності часток в майні подружжя 12896,19 грн. та зазначення про припинення спільної сумісної власності подружжя не є виходом за межі позовних вимог . Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині поділу майна, зокрема вважає поділити сумісно нажите майно подружжя, виділивши позивачу в особисту приватну власність автомобільFord Focus, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 144059,10 грн., відповідачці - автомобіль Kia Seed 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 169851,49, стягнувши при цьому з відповідачки [PERSON] на користь позивача в рахунок компенсації рівності часток 12896,19 грн.((169851,49- ( 169851,49 + 144059,10):2) = 169851,49 - 156955,295( частка кожного з подружжя) = 12896,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved