Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] пред'явив позов до Публічного акціонерного товариства " Акціонерний комерційний банк " Київ " ( надалі ПАТ " АКБ " Київ " ), з послідуючими уточненнями, в якому просив стягнути з ПАТ " АКБ " Київ " на його користь: борг за договором банківського рахунку № [NUMBER] від 29.06.2010 року у розмірі 21 597, 93 доларів США; 3 % річних від суми боргу за весь період прострочення грошового зобов'язання, починаючи з 17.11.2014 року по 23.02.2015 року у розмірі 4 751, 86 грн.; моральну шкоду в сумі 5 000, 00 грн.; 887, 00 грн. - витрати пов'язані з оплатою судового збору та з явкою в судове засідання з м. Черкас до м. Києва. Вимоги обґрунтовує тим, що 29.06.2010 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено договір № ID 564266 банківського рахунку фізичної особи, по якому банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] в доларах США з метою зарахування на нього грошових коштів та здійснення розрахунково - касового обслуговування відповідно до умов цього договору та режиму використання рахунку, передбаченого чинним законодавством України; 11.11.2013 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено договір № 10-Т-12300/147923 банківського строкового вкладу " Пенсійний плюс ", по якому ним було розміщено в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 20 542, 05 доларів США на вкладний ( депозитний ) рахунок № [NUMBER] строком на 370 календарних днів, дата повернення депозиту - 16.11.2014 року, з процентною ставкою 7, 75 % річних; 11.12.2013 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 126, 49 доларів США; 15.01.2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 136, 02 доларів США; 14.02.2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 3 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 136, 79 доларів США; 11.03.2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 124, 38 доларів США; 11.04.2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 5 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 138, 63 доларів США; 12.05.2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 6 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, по якій він додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 135, 04 доларів США. 17.11.2014 року та 24.11.2014 [PERSON] звернувся до банку із заявами про повернення банківського вкладу ( депозиту ), однак, станом на час розгляду справи судом грошові кошти повернуті не були. Згідно виписки за поточним рахунком залишок коштів складає 21 597, 93 доларів США. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав письмові заперечення та просив суд, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що Національним Банком України було встановлено обмеження у діяльності банку, відповідно до ст.75 Закону України " Про банки і банківську діяльність ". Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав; судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умовами договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною ( ч.2 ст.1060 ЦК України ). Провіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 29.06.2010 року між ПАТ " АКБ " Київ " та [PERSON] було укладено договір № ID 564266 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов договору, банк відкриває клієнту ( [PERSON] ) поточний рахунок № [NUMBER] в доларах США з метою зарахування на нього грошових коштів та здійснення розрахунково - касового обслуговування відповідно до умов цього договору та режиму використання рахунку, передбаченого чинним законодавством України. 11 листопада 2013 року між ПАТ " АКБ " Київ " та [PERSON] було укладено договір № 10-Т-12300/147923 банківського строкового вкладу " Пенсійний плюс ", предметом якого, відповідно до п.1.1 є розміщення вкладником ( [PERSON] ) в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 20 542, 05 доларів США на вкладний ( депозитний ) рахунок № [NUMBER]; строк розміщення депозиту складає 370 календарних днів з датою повернення депозиту - 16.11.2014 року ( п.1.2. договору ); процентна ставка за користування депозитом складає 7, 75 % річних ) п.1.3. договору ). В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором [PERSON] суду надано копію меморіального валютного ордеру № 15391757 від 11.11.2013 року по якому останньому було внесено грошові кошти в сумі 20 542, 05 доларів США. 11 грудня 2013 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 126, 49 доларів США, сума банківського вкладу складає 20 668, 54 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). 15 січня 2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 136, 02 доларів США, сума банківського вкладу складає 20 804, 56 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). 14 лютого 2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 3 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 136, 79 доларів США, сума банківського вкладу складає 20 941, 35 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). 11 березня 2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 124, 38 доларів США, сума банківського вкладу складає 21 065, 73 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). 11 квітня 2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 5 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 138, 63 доларів США, сума банківського вкладу складає 21 204, 36 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). 12 травня 2014 року між ПАТ " АКБ " Київ " та ним було укладено додаткову угоду № 6 до договору № 10-Т-12300/147923 від 11.11.2013 року у доларах США, відповідно до якої, на виконання п.1.5. договору вкладник ( [PERSON] ) додатково розмістив на вкладному ( депозитному ) рахунку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 135, 04 доларів США, сума банківського вкладу складає 21 339, 40 доларів США ( п.2 додаткової угоди № 1 ). В підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним вищезазначеними додатковими угодами, представником [PERSON] суду надано для огляду оригінали меморіальних валютних ордерів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, по яким останнім були внесені вищезазначені грошові кошти. Вказаними договорами визначено, крім предмета договору, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору, тощо. 17.11.2014 року та 24.11.2014 року [PERSON] звернувся до банку із письмовими заявами про повернення вкладених ним грошових коштів у сумі 21 597, 93 доларів США. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом ( ч.3 ст.1068 ЦК України ). Як вбачається із положення ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією ( відмиванням ) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Як вбачається із виписки по особовому рахунку станом на 18.02.2015 року сума грошових коштів, що перебуває на рахунку № [NUMBER] становить 21 597, 93 доларів США. Відповідно до п.п.3.2.1., 3.2.3. договору № ID 564266 банківського рахунку фізичної особи від 29.06.2010 року, клієнт має право розпоряджатися коштами на рахунку в межах наявного залишку та з урахуванням вимог, встановлених чинним законодавством України для рахунків відповідного виду; отримувати готівкові кошти з каси банку в сумі до 10 000, 00 доларів США або еквівалента в іншій іноземній валюті за курсом Національного банку України на момент отримання коштів у день звернення до банку, а в сумі, що перевищує зазначену суму - на 3-й банківський день від дати одержання від клієнта заяви. Якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Зобов'язання, строк ( термін ) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ст.530 ЦК України ). Судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи, проценти за користування вкладом та суми вкладів перераховано на банківський рахунок позивача № [NUMBER]. При цьому видача грошових коштів проведена не була, залишок по вкладу складає 21 597, 93 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути суми вкладів та нараховані проценти, проте його прохання було залишено без задоволення. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У вищезазначених договорах банківського вкладу чітко визначений їх строк дії, а тому неповернення відповідачем позивачу внеску та нарахованих процентів є безпідставним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( ст. 41 Конституції України ). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом ( ст. 1074 ЦК України ). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( ч.2 ст.192 ЦК України ). Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. Всупереч вимогам закону, зокрема ч.2 ст.1060 ЦК України, банк не видав грошові кошти, а тому суд, з метою захисту порушеного права [PERSON] вважає вірним стягнути з банку на його користь по: 21 597, 93 доларів США. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, у зв'язку з порушенням зобов'язання в частині несвоєчасного повернення грошових коштів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних за період часу з 17.11.2014 року по 23.02.2015 року. Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості за період часу з 17.11.2014 року по 23.02.2015 року, суд вважає за можливе задовольнити вказані вимоги, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 4 751, 86 грн. Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ( ст.23 ЦК України ). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ч.1 ст. 1167 ЦК України ). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди ", суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним Договором та Книгою п'ятою " Зобов'язальне право " Цивільного кодексу України, зокрема параграфом 3 " Банківський вклад " глави 71 розділу ІІІ даної Книги, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами. Таким чином, оскільки між позивачем та відповідачем діяли договірні правовідносини, які регулюються ЦК України, а умовами Угоди щодо відшкодування моральної шкоди не передбачено, як і не передбачено ЦК України відшкодування моральної шкоди в зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. не підлягають задоволенню. За положеннями ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та проведенням судових експертиз. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати пов'язані з явкою представника в судове засідання ( оплата вартості квитків ) у сумі 400, 00 грн., однак, вони не підлягають задоволенню, так як, відповідно до ч.1 ст.85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також наймання житла, несуть сторони. Вимоги в частині стягнення 487, 00 грн. - добові, підлягають задоволенню та є обґрунтованими. Відповідно до ст.88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654, 00 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 1066, 1068, 1074 ЦК України та

Outcome: partial