Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності, виключення майна зі складу спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що він з листопада 1999 року по 20.06.2016 року, проживав однією сімєю, з [PERSON], [INFO], як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] являється її син [PERSON], проте позивач вважає себе чоловіком та спадкоємцем після смерті спадкодавця, тому 21 листопада 2016 року звернувся із заявою до Першої черкаської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 20.06.2016 року. За час спільного проживання, він з померлою [PERSON] за спільні кошти 08.05.2015 року придбали 47/100 частини будинку та земельну ділянку площею 0,0244 га, кадастровий номер 7110123700:03:014:0078, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою пров. Маяковського,11, в м. Черкаси на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]. Право власності на дане домоволодіння та земельну ділянку було оформлено на [PERSON]. Крім того, позивач працював у весь час спільного проживання з [PERSON]А на різних роботах, що підтверджується трудовою книжкою, також позивач позичав кошти на придбання будинку, що підтверджується розпискою та показами свідків. З 01.03.2016 року він являюся фізичною-особою підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Протягом всього часу спільного проживання вказаний будинок був добудований та приведений у більш придатний для проживання стан. Зокрема, було добудовано веранду, зроблено ремонт, придбано нове майно та необхідні побутові прилади для комфортного життя. Факт проживання однією сімєю як чоловіка і дружина без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS] позивача разом з [PERSON] у період з листопада 1999 року по 31.10.2007 року поквартальною карточкою, копією паспорта позивача на сторінці місця проживання та даний факт можуть підтвердити свідки; у період з 13.12.2004 року по 10.12.2014 року позивач разом з [PERSON] проживав та вів спільне господарство за адресою м. Черкаси вул. Благовісна, 493, що підтверджується [PERSON] опитування сусідів від 24.11.2016 року № 1315, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Кривалівський» та [PERSON] опитування сусідів від 22.11.2016 року № 11117, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний» , що підтверджує факт проживання у цивільному шлюбі та ведення господарства з [PERSON] з 23.05.2015 року по 20.06.216 року за адресою пров. Маяковського, 11, в м. Черкаси. Також дані факт можуть підтвердити свідки та фотокартки які були зроблені під час спільного відпочинку, святкування з спільними друзями та сімейні фото. Тому, позивач просить суд встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнати за ним право власності на майно, як на частку в спільній сумісній власності та виключити майно зі складу спадщини. Відповідач [PERSON] скерував до суду заперечення в яких вказував, що [PERSON] намагається довести, що він проживав однією сім"єю з [PERSON] з листопада 1999 року по 20.06.2016. При цьому, обґрунтовує цю частину вимог виключно нормами СК України, який вступив в дію з 01.01.2004, грубо порушуючи ст. 58 Конституції України, не звертає увагу на принцип дії законів у часі та Рішення Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 у справі № 1-7/99. Такий підхід є неправильним і порушує норми чинного законодавства. Крім цього, вважає , що акти, на які посилається позивач, як на доказ спільного проживання однією сімєю з матірю відповідача з 11.1999 по день її смерті стосуються періоду з 13.12.2004 -10.12.2014 та 23.05.2015-20.06.2016. Відповідач вказує, що для їхньої сімї [PERSON] не чужа людина і деякий час він дійсно проживав з покійною однією сімєю, однак не так багато. Більше того, сам по собі факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю, навіть більше 5-ти років до часу відкриття спадщини, автоматично не породжує права на визнання майна, де він зареєстрований та проживав разом із покійною, обєктом права спільної сумісної власності. Він повинен довести, що він вкладав гроші в придбання цього майна. Таких доказів на підтвердження позовних вимог в справі не має. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців свідчить про те, що позивач став ФОП лише на початку 2016 року, але не надав суду довідки про доходи від цієї діяльності. Також надана копія трудової книжки, але знову доходи не підтверджені. Так і не зрозуміло, які ж кошти [PERSON] вкладав в придбання жилого будинку та земельної ділянки по провул. Маяковського, 11 в м. Черкаси, на частину яких претендує, як на обєкт спільної сумісної власності, з чим відповідач не погоджується. Стверджує, що нерухоме спірне майно, в повному обсязі є спадковим майном, яке належало на час відкриття спадщини його померлій матері [PERSON] Це її особисте майно і позивач до нього не мав і не має жодного відношення. Я це підтверджу не тільки показами свідків, але і письмовими доказами придбання майна за власні кошти. Вважає, що його матір померла від тяжкої хвороби і мала час до смерті вирішити долю спадкового майна. Вона не залишила заповіту, знаючи, що єдиним спадкоємцем за законом є її син. Поховання відбувалося за гроші, які відповідач особисто дав [PERSON] Організацією поховання дійсно займався він, оскільки йому було легше це робити і морально, і фізично. Відповідач не заперечує участь [PERSON] в організації поховання матері відповідача. Однак, це ніяким чином не доводить його позовні вимоги стосовно визнання спірного нерухомого майна, спільним сумісним. Спільним сумісним може бути лише рухоме майно ( предмети домашнього вжитку, побутові прилади), які були дійсно придбані за спільні кошти покійної та позивача. Вважає, що підстав для задоволення позову не має, а тому [PERSON] необхідно відмовити повністю в задоволенні його позовних вимог. У судовому\~засіданні позивач\~та його\~представники \~адвокати [PERSON]\~та [PERSON], позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Позивач суду пояснив, що в 1999 році він почав спільно проживати з померлою [PERSON] та її сином [PERSON] в квартирі останнього, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В 2001 році [PERSON] поїхав працювати до Португалії, де працював до 2003 року. В цей період був придбаний будинок по вул. Благовісна, 493, що в м. Черкаси. Позивач стверджує, що на його придбання він надав 10 тис. грн. Пізніше вони займались його ремонтом, після закінчення якого в грудні 2004 року переїхали до вказаного будинку. В грудні 2014 року [PERSON] продала будинок, а в 2015 році вона купила інший будинок по пров. Маяковського 11, на купівлю якого були наявні кошти в розмірі 30 тис. дол. США від продажі попереднього будинку, крім того він ще позичив 17 тис. дол. США. В 2015 році стало відомо, що [PERSON] має онкологічне захворювання, а 20.06.2016 остання померла. Позивач вважає, що все майно, яке залишилось після смерті [PERSON] є спільним майном подружжя, половина якого належить йому, тому просить виключити майно зі складу спадщини та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного майна. Відповідач та його представник [PERSON] проти позову заперечували. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно позивач [PERSON] деякий час проживав разом з його матірю, проте, не такий тривалий перод, як зазначено в позові. Крім того, вважає, що все спадкове майно належало саме його померлій матері, оскільки воно було придбано за її особисті кошти, тому факт спільного проживання не може бути підставою для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Його матір померла від тяжкої хвороби, якою хворіла протягом тривалого часу, тому вона мала можливість вирішити долю спадкового майна. Проте, вона не залишила заповіту, знаючи, що єдиним спадкоємцем за законом є її син. Поховання відбувалося за гроші, які відповідач особисто дав [PERSON] Організацією поховання дійсно займався позивач, оскільки йому було легше це робити і морально, і фізично. Відповідач не заперечує участь позивача в організації поховання його матері. Однак, це ніяким чином не доводить його позовні вимоги стосовно визнання спірного нерухомого майна спільним сумісним. Відповідач визнав, що спільним сумісним може бути лише рухоме майно (предмети домашнього вжитку, побутові прилади), які були дійсно придбані за спільні кошти покійної та позивача, тому відповідач готовий добровільно розглянути питання його поділу, навіть, в позасудовому порядку. Вислухавши сторони, пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла 20.06.2016 у віці 66 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 21.06.2016 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Головного територіального управління юстиції у Черкаській області серії І-СР №283864. Після смерті [PERSON] першою Черкаською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 291/2016. Син померлої [PERSON] - [PERSON] народився 26.03.1978 року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], даний факт підтверджено свідоцтвом про народження серії І-СР №470184. Внаслідок наступної реєстрації шлюбу прізвище померлої [PERSON] було змінено на [PERSON], що вбачається з витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.05.2017 в якому вказано, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 02.11.1989, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], 04.07.2016, як син померлої та спакдкоємець першої черги звернувся з заявою до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] Також з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 21.11.2016 до Першої Черкаської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON], оскільки останній вважає себе спадкоємцем четвертої черги, так як проживав із спадкодавцем останніх п"ять років до часу відкритя спадщини. Йому розяснено нотаріусом про необхідність надати нотаріальній конторі рішення суду про встановлення факту проживання однією сім"єю з померлою [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 47/100 частин житлового будинку №11 по провулку Маяковського в місті Черкаси та земельна ділянка площею 0,0244 га за цією ж адресою, які належали померлій на підставі договорів купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 08.05.2015, посвідчених приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] купила 47/100 частин житлового будинку №11 по провулку Маяковського в місті Черкаси та земельну ділянку площею 0,0244 га. Також даний факт підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотекк, Єдиного реєстру забороно відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON] станом на 21.12.2016 була власником земельної ділянки площею 0,0244 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, гсподарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Маяковського 11 та 47/100 частин будинку за цією ж адресою. Тому [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду та на підтвердження того, що проживав з померлою [PERSON] надає наступні докази. З паспорту громадянина України серії НС 947035, виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [INFO], починаючи з 26.09.2015, що підтверджується відповівдною відміткою. З попередніх відміток про реєстрацію місця проживання вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], починаючи з 05.12.2007, та знятий з реєстрації 10.12.2014, адресою попереднього місця реєстрації була [ADDRESS], за якою позивач був зареєстрований 27.12.2000 та знятий з реєстрації 31.08.2007. За адресою [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та починаючи з 27.12.2000 [PERSON], що підтверджується поквартирною карткою на квартиру, що знаходиться за вищевказаною адресою. Суду наданий акт опитування сусідів від 24.11.2016 № 1315, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Кривалівський», в якому вказано, що позивач [PERSON],в період з 13.12.2004 по 10.12.2014 проживав разом з [PERSON] за адресою м. Черкаси вул. Благовісна, 493. Актом опитування сусідів від 22.11.2016 № 11117, який затверджений головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний», підтверджено, що позивач проживав з [PERSON] з 23.05.2015 по 20.06.216 за адресою пров. Маяковського, 11, в м. Черкаси. Позивач [PERSON] в своєму позові стверджує, що в період спільного проживання з [PERSON] в нього були наявні кошти, які він надавав померлій на придбання будинку та на його ремонт. На підтвердження цього позивач надає наступні документи. Трудову книжку на імя позивача [PERSON] з якої вбачається, що останній в період з 14.04.2000 по 14.06.2004 не працював. Після чого, 14.06.2004 був тимчасово прийнятий на роботу інженером з навколишнього серидовища в службу головного інженера, 28.08.2007 звільнений за власним бажанням, 29.08.2007 призначений на посаду спеціаліста першої категорії відділу екології та раціонального природокористування міськвиконкому, 22.11.2007 звільнений за угодою сторін. 13.12.2007 розпочата виплата допомоги по безробіттю, яка була припинена05.11.2008. Після чого, 02.08.2010 прийнятий на роботу в ЧРУПНВ на посаду заступника директора, 17.10.2011 звільнений у звязку з ліквідацією підприємства. 01.03.2012 прийнятий на роботу в ТОВ «ЕЦПНВ ПТ» на посаду заступника начальника. Позивач [PERSON], починаючи з 2008 року отримує пенсію, що підтверджується довідками з Управління ПФУ, розмір пенсії у 2008 році складав 1222,96 грн., який періодично збільшувався та у 2016 році складав 1707,38 грн. В матеріалах цивільної справи наявна копія розписки [PERSON], про отримання в борг 03.05.2015 17000 доларів у гр.[PERSON], та копія розписки з участю вищезгаданих осіб про отримання у борг 15\~000 грн. У той жк час, суд критично оцінює вказані докази, оскільки вони надані позивачем після початку розгляду справи по суті, крім того оригінали вказаних розписок суду надані не були, [PERSON], заявлений позивачем як свідок, до суду не зявився, пояснень не надав, тому суд вважає даний доказ не належним в розумінні ст. 76-80 ЦПК України. З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець датою внесення запису є 01.03.2016. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] (колишня дружина позивача [PERSON]О.), в якій вказано, що між [PERSON] та [PERSON] 21.11.1995 розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу, за усною домовленістю з [PERSON], вона в грудні 2001 року сплатила позивачеві кошти в сумі 10\~000 грн. за ? частину квартири [ADDRESS], що перебувала у їхньому спільному користуванні. Основним наймачем даної квартири являвся [PERSON], який наприкінці 2000 року переоформив на [PERSON] особовий рахунок на дану квартиру. Заява датована 26.09.2017 та засвідчено справжність підпису [PERSON], приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] Позивачем [PERSON] надана виписка із рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси №601 від 30.11.2000 з якої вбачається, що особовий рахунок найму трикімнатної квартири [ADDRESS] було переоформлено на [PERSON]. [PERSON], надав договір - замовлення № 1427 на організацію та проведення поховання від 21.06.2016 року, фіскальні чеки та накладну на придбання ритуальних атрибутів, необхідних для церемонії поховання. В данному договорі замовником зазначений позивач [PERSON] Відповідач [PERSON], вказував, що для придбання будинку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Маяковського, 11, його матір мала особисті кошти, які отримала з продажу іншого будинку, який був у неї та надав договори, відповідно до яких [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: м. Черкаси вул. Благовісна, 493, що підтверджується договором купівлі- продажу від 06.02.2002, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 495 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна 493, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку виданного 14.04.2008. В подальшому [PERSON] 8.12.2014 продала житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 495 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 493, що підтверджується договорами купівлі-продажу посвідчених державним нотаріусом Першої Черкаської держаної нотаріальної контори [PERSON] З листа Упраління Пенсійного фонду України в м. Черкасах, Черкаської області №9099/11 віід 01.06.2017 вбачається, що в період з 06.08.1999 по 30.06.2017 пенсійні виплати [PERSON] становили за 1999 рік 349,01 грн., за 2000 911,70 грн., за 2001 1307,00 грн., за 2002 1664,10 грн., за 2003 1751,40 грн., за 2004 2512,76 грн, за 2005 4082,97 грн., за 2006 -4\~473,47 грн., за 2007 5\~954,62 грн., за 2008 7\~625,25 грн., за 2009 -8\~391,60 грн., за 2010 -9781,04 грн., за 2011 -10473 грн., за 2012 -12\~179,04 грн., за 2013 13 254,04 грн., за 2014 13859,04 грн., за 2015 -14359,04 грн., за 2016 7791,52 грн. З паспорту громадянина України, для виїзду за кордон на імя [PERSON] вбачається, що останній перебував за кордоном в період з 12.09.2001 по 17.04.2002. В судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили наступне. [PERSON] суду повідомила, що вона проживає [INFO], знайома з [PERSON] з 1988. У 2000 - 2001 роках він познайомив її з [PERSON], представив своєю дружиною. Вона часто бачила їх разом. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] постійно ходив до неї в лікарню, піклувався про неї. Хоча свідок і не була в гостях у [PERSON] та [PERSON], але спілкувались вони постійно. [PERSON] дома працював над якимись проектами, за які отримував гроші, а про доходи [PERSON] їй нічого невідомо. Про купівлію будинку по пров. Маяковського Піскарьов та [PERSON] їй говорили, але у якому він був стані, вона не обізнана. Зустрічала позивача та [PERSON] навесні 2015, коли вони їхали до магазину "Епіцентр" за будматеріалами для ремонту будинку. Пісарьова та [PERSON] сприймала як чоловіка і дружину. Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає [INFO] та [PERSON] у 2004 році придбали будинок 493 по вул.Благовісній в м.Черкаси, зробили ремонт та черз півроку переїхали у нього проживати, де жили до 2014 року. Вони проживали як чоловік та жінка, разом господарювали на подвір"ї. [PERSON] простійно мешкав з [PERSON], вони разом ходили в гості. Син [PERSON] - [PERSON] часто приїздив в гості. Щодо матеріального стану [PERSON] та [PERSON] нічого пояснити не може, оскільки з цього питання не обізнана. Знає, що [PERSON] купували будинок самостійно, але проживала в ньому разом с позивачем. З пояснень\~[PERSON],\~вбачається,\~що вона\~проживає в\~[INFO],\~[PERSON] та\~[PERSON] її колишні сусіди. Вона з ними товаришувала, часто ходили в гості один до одного та на свята. Будинок придбала [PERSON] самостійно приблизно у 2004 році. Їй відомо, що на його придбання були витрачені гроші самої [PERSON] та її сина [PERSON], які він заробив за кордоном. Після придбання будинку в ньому проводився ремонт, [PERSON] допомагав його роботи. Позивач з [PERSON] тривалий час прожили в цьому будинку разом, а потім [PERSON] поїхала до сина в Харків. Казала, що має намір придбати там квартиру для сина та для себе. Будинок вона продавала сама, оскільки на той момент жила в ньому одна. Чому не мешкав [PERSON] свідок не знає, про скандал між ними нічого не чула. Після повернення із Харкова [PERSON] повідомила, що придбала будинок в районі вул.Воровського, куди і запросила. У подальшому сказала, що [PERSON] ([PERSON]О.) повернувся. Будинок був з ремонтом у гарному стані. Влтіку 2015 року вона була в гостях у [PERSON] На той час [PERSON] також вже мешкав в цьому будинку. [PERSON] розповідала, що у придбаному будинку добудувала веранду і для цього запрошувала будівельників. Про хворбу [PERSON] не була обізнана і на її поховонні присутньою також не була. Відомо, що [PERSON] матеріально не була ні від кого залежна, так як мала власні кошти. [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з 1992, а [PERSON] з 1999-2000 років, знає її сина [PERSON]. Ходила до них в гості у квартиру в будинку по вул. Чехова, а потім [PERSON] купила будинок на вул.Благовісній, в гості ходила і вона, і її діти, а [PERSON] з [PERSON] завжди приходили разом. Сприймала їх як чоловіка та дружину, хоча знайома та підтримує дружні стосунки з першою дружиною [PERSON] У 2015 році [PERSON] придбала будинок по пров.Маяковського, де вони разом з [PERSON] добудовували веранду, її чоловік (свідка) також допомагав на будівництві. [PERSON] вперше побачила в будинку на вул.Благовісній, він приїжав в гості, так як мешкає в Харкові. Про хворобу [PERSON]. дізналася від [PERSON] Чи був у [PERSON] та [PERSON]. спільний бюджет їй невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що мешкає по пров. Маяковського, 3 в м.Черкаси. Знайома з [PERSON] та [PERSON] з 2015 року, коли вона переїхали у будинок № 11. Разом щось там добудовували. Знає, що [PERSON] хворіла, лежала в лікарні, а [PERSON] у цей час за нею доглядав, готував їжу, купував ліки. Вважала, що вони були чоловіком та дружиною. [PERSON] суду пояснила, що знала [PERSON] протягом 20 років, а [PERSON] - років 18. Сина [PERSON] [PERSON] також добре знає. Коли в житті [PERSON] з"явився [PERSON]О.в, вона казала, що вийшла заміж, це було приблизно 16 років назад. Вони з чоловіком (свідок) та дочкою часто ходили в гості до [PERSON] та [PERSON]. у квартиру, що біля молокозаводу. [PERSON] казала, що реєструвати шлюб з [PERSON] не бажає, оскільки вважає його і так своїм чоловіком. У 2004 році [PERSON] придбала будинок на вул.Благовісній, де проводився ремонт, [PERSON] активно приймав участь у ремонті, а син [PERSON] лише декілька разів приїздив в гості. У подальшому [PERSON] вирішила придбати менший за розміром будинок. Будинок по вул.Благовісній вона продала та поїхала до сина в Харків, повезла гроші, щоб придбати йому квартиру. Коли [PERSON] повернулася, то стало відомо, що вона хворіє. Під час хвороби [PERSON], [PERSON] за нею доглядав, готував їжу, купував ліку, постійно відвідував у лікарні. [PERSON] пояснила, що вона мешкає по пров.Маяковського, 11/1. [PERSON] та [PERSON] її сусіди, так як будинок розділений на дві частини. На час огляду будинку та в момент укладання договру купівлі-продажу [PERSON] була сама, розповідала, що має сина та онука, що продала будинок, так як він був завеликий та купує менший для себе і сина. Місяця через півтора в цьому будинку з"явився [PERSON] Син [PERSON] [PERSON] приїжав в гості і [PERSON] до нього часто їздила. Будинок весною продавався і був в гарному стані, проте [PERSON] вирішила добудувати веранду. Для цього вона запрошувала будівельників. Під час будівництва веранди [PERSON] не було, всіма роботами керувала [PERSON]. Про [PERSON] вона казала, що це її чоловік, але свідку невідомо нічого щодо їх бюджету. На час придбання будинку та добудови веранди [PERSON] була одинока і витрачала власні заощадження. Будинок був придбаний за суму близко 47 тис.доларів США. [PERSON]\~повідомила,\~що знає\~[PERSON]\~близько 30\~років,\~він \~хрещений батько\~її сина\~і саме\~він познайомив\~її з\~[PERSON]\~у 2000\~році,\~запросивши до\~неї \~в гості\~в квартиру\~по вул.\~Чехова,\~ представив\~її як\~свою дружину.\~Сина [PERSON]\~-\~[PERSON] знає,\~відомо,\~що він\~працював в\~Португалії,\~а потім\~переїхав до\~Харкова.\~Згодом [PERSON]\~і [PERSON]\~придбали будинок,\~але за\~чиї кошти\~був придбаний\~будинок не\~обізнана.\~Вона з\~чоловіком допомагали\~в ремонті\~будинку.\~Відомо,\~що після\~розлучення з\~першою жінкою,\~[PERSON]\~не мав\~власного житла,\~так як\~облишив квартиру,\~де залишилися\~діти і\~колишня дружина.\~В певний\~період у\~нього були\~проблеми з\~законом і\~у їх\~вирішенні допомагала\~[PERSON]\~Хто саме\~займався продажем\~будинку по\~вул.Благовісній\~також їй\~невідомо,\~зі слів\~[PERSON]\~обізнана,\~що вона\~хотіла будинок\~менший по\~розміру,\~який і\~був придбаний,\~але також\~їй невідомо\~за чиї\~кошти.\~Відомо,\~що [PERSON]\~їздила до\~сина у\~Харків,\~а потім\~з"ясувалося,\~що вона\~хворіє на\~онкологію. [PERSON] пояснила суду, що познайомилася з [PERSON] у 90-х роках, коли остання разом з сином [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS], яка розташована поверхом вище ніж квартира свідка. [PERSON] мешкав постійно з мамою, допоки не уїхав на навчання. Після цього бачила, що до [PERSON]А . почав приходив чоловік, згодом дізналася, що це [PERSON], але в квартирі він не мешкав постіфйно, а лише заходив в гості. В подальшому [PERSON] придбала будинок по вул.Благовісній біля церкви, куди і переїхала, а квартиру здавали у найм. Відомо, що [PERSON] та [PERSON] не були одружені, оскільки у нього була інша сім"я. Взимку 2015 року побачила, що [PERSON] повернулася до квартири по вул.Чехова та казала, що це вимушений крок, так як вона продала будинок і підшукує інший - менший за розміром. З переїздом їй допомагав син. При цьому, [PERSON] про [PERSON] говорила, що їх стосунки скінчилися, оскільки у нього з"явилася інша жінка. Жалілася, що він проживав за її рахунок і ніколи грошей не давав. В квартирі [PERSON] мешкала сама, а через декілька місяців [PERSON] переселилася в новий будинок, [PERSON] при цьому не було. Про хворобу останньої дізналася при їх особистому спілкуванні, при цьому [PERSON] сказала, що все своє майно залишає сигу, оскільки у [PERSON] вже інша сім"я. [PERSON] пояснив, що з [PERSON] вони друзі з дитинства, також навчалися разом в університеті, а потім поїхали разом в Португалію працювали на будівництві, заробляли на житло. Під час їх перебування в Португалії, зателефонувала мама [PERSON] і сказала, що знайшла будинок, який бажає придбати, але не вистачає грошей. [PERSON] позивачів у нього 500 доларів США та через їх спільного товариша, який їхав в Україну, передав матері 3000 доларів США для придбання будинку. [PERSON] і [PERSON] проживали в квартирі по вул. Чехова, де він був у них в гостях приблизно в 2001 році, потім вони купили будинок по вул.Благовісній напроти церкви, де у році в 2005 мешкав і [PERSON]. З [PERSON] не знайомий і ніколи його не бачив ні в квартирі по вул.Чехова, ні в будинку по вул.Благовісній. Був на похованні [PERSON], де вперше і побачив [PERSON] [PERSON] суду пояснив, що занйомий з [PERSON] приблизно з 2007 року, так як вони разом працювали. У 2010 році познайомився з [PERSON], з якою [PERSON] проживав в будинку по вул.Благовісній. Відомо, що цей будинок належав [PERSON], який вона придбала за власні кошти. В шлюбі з [PERSON] вона не перебувала, хоча разом проживали приблизно з 2006 по 2014 або 2015 роки. Всі фінансові питання [PERSON] вирішувала самостійно. Так [PERSON] було прийняте рішення про продаж будинку. На грунті цього між нею та [PERSON] виник конфлікт, оскільки останній дізнався, що [PERSON] продає будинок не від неї особисто, а від сусідів, що його дуже образило і на продаж будинку він категорично не погоджувався. Після продажу будинку [PERSON] покинув [PERSON] , забравши всі свої власні речі, в тому числі і пральну машинку, та винаймав квартиру - спочатку в районі молокозаводу, потім в районі вулиць Пастерівська-Ватутіна, звідки він (свідок) його на власному автомобілі підвозив до роботи. [PERSON] мав намір придбати власне житло, але так цього і не зробив. [PERSON] повідомила, що мешкає в будинку 106 по вуд Чехова в м.Черкаси і [PERSON] була її сусідкою. Оскільки вона дружила з сином померлої - [PERSON], то часто ходила до них в гості. В цій квартирі постійно мешкала [PERSON] і [PERSON], а [PERSON] бачила там кілька разів, а потім на її похованні. Відомо, що [PERSON] працював в Португалії, заробив гроші і вони з мамою придбали будинок по вул.Благовісній біля церкви. З ким там мешкала [PERSON] їй невідомо. В подальшому цей будинок був проданий і [PERSON] повернулася в квартиру по вул.Чехова, де проживала сама, так як [PERSON] мешкає в Харкові. Згодом вони придбали будинок по пров.Маяковського і [PERSON] туди переселилася. Під час переїзду [PERSON] присутнім не був. Взагалі, після повернення [PERSON] в квартиру по вул.Чехова, вона його там не бачила жодного разу. [PERSON] пояснила, що з 1995 року разом з [PERSON] працювали на центральному ринку в м.Черкаси. З [PERSON] вони познайомилися році в 1997. Згодом у нього виникли проблеми із законом і [PERSON] надала йому і його брату фінасносу допомогу в сумі 8000 доларів США для вироішення цих проблем. Брат [PERSON] свою частину боргу [PERSON] повернув, а [PERSON] гроші не повертав. [PERSON] з цього приводу дуже переживала, оскільки він був без роботи, з дружиною розлучився, виписався з квартири та, взагалі, не мав засобів для інсування. [PERSON] в нього закохалася, почала з ним зустрічатися, всіляко йому допомагала, а згодом прописала у квартирі по вул.Чехова. Оскільки [PERSON] дуже бажала жити в приватному будинку, вона знайшла варіант та разом з сином, який працював в Португалії, придбала будинок по вул.Благовісній. Відомо, що [PERSON] періодично проживав з [PERSON], оскільки у нього постійно були інші жінки. З [PERSON] фактично сім"ї у них не блуо, як не було і спільного господарства, вона його прописувала до себе як гарантію, що він все ж таки поверне їй борг, але всі фінансові витрати несла вона особисто, так як у [PERSON], за її словами, ніколи грошей не було. Після поховання [PERSON], [PERSON] повідомляв, що у нього є заощадження і, якби [PERSON], дав йому ще грошей, він би придбав собі квартиру. За час проживання з [PERSON] О.О. неодноразово полишав її та проживав з іншими жінками, так сталося і після продажу нею будинку по вул.Благовісній. Вони посварилися і [PERSON], забравши всі свої речі, пішов до іншої жінки. [PERSON] переїхала в квартиру по вул.Чехова, потім їздила до сина в Харків, а згодом придбала будинок по пров.Маяковського, де за власні кошти добудувала веранду. Всі витрати по похованню та поминках [PERSON] ніс її син. На даний час [PERSON] у всіх знайомих розшукує квитанції на будматеріали, щоб довести,ю що він добудовував веранду по пров.Маяковського, хоча фактично там ніякої участі не брав. [PERSON] суду пояснив, що як ріелтор надав послуги [PERSON] з продажу будинку по вул.Благовісній. Вона казала, що підшукує будинок меншого розміру, так як бажає надати фінансову допомогу сину, який мешкає в Харкові. Будинок продавася за 65000 доларів США. Всі питання щодо продажу будинку [PERSON] вирішувала самостійно, [PERSON] бачив двічі, але сприйняв його як сторонню особу. Відповідач [PERSON], будучи допитаний як свідок, пояснив, що 20.06.2016 померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з жилого будинку та земельної ділянки по провул. Маяковського,11 в м. Черкаси. Вона була єдиним власником цієї нерухомості на підставі договорів купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 08.05.2015. Він є єдиним спадкоємцем за законом 1 черги. Прийняв спадщину, подавши до нотконтори відповідну заяву. Заяву про прийняття спадщини також подав позивач [PERSON]. Стверджує, що нерухоме майно, яке належало на день смерті матері, є спадковим майном та належало їй особисто. Частина жилого будинку з земельною ділянкою по провул. Маяковського, 11 в м. Черкаси були придбані за гроші від продажу 18.12.2014 цілого жилого будинку та земельної ділянки площею 495 кв.м. по вул. Благовісній,493 в м. Черкаси. Це майно також було особистим майном матері. Жилий будинок по вул. Благовісній, 493 в м. Черкаси був придбаний за договором купівлі-продажу 06.02.2002 за 8000 доларів США( що у гривневому еквіваленті складало 40 000 грн.). Матері належало 5000 доларів, а 3000 доларів надав він особисто. Саме з метою заробити гроші на придбання будинку він 12.09.2001 поїхав працювати в Португалію, як тільки закінчив ВУЗ. Перед відїздом він з з мамою проживали в м. Черкаси на вул. Чехова у двокімнатній квартирі, яка належала нам на підставі свідоцтва на права власності на житло в рівних частках по ?. Мама з 1999 року отримувала пенсію та працювала на ринку касиром. Додатково мама возила товар, який продавався на цьому ж ринку у палатці її подруги [PERSON]. Зрозумівши, що грошей не вистачає, він отримав мультивізу і з 12.09.2001 по 17.04.2002 працював за кордоном. Поїхали вдвох з [PERSON]. Мама в січні 2002 року повідомила, що знайшла будинок, який їм підійшов, але не вистачало 3000 доларів. Оскільки в нього не було такої суми, був змушений взяти в борг у [PERSON] 500 доларів і через хлопця з бригади із Житомира передав мамі. Щодо позивача [PERSON], то останній з кінця 1999 року почав залицятися до матері, частіше приходити в гості в квартиру на Чехова, представляти маму своїм друзям, як «моя женщина». Він почав просити маму зареєструвати його в квартирі на Чехова, мотивуючи тим, що йому треба влаштуватися на роботу, щоб віддавати гроші та заробляти на життя. Мама, дала таку згоду і з 27.12.2000 [PERSON] був зареєстрований в [INFO], але по даній адресі ніколи постійно не проживав. Вважати [PERSON] з мамою сімєю не можна, бо спільного господарства вони не вели, спільного бюджету не мали, а лише періодично проводили разом вільний час. В серпні 2015 року мама пішла на обстеження в лікарню, оскільки стала себе погано почувати . Їй зробили МРТ та виявили пухлину, але сказали, що доброякісну. В травні 2016 року стан її здоровя різко погіршвися і він змушений бути залишити дружину з двома маленькими дітьми, щоб доглядати за мамою. Враховуючи, що мамі потрібна була постійна підтримуюча терапія, вона перебувала на стаціонарі у міській лікарні № 2, яку по черзі відвідували він з [PERSON] Вже перебуваючи в лікарні і розуміючи свій стан, мама повідомила, що зареєструвала в будинку [PERSON] В її присутності він підтвердив, що незважаючи на реєстрацію розуміє, що «його тут нічого не має і він претендувати на майно не буде». Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Згідно із частиною першою Прикінцеві положення Сімейного кодексу України цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Відповідно до статей 16, 17 Закону України Про власність, статті 22 КпШС України, який був чинним до 1 січня 2004 року, спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Виходячи з наведеного, не можна визнати правильним посилання сторонни позивача на норми статей ЦК України 2003 року та статей 62, 74 СК України для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинку, оскільки він був придбаний на кошти з продажу попереднього буднку, який знаходиться за адресою: м. Черкаси вул. Благовісна, 493, набутого до 1 січня 2004 року, без встановлення факту створення сторонами спільної часткової власності на будинок та визначення ступеня участі в цьому позивача працею й коштами. За правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) , якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Тому, якщо спірне майно було набуте чоловіком та жінкою під час проживання однією сімєю до 1 січня 2004 року, то право спільної сумісної власності на це майно згідно зі ст. 74 СК у фактичного подружжя не виникає. Сам факт проживання чоловіка та жінки сімєю без реєстрації шлюбу не створював правових наслідків щодо майна, набутого у цей період (до 1 січня 2004 року). Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» від 7 лютого 1991 року № 697-ХІІ, що втратив чинність у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України, було встановлено, що «майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними». Таким чином, до 1 січня 2004 року виникнення права спільної сумісної власності на майно членів сімї (до того ж це могли бути не лише чоловік та жінка) виникало за умови створення (придбання) цього майна спільною працею членів сімї. За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Особливості спадкування фактичного подружжя за законом визначені наступним чином. За загальним правилом ст. 1258 Цивільного кодексу України (далі ЦК) «спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу». Той із подружжя, який пережив спадкодавця, належить до першої черги спадкоємців (ст. 1261 ЦК). Уточнимо, що йдеться лише про зареєстрований шлюб. Таким чином, проживання однією сімєю жінки та чоловіка без укладення шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК. Водночас, відповідно до ст. 1264 ЦК «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини». Отже, у питанні черговості спадкування за законом особи, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, і такі, що фактично проживають однією сімєю, належать до різних черг спадкування першої та четвертої відповідно. А тому чоловік чи жінка, що проживали спільно однією сімєю, спадкуватимуть лише за відсутності спадкоємців першої, другої та третьої черг. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку в спірному майні, набутому до 1 січня 2004 року, вона повинна надати суду належні та допустимі докази про власну участь у придбанні цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу без визначення ступеня її участі працею й коштами у створенні спільної часткової власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суд вважає за необхідне зясувати факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обовязків, з'ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Зазначене вище передбачено п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Розглядаючи позовні вимоги в межах періоду з 01.01.2004 по жовтень 2009 року слід зазначити наступне. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно з вимогами частин 1, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] в свої позовній заяві просить суд встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з померлою [PERSON] з листопада 1999 по 20 червня 2016, проте, проаналізувавши наведені норми права суд вважає, що до сімейних відносин, які вже існували на дату вступу в дію СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Норми ст. 74 СК України набрали чинності з 01 січня 2004 року, а КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, не містив норм, які регулюють режим спільної сумісної власності осіб, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі. А тому позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання позивача з матірю відповідача з 1999 року не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки за діючим законодавством України, яке діяло до 2004 року, встановлення такого факту не передбачалося. Сам факт того, що позивач [PERSON] періодично проживав та був зареєстрований разом з померлою [PERSON], сторонами не оспорюється, тому доказуваанню не підлягає. Проте, існування між ними саме сімейних відносин, які породжують спільні права та обовязки, в наслідок яких виникає режим спільної сумісної власності, як у поджужжя, суд встановити не може, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що між ними були саме сімейні відносини. З пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, та наданих позивачем фотокарток суд може зробити висновок про те, що позивач з [PERSON] проводили разом вільний час, спілкувалися разом з друзями та відпочивали. З пояснень обох сторін зрозуміло, що померла [PERSON] придбала будинок по пров. Маяковоського, 11 в м. Черкаси за кошти від продажу будинку, який мала на праві власності раніше, що знаходився по вул. Благовісній, 493 в м. Черкаси. Посилання позивача [PERSON] на те, що він надава кошти на придбання будинку по вул. Благовісній, 493 в м. Черкаси, не знайшло свого розумного підтвердження. Позивач посилається на те, що він мав кошти, які надала йому колишня дружина [PERSON] в розмірі 10\~000 грн. за 1/2 частину квартири. В підтвердження надає суду заяву колишньої дружини, де остання вказує, що надала ці кошти. Проте, суд критично оцінює вказану заяву. По-перше, вона датована 2017 роком, а зі змісту заяви вбачається, шо кошти були передані в 2000 році. Про допит [PERSON] як свідка на підтвердження вказаного факту, сторона позивача не заявляла. По-друге, не зрозуміло, з якою метою [PERSON] колишньою дружиною були надані зазначені кошти, оскільки квартира приватизована не була і позивач права власності на вказану квартиру не мав. При цьому, в квартирі були зареєстровані також діти [PERSON], і якби відбулася приватизація цієї квартири, [PERSON] належало б право власності лише на її 1/4 частину. Кірм того, якщо такі кошти і були передані [PERSON], на даний час неможливо достеменно встановити куди вони були спрямовані позивачем, доказів того, що вказані кошти були надані [PERSON] на придбання будинку суду не надано. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач періодично був працевлаштований, та з 2008 року отримував пенсію. У той же час, відсутні докази спрямування отримуваних коштів, про розмір заробітної плати позивач відомостей не надав, а розмір його пенсії не надав би можливості брати участь в придбанні будинку та його ремонту. Твердження [PERSON] про те, що він отримував в борг 03.05.2015 кошти в розмірі 17000 доларів США у гр.[PERSON] на придбання будинку по пров. Маяковського, у підтвердження чого позивач надає копію розписки з участтю вищезгаданих осіб про боргові зобов"язання на суму 15\~000 грн., суд критично оцінює. Вказані докази надані позивачем після початку розгляду справи по суті, оригінали вказаних розписок суду надані не були, [PERSON], заявлений позивачем як свідок, до суду не зявився, пояснень не надав, тому суд вважає даний доказ не належним в розумінні ст. 76-80 ЦПК України. Не підлягає до задоволення вимога позивача [PERSON] про визнання спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] частини домоволодіння, що знаходиться по пров. Маяковського, 11 в м. Черкаси та земельної ділянки за вказаною адресою, оскільки судом не добуто та позивачем не надано доказів, того що у позивача з померлою були саме сімейні відносини і що він надавав кошти на придбання вказаного майна. Тому похідна вимога про визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння та земельну ділянку як спільне майно подружжя не підлягає до задоволення. Відсутні підстави для виключення частини домоволодіння та ? частини земельної ділянки зі складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], оскільки посилання позивача на норми спадкового права є безпідставними, він є спадкоємцем четвертої черги, що не дає для нього можливості спадкування після смерті [PERSON], так як наявні спадкоємці першої черги, а саме, син померлої - відповідач по справі [PERSON] На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необгрунтованими та не підтвердженими належними та допустимими доказами, тому заявлений позов до задоволення не підлягає. Зі ст. 141 ЦПК України випливає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем [PERSON] заявлена майнова вимога про визнання права власності на частину будинку та частину земельної ділянки, з наданих договорів купівлі-продажу спірного майна вбачаєтся, що вартість земельної ділянки становить 163 200 грн., вартість частини будинковолодіння, стосовно якого заявлено майнову вимогу становить 126 435 грн., що в сумі становить 289 635 грн., проте позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 вказаного майна, тому ціною позову та часткою з якої слід рахувати розмір судового збору є 144 817,5 грн., тоді 1 відстоток становить 1448,17 грн. в матеріалах цивільної справи наявні квитаніці по сплаті судового збору позивачем за подання до суду позову з майновою вимогою на суму 1191,19 грн, тобто суд вважає за необхідне стягнути з відповідача різницю недоплаченого судового збору у розмірі 256,98 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про стягнення з позивача [PERSON] витрат на правичу допомогу в розмірі 5000 грн., на думку суду такий розмір правничої допомоги є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справиЄ, тому такі витрати підлягають до стягнення з [PERSON]

Outcome: approved