Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на жилий будинок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що [PERSON], батьку позивачки, належав на праві власності житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 2724 м2, на якій він розташований. Дана земельна ділянка була виділена під забудову ще у 1956 році. В подальшому сім'я росла і в будинку було зареєстровано 16 осіб родини. У 1979 році позивачка вийшла заміж і з дозволу батька переобладнала сарай, в якому стояла корова, під жиле приміщення. З 1979 року по 1998 рік разом зі своїм чоловіком вона добудувала кілька житлових кімнат та місця загального користування, що складаються з загальної площі 98,3 м2, надвірних будівель (погріб під літерою „К", сараї під літерами „Н" та „О", душ під літерою „Т", вбиральна під літерою „С", паркан, бетонні доріжки). Всі вказані добудови та перебудови проводились з дозволу міжвідомчої комісії. В [INFO] помер батько [PERSON], який залишив заповіт щодо успадкування його майна після смерті в рівних частках [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачку [PERSON] він до переліку спадкоємців у заповіті не включив, вказуючи, що вона має своє житло за даною адресою під літерою „Ж". З метою отримання правовстановлюючого документу на будинок під літерою „Ж" та земельну ділянку за рахунок батьківської садиби позивачка зверталась до Харківської районної державної адміністрації м. Києва і отримала кілька погоджень державних органів. Для того щоб ввести будинок у експлуатацію [PERSON] звернулась до Державного комунального управління житлового господарства і отримала відповідь з пропозицією надати відповідні документи. Тому просять узаконити зазначені добудови, переобладнання та перепланування і визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок позначений під літерою „Ж" по [ADDRESS]. Відповідачі Державне комунальне управління житлового господарства, [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явились жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені належним чином (а.с.44-47; 83; 85; 97-99), з заявами про неможливість розгляду справи у відсутність їх або їх представників до суду не звертались. 3-ті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законний представник неповнолітнього [PERSON], [PERSON] в судові засідання також не з'явились жодного разу, про розгляд справи були неодноразово повідомлені належним чином (а.с.79; 80; 84; 86; 100-103), з заявами про неможливість розгляду справи у відсутність їх або їх представників до суду не звертались. 3-тя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва в судові засідання не з'явилась повторно, про розгляд справи юридична особа була двічі повідомлена належним чином (а.с.81; 91), з заявами про неможливість розгляду справи у відсутність свого представника до суду не звертались. 3-тя особа Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації в судові засідання також не з'явилась, але у направленому поясненні до суду представник просила розглянути справу у відсутність представника юридичної особи і винести рішення згідно чинного законодавства (а.с.62-63). Представник 3-ої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що [INFO] помер [PERSON] 13.10.2004 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, складеного ще за своє життя [PERSON] 13.02.2003 року, за змістом якого спадкоємцями майна померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] в рівних частках. Спадкове майно, на яке було видано свідоцтво, складалось з домоволодіння двох жилих будинків визначених під літерами „А" жилою площею 101,60 м2 та „Ж" жилою площею 53,20 м2, надвірних будівель та споруд. Крім вказаних будинків на даній земельній ділянці знаходяться льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ. 9.10.2004 року тим же державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування будинків та споруд по [ADDRESS]. 1.08.2010 року [PERSON] трагічно загинув в ДТП у Вінницькій області. 4.03.2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої в [ADDRESS]. 11.05.2012 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на 1/8 частину вказаної земельної ділянки. Ще за життя [PERSON] управлінням державного архітектурно-будівельного контролю був виданий дозвіл на введення у експлуатацію закінченого будівництвом (розширенням, реконструкцією) приватного житлового будинку [ADDRESS]. З його тексту вбачається, що житловий будинок під літерою „Ж" з надвірними будівлями належали померлому [PERSON]. Інша частина прибудов до нього здійснена самовільно. Вказані будівлі та споруди, що належали спадкодавцеві, підтверджуються технічним паспортом на будинок від 22.06.2004 року, але свідоцтво про право власності на завершені будівництвом нерухомого майна [PERSON] не отримувалось. Тому право власності за [PERSON] на вказаний нею жилий будинок на даний час не виникло. Заслухавши позивачку, представників позивачки та 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачає ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON], батьку позивачки [PERSON], належало на праві власності домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 9.02.1972 року, яке складалось з одного будинку, до якого входило 2 жилі кімнати (а.с.10-11). Дане домоволодіння знаходилось на земельній ділянці площею 0,1000 га, на яку [PERSON] 28.01.1999 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ №152517 (а.с.8-9). 13.02.2003 року [PERSON] склав заповіт, за яким земельну ділянку та жилий будинок на ній [ADDRESS] заповідав в рівних частках своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.20). Позивачку [PERSON], яка була також його донькою, він до переліку спадкоємців у заповіт не включив. [INFO] помер [PERSON], що вбачається зі змісту заяви позивачки до 16-Київської державної нотаріальної контори (а.с.29). 9.10.2004 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за змістом якого спадкоємцями майна померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] в рівних частках. Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво складалось із земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель в [ADDRESS] (а.с.28). 13.10.2004 року тим же державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за змістом якого спадкоємцями майна (домоволодіння [ADDRESS]) померлого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] також в рівних частках. Дане домоволодіння складалось з 2-х жилих будинків та надвірних будівель, тобто на земельній ділянці розташовані жилий дерев'яний будинок позначений під літерою „А" жилою площею 101,60 м2 та жилий будинок під літерою „Ж" жилою площею 53,20 м2, а також льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ (а.с.30). За змістом копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №128976 від 6.06.2005 року [PERSON] є співвласницею 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] (а.с.70-71). Аналогічний державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №128977 отримав 11.06.2005 року [PERSON] також на право власності на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS] (а.с.68-69). Зі змісту зазначених двох документів вбачається, що крім вказаних осіб, співвласниками даної земельної ділянки на 1/4 її частину є також [PERSON] та [PERSON] (а.с.68; 70). Крім того, зі змісту копій державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №019221 від 11.05.2012 року (а.с.64-65) та ЯЖ №019220 від 30.01.2012 року (а.с.66-67) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 1/8 частин кожний відповідно до вказаних документів земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по [ADDRESS]. Також у зазначених документах містяться дані, що крім них, співвласниками цієї ж земельної ділянки є: [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/4 частина; [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/12 частина; [PERSON] - 1/4 частина (а.с.64; 66). За правилами ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як наголошує ч.1-2, ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] набули право власності в рівних частках на жилий будинок під літерою „Ж" жилою площею 53,20 м2, а також льох під літерою „Б", сараї під літерами „Д" і „Е", літня кухня під літерою „И", льох під літерою „К", вбиральні під літерами „В", „Р", „С", душ під літерою „Т", гараж під літерою „З" спорудженням №1-7, І-ІІІ на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2004 року, посвідченого державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. у реєстрі за №3-2261, і це їх право ніким не скасоване, не відмінене, не визнане недійсним, тому підстав для визнання за [PERSON] права власності на той же будинок у суду немає. Як передбачає ч.1-2, ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України №687-XIV, отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону №3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону. Як вбачається з технічного паспорту на спірне домоволодіння, виготовленого КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 22.06.2004 року, до жилого будинку під літерою „Ж" добудований об'єкт самочинного будівництва - прибудова „Ж4" площею 6,6 м2 без будь-якого дозволу на виконання будівельних робіт та проекту (а.с.121-124). Вказані обставини підтвердила у судовому засіданні і позивачка [PERSON] Відповідно до ст.9 Закону України „Про архітектурну діяльність" будівництво об'єктів архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст.24 Закону України „Про планування та забудову територій" від 20.04.2000 року зі змінами та доповненнями, а саме фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єкта містобудування зобов'язані отримати дозвіл від виконавчого комітету ради. У відповідності до вимог ст.24 Закону України „Про планування і забудову території" фізичні чи юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єкта містобудування зобов'язані отримати дозвіл від виконавчого комітету ради. Як передбачає ст.29 Закону України „Про планування і забудову території" здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрація, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законом. Відповідно до Положення „Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", затвердженого розпорядженням Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27.10.2009 року №1227 Головне управління житлового забезпечення є органом уповноваженим здійснювати оформлення права власності та видавати свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна, перелік яких міститься в п.5 цього Положення. Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №923 від 08.10.2008 року, діючої з 01.01.2009 року, „Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється комісією і полягає в підтвердженні нею готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної та транспортної інфраструктури, їх інженерно-технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації. Відповідно до п. 15 вищевказаного Порядку датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата видачі зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва. Відповідно до п.15 вказаного Порядку, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю свідоцтва. Правилами забудови міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради вії 27.01.2005 року №11/2587, а також Розпорядженням Київської міської державної адміністрації вії 23.06.1999 року №999 „Про заходи щодо запобігання порушенням містобудівного законодавстві та вдосконалення порядку проектування та експлуатації житлового фонду та територіях садибної забудови м. Києва" встановлено, що забудова ділянок, наданих громадянам, власникам користувачам земельних ділянок, реконструкція, розширення приватних житлових будинків перепланування і переобладнання приміщень, господарсько-побутових споруд, прокладка підключення комунікацій до міських комунальних мереж допускається лише після отримання дозволу райдержадміністрації, одержання архітектурно-планувального завдання, проектування розробки, погодження, експертизи та затвердження проектної документації та одержаній відповідно до державних будівельних норм дозволів на виконання будівельних робіт і Головному управлінні контролю за благоустроєм міста ордера на виконання будівельних робіт. Як зазначає п.7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами: про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Поскільки зведена прибудова [PERSON] була здійснена без належно оформленого проекту, дозволу на виконання будівельних робіт, і на даний момент вона не прийнята в експлуатацію у встановленому законом порядку, при цьому позивачка просить визнати за нею право власності на будинок і самочинну прибудову в судовому порядку, тому вказана обставина є також підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed