Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

04.01.2019 представник позивача Попов В.Є. звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 34120 грн. 40 коп. грошові кошти в розмірі 12297 грн. 03 коп., а також судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог з урахуванням уточнення підстав позову від 16.01.2019 (а.с. 51-53) зазначає, що 18.07.2015 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] - Страхувальник, було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5237740. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 08.02.2016 близько 18 год. 40 хв. по вул. Металургів у м. Суми мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Фієста», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] - Відповідача та автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер «[NUMBER]»- під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Тойота», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Володілець пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Тойота» державний реєстраційний номер «[NUMBER]» - [PERSON] звернувся до Страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/5237740. На підставі страхового акту №ОЦ/089/000/16/0061 від 20.05.2016, власнику пошкодженого транспортного засобу, Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 7 120 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1837 від 24.05.2016. Крім того, Позивачем на підставі Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.07.2018 було здійснено доплату - страхового відшкодування в розмірі 27 000 грн. 00 коп., що підтверджується Службовою запискою від 21.08.2018 та платіжним дорученням № 1304 від 22.08.2018. Загальний розмір фактично понесених витрат Позивача склав: 34 120 (тридцять чотири тисячі сто двадцять) грн. 40 коп. Посилаючись на підпункти «Ґ», «Д» підпункту: 38.1.1 пункту 38.1 статті 38, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 34120 грн. 40 коп. та витрати по сплаті судового збору. 18.01.2019 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 06.02.2019 відповідачем [PERSON] надано відзив на уточнену позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до якого, 18.07.2015 Позивач, у своїй позовній заяві (претензії) по даній справі головним чином акцентує увагу Суду на підпункті «д» п. 38.1.1, пункту 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), а саме на те, що згідно умов ксерокопії полісу страхування серії АІ №5327740 від 18.07.2015 р. ніби то, термін (строк) страхового покриття зазначеного в полісі страхування серії АІ №5327740 від 18.07.2015 не поширюється на дату скоєння самої ДТП, тобто 08.02.2016. Вважає за необхідне зазначити, що згідно інформації централізованої бази Моторно Транспортного Страхового Бюро України зазначений поліс на дату ДТП є діючим (копія виписки додається), тобто є страхове покриття. Однак, Позивач посилається на ксерокопію полісу серії АІ №5327740 від 18.07.2015, яка, в даному випадку не затверджена жодним чином й викликає певний сумнів стосовно факту викреслених місяців, щодо умов страхового покриття, а саме на дату ДТП. Крім того, страховий платіж за умов полісу серії АІ №5327740 від 18.07.2015 Позивач отримав в повному обсязі, тобто за виконання його умов на протязі всього страхового року (з 18.07.2015 по 17.07.2016), що підтверджується випискою централізованої бази Моторно Транспортного Страхового Бюро України. Разом із претензією Позивач надає документи (звіт оцінювача), на підставі яких було прийнято рішення (в судовому порядку з боку потерпілої в результаті ДТП особи) про визначення розміру заподіяного збитку. Позивач, як зацікавлена в забезпеченні регресного позову на момент прийняття рішення сплати суми страхового відшкодування, до нього не звертався, в супереч вимог 5.2. затвердженої та діючої на дату ДТП Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивач маючи намір реалізувати право регресу в подалі після виплати страхового відшкодування на власний розсуд свідомо не вжив заходів щодо ознайомлення його із характером пошкоджень, способом їх усунення авто потерпілого, оскільки він бачив механічні пошкодження авто потерпілого виключно на місці ДТП, а згідно розрахунку експертом суми збитку містяться позиції, які не відносяться до можливого пошкодження під час зазначеної ДТП, а впливають на розмір збитку, й автоматично на суму регресного позову. Без його відома та згоди було прийнято рішення щодо досягнення та реалізації мирової угоди щодо визначення суми страхового відшкодування між потерпілим внаслідок зазначеної ДТП та Позивачем. Просить відмовити в задоволенні позову. 12.03.2019 у судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надійшла заява про слухання справи у відсутність, підтримання позовних вимог. У судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 18.07.2015 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON], було укладено був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5237740 - забезпечений транспортний засіб марки «Форд Фієста», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» (а.с. 9). 08.02.2016 близько 18 год. 40 хв. по вул. Металургів у м. Суми мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Фієста», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», під керуванням [PERSON] - Відповідача та автомобіля «Тойота», державний реєстраційний номер «[NUMBER]»- під керуванням [PERSON] Згідно Постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 10, 11). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Тойота», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», було завдано механічних пошкоджень, володільцю вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Як вбачається з Акта огляду від 11.02.2016 представником ПрАТ «УПСК» [PERSON] здійснено огляд автомобіля [NUMBER], рік випуску - 1996, VIN-код FZJ800127678 (а.с. 16). Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 13.03.16 складеного ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля [NUMBER] становить 38915,07 грн. (а.с. 19-24). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Форд Фієста д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Як вбачається зі Страхового акта № ОЦ/089/000/16/0061 від 24.05.16, складений ПрАТ «УПСК», вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 7120,40 грн. з вирахуванням безумовної франшизи (а.с. 34). [PERSON], як володільцю пошкодженого автомобіля марки «Тойота», державний реєстраційний номер «[NUMBER]» на підставі заяви [PERSON] від 14.03.2016 про виплату страхового відшкодування (а.с.12) та страхового акту № ОЦ/089/000/16/0061 від 20.05.2016 перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 7120,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1837 від 24.05.2016 (а.с. 34). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням від 17.07.2018 Подільського районного суду м. Києва (набрало законної сили 16.08.2018) у справі № 758/8953/16-ц за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 31794 грн. 67 коп. Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. На виконання рішення від 17.07.2018 Подільського районного суду м. Києва (набрало законної сили 16.08.2018) у справі № 758/8953/16-ц ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 27000 грн. [PERSON], що підтверджується Службовою запискою від 21.08.2018 та платіжним дорученням № 1304 від 22.08.2018 (а.с. 39, 40). 18.10.2018 на адресу відповідача направлено претензію про відшкодування завданих матеріальних збитків в порядку регресу в розмірі 34120, 40 грн. (а.с. 41). Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Розглядаючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до п.1.1. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Відповідно до п. 1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Слід зазначити згідно ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» вказувало на те, що [PERSON] письмово не повідомив його, як страховика, про настання страхової події строки, встановлені статтями 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", унаслідок чого у нього виникло право регресної вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов'язки учасників ДТП (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування на підставі заяви про настання страхового випадку та страхового акту, страховий випадок мав місце і ніким не оспорювався, винна особа притягнута до адміністративної відповідальності. У страховика була можливість самостійно встановити всі обставини страхового випадку. Сам по собі факт письмового неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення судового рішення, яке має базуватися на загальних положеннях та підставах про відшкодування збитків. Обмеження набуття права зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди у разі неповідомлення страховика протягом трьох днів з моменту ДТП про вказану подію за умови встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування ним страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 (справа №371/6159/16-ц). Правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 16 вересня 2015 року (справа №6 -284цс15), не містить в собі висновок про те, що лише факт необґрунтованої страхової виплати надає право страховику звертатись до винної особи з позовом в порядку регресу. Верховний Суд України у вказаній справі дійшов висновку, що за умови встановлення факту настання страхового випадку та визнання його страховиком, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Таким чином, відсутність письмового повідомлення саме відповідачем про ДТП не позбавила позивача можливості перевірити обставини ДТП, встановити та виплатити страхове відшкодування в межах обумовленого договором страхування ліміту. Здійснення безпідставних (необґрунтованих) виплат, що не охоплені умовами договору страхування з цієї підстави не вбачається. Сам по собі факт неповідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про стягнення суми в порядку регресу, яке в своїй основі повинна базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 522/24655/16-ц, від 03.05.2018 у справі 210/3852/15-ц, від 27.06.2018 року у справі № 755/82/18. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку, що неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до підпункту «д» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Згідно абзацу 5 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що договором внутрішнього страхування протягом строку його дії може бути визначений період використання транспортного засобу, що не може становити менш як шість календарних місяців. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5237740 від 18.07.2015 (п. 8 Особливі умови використання забезпеченого ТЗ) було визначено, що забезпечений транспортний засіб використовується в період з «06» по «11» місяці календарного року (червень-листопад), страховий випадок стався 08.02.2016, тобто в період, не передбачений договором страхування. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Посилання відповідача на обставину, що у нього викликає певний сумнів стосовно факту викреслених місяців у страховому Полісі серії АІ №5327740 від 18.07.2015 не підтверджує свою позицію допустимими та належними доказами, зокрема власним примірником страхового полісу. За встановлених судом обставин, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Приватного Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повністю. Крім того, з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved