Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, який діє і інтересах неповнолітньої доньки як спадкоємиці померлої [PERSON], в якому просив встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] з ним без реєстрації шлюбу у період з 15 травня 2012 року по 08 грудня 2012 року і з 18 березня 2014 року по 16 серпня 2014 року; визнати їх спільною сумісною власністю будівельні матеріали, використані при буудівництві житлової прибудови літер "А-3" , загальною площею 44,6 кв.м. за адресою м.Миколаїв, вул. Ульянових, 51 ; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок за цією адресою з тих підстав, що за час шлюбу цінність будинку істотно збільшилася внаслідок його трудових і грошових затрат; визнати за ним право власності на 1\\4 частину зазначеного будинку як на частку в спільному сумісному майні подружжя. Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Зазначили, що позивач фактично почав проживати з [PERSON] ще з 2011 року, тоді ж вселившись до її будинку за вказаною адресою. Проте до травня 2012 року вона ще зберігала реєстрацію шлюбу з відповідачем. Оскільки будинок мав лише дві житлові кімнати, неприданий тамбур висотою 2 метри, а з ними проживала ще малолітня донька [PERSON], з метою поліпшення житлових умов з вересня 2012 року вони почали будівництво нової житлової прибудови - зробили фундамент і залишили "вистоюватися " до весни. 08 грудня 2012 року в день свого народження вони зареєстрували шлюб. В зв'язку з діагностуванням у дружини смертельної хвороби "цирроз печінки", їй терміново була потрібна операція з трансплантації донорської печінки. Вони дізналися, що такі операції роблять безкоштовно громадянам [PERSON]. Оскільки [PERSON], колишній чоловік [PERSON], був громадянином [PERSON] і погодився на таке, вони розлучилися і [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Проте такий шлюб фактично був фіктивним, оскільки як [PERSON] продовжувала проживати однією сім'єю весь цей час з [PERSON], так і відповідач проживав однією сім'єю з іншою жінкою, від якого у них в той час народилася спільна дитина. Він , починаючи з 20 липня 2013 року , був з [PERSON] декілька разів в [PERSON], проте згодом вони дізналися, що в такому випадку все одно [PERSON] не належить безкоштовна операція . Ірина розірвала цей шлюб з відповідачем і продовжувала проживати з ним однією сім'єю до самої своєї смерті, проте знову зареєструвати шлюб вони не встигли. Весь цей період, особливо в восени 2012 року- весною 2013 року та весною -літом 2014 року вони продовжували добудовувати спірний будинок за спільні кошти, оскільки сподівалися на вчасно зроблену операцію . Весь цей час він доглядав [PERSON], надавав їй усіляку допомогу і підтримку, відносився до її доньки як до рідної дитини, з вересня 2013 року звільнився з роботи для догляду за хворою дружиною. Пояснив, що претендує лише на одну кімнату в будинку, як на половину того, що вони з [PERSON] добудували під час проживання однією сім'єю. Він продав свою квартиру, вложив багато своїх коштів в спірне будівництво, наразі немає іншого житла. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що хоча позивач і проживав з [PERSON] у вказаний ним період і проводив це будівництво, проте вели вони будівництво не на кошти позивача, адже кошти від продажу квартири він витратив на придбання нового автомобіля, а на кошти благодійників, які збиралися [PERSON] на операцію. Він дійсно зареєстрував шлюб з [PERSON] в 2013 році заради можливості проведення пересадки печінки їй в [PERSON] для збереження її життя, а сам весь цей час проживав з іншою жінкою. Ірина з [PERSON] їздили до [PERSON], але там їм відмовили, отже необхідність у їх шлюбі відпала. Вважає позовні вимоги необгрунтованими, несправедливими, адже цей будинок - єдине спадкове майно доньки [PERSON] , позивач власні кошти не витрачав , отже забирати його у дитини не слід. Представник відповідача також просив відмовити у позові в повному обсязі з тих підстав, що належними доказами недоведено, коли і які саме та на яку вартість проводилися будівельні роботи за адресою спірного будинку, а отже неможливо і встановити наскільки збільшилася його вартість. Зазначене будівництво є самовільним, отже немає підстав визнавати право власності на самочинно збудоване майно. Саме ведення спільного господарства сторонами не доведено достеменними доказами, позивач використовував зібрані благодійні внески на лікування [PERSON] , а ніяк не власні кошти, на це будівництво, що викликає сумнів у його порядності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконкому ММР в судовому засіданні заперечувала проти позову за необгрунтованістю, посилаючись на порушення прав дитни на належне та своєчасне прийняття спадщини. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання експерта та спеціаліста, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 14 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] З 2007 року і по теперішній час відповідач зареєстрований за адресою проживання [INFO]. Щонайменше з весни 2012 року не проживає за вказаною адресою. Відповідно до Акту від 23.11.2006 року державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію , 24 січня 2007 року [PERSON]С, отримано Свідоцтво на право власності на нерухоме майно - житловий будинок по вул. Ульянових, 51, Тернівка в м.Миколаєві. Житловий будинок літер А, житловою площею 33,2 кв.м., загальною площею 55,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами. 08 грудня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який розірвано 09 липня 2013 року . 12 липня 2013 року [PERSON], зареєструвала шлюб з [PERSON], який розірвано 17 березня 2014 року. З 23 жовтня 2013 року за цією адресою зареєстрований [PERSON] , який з того часу і по теперішній час оплачує усі комунальні платежі за спірний будинок, що не заперечував в судовому засіданні відповідач. 01 жовтня 2013 року при звільненні позивач отримав 72 000 грн вихідної допомоги, з січня 2012 року по вересень 2013 року мав стабільно високий дохід у розмірі в середньому 6 000 -8000 грн на місяць. 12 червня 2014 року [PERSON]С уклала Договір на надання іноземним громадянам платних медичних послуг з медичною установою охорни здоров'я [PERSON] на "трансплантацію печінки". [PERSON] померла 14 серпня 2014 року, організацію її поховання та витрати ніс позивач, на що відповідач також не заперечував в минулих судових засіданнях. Як слідує з Спадкової справи № 522\\2014 до майна померлої [PERSON], 29 серпня 2014 року з заявою про прийняття спадщини звернувся до Першої державної нотаріальної контори м.Миколаєва [PERSON] як законний представник неповнолітньої доньки померлої [PERSON] , [INFO] Більше ніхто зі спадкоємців у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертався. Як підтверджується письмовими матеріалами справи, і таке було підтверджено під час пояснень в суді спеціалістом [PERSON], а також складеним нею кошторисом( додаток до висновку експертизи - а.с. 204-213), протягом 2012 року, травня-липня 2014 року в будинку по вул. Ульянових, 51 був проведена реконструкція, збудовані стіни прибудови , встановлені нові металопластикові вікна, нова покрівля з металочерепиці та профнастилу на деревяних балках, інженерні мережі: нова водопровідна та каналізаційна система , опалювальна з встановленням двоконтурного опалювального котла система, прокладка кабелю енергопостачання, що підтверджуєється відповідними квитанціями, замовленнями на будівельні матеріали та чеками, які переважно оформлені на імя [PERSON] ( а.с. 114-150). Як вбачається з технічного паспорту на спірний будинок, виготовленого станом на 04.09.2014 року, самочинно збудовано житлову прибудову літер А-3 , площа забудови 44,6 кв.м., житловою площею 33,6 кв.м., тамбур літер а2 -самочинно знесений; тамбур літер а4, площа забудови 6,2 кв.м.; тамбур літер а, збільшено по площі забудови на 10,6 кв.м. За такого, житловий будинок став загальною площею 103 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., має чотири житлові кімнати , санвузол, кухню-їдальню, котельню-коридор, коридори. Як пояснили сторони в судовому засіданні та експерт [PERSON], фактично під час проживання позивача з [PERSON] вони добудували житлові кімнати, площею 14,9 кв.м. та 18,7 кв.м. (складає прибудову літер А-3) , перебудували тамбур літ.а, значно збільшивши його по площі, та привели до придатного стану тамбур літер а1 , піднявши висоту приміщення та зрівнявши з рівнем інших житлових приміщень. . Як визнали сторони і пояснив експерт, до 2012 року в житловому будинку літ.А-1 знесено перегородку в кімнаті, плошею 19,2, також переоборудовані допоміжні приміщення, перенесені дверні отвори. Будинок на теперішній час знаходиться під однією крівлею - як старі приміщення, так і добудовані. Як слідує з Висновку судової будівельно- технічної експертизи від 20.04.2015 року, вартість будіельних матеріалів , які були використані під час будівництва та реконструкції житлових добудов літер А-3, літ. а в житловому будинку № 51 по вул. Ульянових в м.Миколаєві становить 255 998,86 коп., вартість будівельних матеріалів, які були використані під час виконання ремонтно-будівельних робіт в житловому будинку літер А-1 та житлової дубудови літер а-1 складає 3484 ,32 грн. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними та господарськими спорудами з врахуванням капітального ремонту з реконструкцією складає 1 2741105 грн., а без врахування цих змін та реконструкції ринкова вартість становить 410 353 грн., тобто збільшилася на 863 752 грн. Встановлено, що реконструкція житлового будинку у вигляді будівництва прибудов літер А3, а,а1,а4, і капітального ремонту в приміщенні житлвого будинку літер А-1 - є самочинно збудованими. Реконструкція житлового будинку літер А-1 з прибудовою літер А-3 та тамбуром літер а виконана в 2013 році, будівля а4 не є спірною , так як була реконструйована до квітня 2012 року. Взагалі, до 2012 року загальна площа будинку складала 55,8 кв.м., в тому числі житлова - 33,2 кв.м., була відсутня каналізація, водопостачання, опалення от місцевого котла АГВ. Право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов'язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах. Не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Реконструкція житлового будинку - це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміну кількості житлових приміщень, загальної та житлової площі в зв'язку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, зміної окремих конструкцій, їх елементів , основних техніко-економічних показників. Прибудова- вид реконструкції, при якій збільшується площа забудови житлового будинку шляхом створення нових приміщень, які безпосередньо прилягають до зовнішних стін будинку. Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проведена повна реконструкція будинку, об'єднаного спільною крівлею, змінені загальні геометричні розміри як зовнішнього вигляду будинку, так і внутрішнє перепланування. Дійсно будинок значно збільшився в розмірі, зроблено капітальний ремонт,змінені вікна та крівля, що неминуче б тягло за собою збільшення ринкової вартості, проте є самочинним, незавершеним будівництвом . Така реконструкція та перебудови дійсно робилися приблизно за два-три роки до проведення дослідження, проте так пояснили їй сторони, в тому числі і відповідач, який був присутній при її проведенні. Під час складання кошторису, враховані усі матеріали, які дійсно використані при будівництві - деякі за наявними квитанціями, деякі за допомогою спеціальної програми. На підставі вищевикладеного та згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вважає встановленим, що з серпня 20125 року і до 07 грудня 2012 року та у період з 19 березня 2014 року по 16 серпня 2014 року [PERSON] проживав з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах, оскільки як до, так і після розірвання шлюбу вони продовжували перебувати в усталених відносинах, що притаманні подружжю, спільно проживали, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом , взаємодопомогою та підтримкою, виявляли подружні відносини перед третіми особами. На той час вони в іншому шлюбі не перебували. Розірвання шлюбу не було направлено на припинення шлюбних відносин, оскільки сторони продовжували проживати однією сімєю, а мало на меті можливість набуття [PERSON] права на проведення операції з трансплантації печінки у [PERSON] для одуження від хвороби та збереження її життя . Відповідно до положень ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно поширюються загальні положення права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 214 та ст.. 360-7 ЦПК України, обовязковою для усіх судів України є правова позиція стосовно того, що при застосуванні ст.. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними складися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також, якщо вони проживають однією сім'єю без шлюбу в період, протягом якого придбане спірне майно. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 60, 63, 68, 70, 74 СК України, ст.ст. 316, 328, 355, 368, 372 ЦК України, суд дійшов висновку, що житлова прибудова літер А-3 , загальною площею 44,6 кв.м., літер а за зазначеною адресою є майном, набутим сторонами за час спільного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, а також за період перебування у зареєстрованому шлюбі, й кожний з них має рівні права володіння, користування й розпорядження цим майном. У зв'язку із зазначеним, позов в цій частині підлягає задоволенню й за позивачем слід визнати право спільної сумісної власності разом із [PERSON] на будівельні матеріали, використані при будівництві житлової прибудови літер А-3 та а . Разом з тим, оскільки спірний будинкок № 51 по вул. Ульянових в м.Миколаєві є самочинно збудованим нерухомим майном , отже не підлягають поділу , суд позбавлений можливості врахувати положення ч. 1 ст. 62 СК України стосовно істотного збільшення вартості майна внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, про що встановлено в висновку судової будіельно-технічної ескпертизи № 125-026. За такого, вимоги позову в частині визнанн спірного будинку спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] та визнання за ним права власності на 1\\4 частину будинку по вул. Ульянових , 51 у м.Миколаєві, задоволенню не підлягають.

Outcome: partial