Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

10 квітня 2017 р. позивачі звернулися до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень просили визнати за кожним з співпозивачем у порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/2 частки комплексу будівель загальною площею 1170,8 кв..м., який розташований за адресою [ADDRESS], зокрема, по 1/2 частці виробничого цеху, Літ. Б-1, загальною площею 59,7 кв.м.; по 1/2 частці магазину, Літ. Ж-1, загальною площею 57,9 кв.м.; по 1/2 частці прохідної, Літ. З-1, загальною площею 5,9 кв.м.; по 1/2 частці виробничого цеху, Літ. А-1, загальною площею 502,1 кв.м.; по 1/2 частці гаражу-сараю, Літ. В-1, загальною площею 135,5 кв.м.; по 1/2 частці сараю, Літ. Г-1, загальною площею 28,8 кв.м.; по 1/2 частці сараю, Літ. Е-1, загальною площею 152,3 кв.м.; по 1/2 частці теплиці, Літ. Д-1, загальною площею 228,6 кв.м., які розташовані за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що за життя їх батько [PERSON] за договорами купівлі-продажу набув у власність в тому числі вказані приміщення, встигнувши їх лише інвентаризувати, так як на той час не потребувалося державної реєстрації його права власності. [INFO] батько помер. Позивачі є єдиними спадкоємцями всього його майна. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на дані будівлі, в розумінні діючого закону. В даний час позивачі змушені звернутися до суду, оскільки їх права не визнаються і вони не можуть розпоряджатися своєю власністю. У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши через канцелярію суду заяви з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити з наведених мотивів. Представник відповідача Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника ради. Представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Довжик» [PERSON]надав письмові пояснення, в яких одночасно заявив про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі їх представника. В письмових поясненнях вказав, що СТОВ «Довжик» є правонаступником радгоспу Довжанський. Під час відчуження спірних приміщень теперішній директор СТОВ «Довжик» [PERSON] був директором радгоспу «Довжанський», ним дійсно підписувалися договори купівлі продажу приміщень колгоспу із [PERSON], як фізичною особою так і як з директором ТОВ «Факел ЛТД». Було відчужено столярний цех та контору, майстерні, бригадний дім, погреб, колодязь. [PERSON] проводив їх ремонт та реконструкцію, після чого приміщення були прийняті в експлуатацію, а згодом у 2009 році були інвентаризовані БТІ, свої ж приміщення, що лишилися у колгоспі після часткового продажу приміщень, СТОВ «Довжик» інвентаризувало лише у 2013 році. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.05.1978 р., серії [NUMBER]. [PERSON], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.02.1981 р., серії [NUMBER]. 19 серпня 1998 року між ТОВ «Факел ЛТД» та [PERSON] був укладений договір у простій письмовій формі про продаж будівель, зокрема цех з переробки сільгосппродукції та цех з переробки субпродуктів і кишкової сировини після реконструкції (які мали назву майстерні, бригадний дім, погреб, колодязь), а також гараж-сарай, теплицю, прохідну та сарай (2 шт.). Згідно з наказом №147 від 19.06.1992 р. Радгоспу «Довжанський» «Про продаж майна радгоспу», випискою з протоколу №7 засідання Ради трудового колективу від 15.06.1992 р., актом від 29.12.1992 р., затвердженого головою Довжицької сільської ради було прийнято рішення про продаж за 15 000 рублів (остаточна вартість) столярного цеху та контори [PERSON]. 29.12.1992 р. [PERSON] через касу Радгоспу «Довжанський» вніс 15 000 рублів, що підтверджується накладною №1431. За життя [PERSON] здійснив інвентаризацію придбаних приміщень. Так, за заявою [PERSON], що діяв згідно доручення від 09.12.2008 року в інтересах [PERSON], КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району Харківської області» було заведено інвентаризаційну справу №376 приміщень за адресою [ADDRESS]. Згідно зведеного акту вказаний комплекс будівель складається з приміщень виробничого цеху літ.А1, гаражу - сараю літ. В-1; сараю літ.Г-1; теплиці літ.Д-1; сараю літ.Е-1; прохідної літ.З-1, виробничого цеху літ.Б-1, магазину літ.Ж-1. На підтвердження факту зміни цільового призначення контори на продовольчий магазин, свідчать положення висновку №16 від 19.12.1995 р., який був виданий Золочівською СЕС [PERSON] з дозволом на реконструкцію приміщення контори Радгоспу «Довжанський» під продовольчий магазин. 15 липня 2005 р. було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.07.2005 р. серія [NUMBER], яке видане Феськівською сільською радою Золочівського району Харківської області 01.08.11 р. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 01 серпня 2011року. За інформацією Феськівської сільської ради Золочівського району Харківської області від 13 червня 2017 року вих.№02-30/295 на момент смерті [PERSON] [INFO] разом із ним проживали та були зареєстровані колишня дружина [PERSON], син [PERSON] Згідно довідки Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 21 вересня 2012 року після смерті [PERSON] Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області була заведена спадкова справа, із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого [PERSON] Постановою Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 03.03.16 р. №168/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку комплексу будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS], з мотивів відсутності правовстановлюючих документів. Постановою Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.03.17 р. №698/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку комплексу будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS], з мотивів відсутності правовстановлюючих документів. Відповідно до Розпорядження Довжицького сільського голови від 31.12.15 р., майдан 3-х Комунарів було перейменовано на Центральний майдан. З довідки СТОВ «Довжик» від 03 серпня 2017 року вбачається, що радгосп «Довжанський» було реорганізовано у СТОВ «Довжик» згідно протоколів загальних зборів, відповідне підприємство як правонаступник зареєстроване розпорядженням Золочівської РДА від 04 вересня 1997 року №493. З наданих суду технічних паспортів КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району Харківської області» (інвентаризаційна справа № 376) комплекс будівель загальною площею 1170,8 кв..м., розташований за адресою [ADDRESS], зокрема, складається з приміщень виробничого цеху, Літ. Б-1, загальною площею 59,7 кв.м.; магазину, Літ. Ж-1, загальною площею 57,9 кв.м.; прохідної, Літ. З-1, загальною площею 5,9 кв.м.; виробничого цеху, Літ. А-1, загальною площею 502,1 кв.м.; гаражу-сараю, Літ. В-1, загальною площею 135,5 кв.м.; сараю, Літ. Г-1, загальною площею 28,8 кв.м.; сараю, Літ. Е-1, загальною площею 152,3 кв.м.; теплиці, Літ. Д-1, загальною площею 228,6 кв.м., які розташовані за адресою [ADDRESS]. При вирішенні спору суд виходить з того що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного кодексу УРСР, Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України «Про власність». Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлює порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ЦК України та Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до моменту набрання чинності вказаними актами виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» (в редакції закону від 11.04.1995 р.) громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст. 42 ЦК УРСР (в редакції від 27.12.1996 р.) угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Стаття 154 ЦК Української РСР обумовлює форму договору, так коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Стаття 128 ЦК Української РСР визначає, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Статті 224, 227 ЦК Української РСР, встановлюють, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Таким чином, судом встановлено, що відповідно до п. 3.2. Договору купівлі - продажу від 19.08.98 р. право власності до Покупця переходить у момент підписання даного договору. Нотаріальне посвідчення угод купівлі-продажу станом на момент придбання [PERSON] приміщень вимагалося лише для житлових будинків. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] в розумінні положень ст. 42, 47, 128, 154, 224, 227 ЦК УРСР за життя набув права власності на вищезазначений комплекс нежитлових будівель за адресою [ADDRESS] у відповідності до діючого на момент укладення договору купівлі-продажу законодавства, але не провів його державну реєстрацію, водночас виникнення права власності на той час не залежало від державної реєстрації. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов, у тому числі комплекс будівель що розташований за адресою: [ADDRESS]. Даний комплекс будівель складається, з виробничого цеху літ.А1; виробничого цеху літ.Б-1; гаражу - сараю літ. В-1; сараю літ.Г-1; теплиці літ.Д-1; сараю літ.Е-1; магазину літ.Ж-1; прохідної літ.З-1. На момент смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його сини [PERSON] та [PERSON], які відповідно до положень ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України прийняли спадщину, відповідно з моменту відкриття спадщини набули у власність в рівних частках комплекс будівель загальною площею 1170,8 кв..м., який розташований за адресою [ADDRESS]. Реалізуючи своє право на спадщину позивачі звернулися до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з відповідними заявами про отримання відповідного свідоцтва, проте через відсутність правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" їм нотаріусом було відмовлено, відтак права позивачів підлягають захисту, обраний ними спосіб відповідає допущеному порушенню. Відповідно до ч.1, 4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи викладене та одночасно беручи до уваги визнання відповідачами позову, та вважаючи, що даним визнанням не порушуються права та інтереси інших осіб, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved