Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

28 грудня 2015 року державний вищий навчальний заклад " Херсонське морехідне училище рибної промисловості" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] 1164 грн 50 коп. заборгованості за навчання відповідно до договору №20кс-13д від 01 вересня 2013 року. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 01 вересня 2013 року між вищим навчальним закладом "Херсонське морехідне училище рибної промисловості Керчинський державний морський технологічний університет" правонаступником якого є державний вищий навчальний заклад "Херсонське морехідне училище рибної промисловості", з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений договір про навчання на контрактній основі №20кс-13д, згідно з яким сину відповідачки [PERSON], надавалися послуги з отримання освіти за спеціальністю судоводіння на морських шляхах 5.07010401» з 2013 року з оплатою 39092 грн за весь період навчання. Наказом №362 від 14 серпня 2013 року сина відповідачки було зараховано до навчального закладу, а наказом №85 від 17 березня 2014 [PERSON] було відраховано за невиконання навчального плану. Оскільки за період навчання з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року відповідачка мала сплатити 4886 грн 50 коп., а сплатила лише 3722 грн, навчальний заклад звернувся з позовом до суду. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 21, 22). Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його представника (а.с. 23). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, клопотань та заяв не надала. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 вересня 2013 року між вищим навчальним закладом "Херсонське морехідне училище рибної промисловості Керчинський державний морський технологічний університет" правонаступником якого є державний вищий навчальний заклад "Херсонське морехідне училище рибної промисловості", з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений договір про навчання на контрактній основі №20кс-13д, за умовами якого університет бере на себе зобовязання надати сину відповідачки [PERSON] навчальні послуги з отримання освіти за спеціальністю судоводіння на морських шляхах 5.07010401» з 2013 року, а [PERSON] здійснює вчасну і повну оплату вказаних послуг (а.с. 3-4). За змістом п. 4.2 Договору, вартість навчальних послуг складає 39092 грн: 9773 грн за перший рік навчання; 9773 грн за другий рік навчання; 9773 грн за третій рік навчання; 9773 грн за четвертий рік навчання. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що замовник за надання освітніх послуг вносить плату одноразово за весь курс навчання або кожного семестру рівними частинами (по 50% річної вартості) поточного року, в якому надається освітня послуга з 1 по 20 вересня та 1 по 20 січня відповідно. Згідно з п. 4.5 Договору, при відрахуванні курсанта, за академічну заборгованість, кошти внесені за навчання, Виконавець не повертає. З матеріалів справи вбачається, що Наказом №85 від 17 березня 2014 року сина відповідачки [PERSON], було відраховано за невиконання навчального плану (а.с. 7). Згідно з довідкою, наданою бухгалтерією училища, заборгованість [PERSON] по сплаті за навчання в першому семестрі 2013 року складає 1164 грн 50 коп. (а.с. 5). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідачка умови контракту щодо оплати наданих послуг не виконала, має заборгованість перед училищем, хоча освітня послуга в першому семестрі 2013 року була надана, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 1218 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1888 від 21 грудня 2015 року, доданим до матеріалів справи (а.с.1). Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позовні вимоги університету підлягають задоволенню, судовий збір стягується з відповідачки. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачки суму заборгованості за контрактом та судові витрати.

Outcome: approved