Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У 2000 році шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] На даний час [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення ВП "Вінницький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури" і буде навчатися до 30.06.2016 року, стипендії не отримує. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, хоча знає що дитина здобуває освіту і звичайно знає які витрати йдуть на його утримання. Також на сьогоднішній день син не може сам працювати і забезпечувати себе, оскільки здобуває вищу освіту в інституті, де його зайнятість сягає майже увесь "робочий" день, а самій позивачці важко його забезпечувати, оскільки її заробітньої плати не вистачає на усі витрати, яких потребує навчання та розвиток сина, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання в твердій грошовій сумі по 900 гривень щомісяця і до закінчення його навчання. 04.12.2014 року позивач [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 400 гривень аліментів на утримання сина. Також просить справу розглянути у її відсутність, а уточнені позовні вимоги підтримує. Відповідач у справі [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд та вирішення справи у його відсутність, позовні вимоги в сумі 400 гривень визнав повністю та проти їх задоволення не заперечував.. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). [PERSON] навчається на 3 курсі денного відділення ВП "Вінницький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури" з терміном навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2016 року, стипендії не отримує, а вартість навчання складає 6800 гривень в рік, що підтверджується довідкою ВП "Вінницький факультет менеджменту і бізнесу Київського університету культури" № 694 від 12.11.2014 року ( а.с. 9-10,13 ). Також судом встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні позивача [PERSON], яка є йому матір"ю, яка по можливості утримує його до закінчення навчання виходячи з своїх доходів за місцем роботи на посаді медичної сестри.у ДП "Клінічний санаторій "Хмільник". Відповідно до довідки ДП "Клінічний санаторій "Хмільник" від 17.11.2014 року № 01-22/447, доходи позивача [PERSON] за період з травня - жовтень 2014 року склали 13956,42 гривень (а.с.12). Судом встановлено, що повнолітня дитина сторін у справі [PERSON], потребує матеріальної допомоги, так як продовжує навчання і не може в повній мірі себе утримувати та зебезпечувати. Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, роз"яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, так як повнолітня дитина сторін у справі [PERSON], має право на утримання від батьків, як повнолітня дитина, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х років і потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] має можливість надавати таку допомогу, проте її не надає, не надав суду доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, позовні вимоги в сумі 400 гривень визнав, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з встановлених обставин та фактів, суд вважає, що аліменти в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісяця і до закінчення його навчання - до 30 червня 2016 року, будуть враховувати як інтереси відповідача у справі, так і розумні матеріальні потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved