Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів: [PERSON] ; Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" про відшкодування шкоди заподіяної майну внаслідок дорожньо-транспортної події. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він є власником автомобіля марки «Міцубіші Паджеро», р/н [NUMBER] , на підставі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] .Вказує, що відповідач [PERSON] 06.05.2020 року о 21 год. 30 хв., в м. Чернівці на перехресті вулиць Головна та Шевченка, керуючи автомобілем марки «Мерседес - Бенц», номерний знак [NUMBER] , завершуючи маневр та проїхавши на заборонений сигнал світлофору, допустив зіткнення із автомобілем марки «Мицубіші Паджеро», номерний знак [NUMBER] , порушив при цьому, вимоги п.п. 8.7.3 «г», 8.7.3 «е», 8.7.3 «є» ПДР України, що підтверджено висновком автотехнічної експертизи №383-А/29-ФТ від 02.09.2020 року, проведеної Чернівецьким НДЕКЦ МВС України. Окрім наведеного, мотивує заявлені вимоги і тим, що згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження копія постанови та матеріалів провадження направлена до Управління патрульної поліції в Чернівецький області для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. УПП в Чернівецький області протокол по справі про адміністративне правопорушення по вказаному ДТП не складено і його до суду не направлено із посиланням на раніше складений протокол по справі про адміністративне правопорушення направлений до Першотравневого районного суду міста Чернівці, по якому постановою Чернівецького апеляційного суду від 06.08.2020 року було закрито провадження в справі і матеріали направлено до Чернівецької місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування в межах кримінального провадження №12020260040000914. Вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача зазнав технічних та механічних пошкоджень і при цьому, основним письмовим доказом розміру завданого йому матеріального збитку є висновок експертного авто-товарознавчого дослідження №80/20 від 03.11.2020 року, за яким вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору мені. як власнику автомобіля «Міцубіші Паджеро», р/н [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 06.05.2020 року з урахуванням результатів його обстеження 21.05.2020 року в цінах станом на травень 2020 року становить - 364 465. 79 гривень. Також зазначає в позові, що виходячи з страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого, встановленого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року №566, зареєстрованого в МЮ України 16.08.2010 року за №689/17984 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з наступними змінами і доповненнями, вважаю, що за вирахуванням франшизи в розмірі 1 000 гривень, матеріальний збиток в сумі 129 000 гривень підлягає стягненню з страховика забезпеченого транспортного засобу, внаслідок винних дій водія якого сталась ДТП та було ушкоджено його автомобіль та ним, з моменту ДТП було вчинено усі дії на встановлення факту ДТП, причин та обставин її настання та визначення розміру матеріального збитку шляхом ініціювання та призначення відповідних експертиз та експертних досліджень атестованими МЮ України судовими експертами, копії висновків яких містяться в матеріалах цивільної справи. Просить, заявлений позов задовольнити. Рух справи по позиціям сторін: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.11.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі № 727/9626/20 за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] скерував до суду 20.01.2021 року відзив (письмові пояснення), в якому не визнав позовні вимоги, просив в їх задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечення посилався на те, що позовні вимоги є безпідставними і незаконними; доводи аргументує тим, що позивач не є власником транспортного засобу «Міцубіші Паджеро», р/н [NUMBER] .; в кримінальному провадженні на яке посилається позивач в позові [PERSON] не була визнана потерпілою; обґрунтування і відповідно висновки, викладені в наведеному висновку експерта (за матеріалами кримінального провадження) ґрунтуються на припущеннях; висновок є неупередженим, яким на його думку вина [PERSON] перекладається на нього. Представником ТДВ "Страхова компанія" Ю.Ес.Ай." Коваленко Ю.Ю. 01.02.2021 року подано в суд відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позивних вимог. В обґрунтування доводів викладених у відзиві посилається на те, що 12.05.2020 року страхова компанія отримала заяву [PERSON] про страхове відшкодування та за результатами розгляду заяви і фактично наданих документів було прийнято рішення про відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування, про [PERSON] була повідомлена листом від 29.07.2020 року. Вважають, що немає жодних документів та інформації які б підтверджували факт настання цивільно - правової відповідальності водія транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. [NUMBER] ; вважають висновок експерта № 383-А /29-фт неналежним доказом;. Вказують, що страховою компанією були виконані усі зобов`язання згідно чинного закону, виходячи з фактичних обставин справи та фактичних наданих документів. Позовні вимоги є на їх думку безпідставними і необґрунтованими. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 31.03.2021 року. Стислий виклад позиції сторін в судовому засіданні: Позивач [PERSON] в судове засідання, будучи повідомленою про день час і місце розгляду справи не з`явилася, захист своїх інтересів в суді доручила представляти адвокату Кусмарцеву М.О. Представник позивача, адвокат Кусмарцев М.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в наданих поясненнях, посилався на обставини викладені в позові, який просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи повідомленим про день час і місце розгляду справи не з`явився, захист своїх інтересів в суді доручив представляти адвокату Бербенюку М.В. Представник позивача, адвокат Бербенюк М.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивачем не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених в письмових поясненнях. Відповідач, представник ТДВ "Страхова компанія" Ю.Ес.Ай." в судове засідання, будучи повідомленим про день час і місце розгляду справи не з`явився, відомостей про поважність причини неявки в суд не надали. З відзиву вбачається, що просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення відповідно та об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Досліджені докази та застосовані норми права Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що відповідно до висновку судового експерта Юзви Станіслава Григоровича № 80/20 за договором з позивачем [PERSON] було замовлено експертне автотоварознавче дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] , результатом висновку встановлено вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 06.05.2020 року., з урахуванням результатів його обстеження 21.05.2020 року, в цінах станом на травень 2020 року становить 364 465,79 гривень.(а.с.7-12) Відповідно до додатків щодо висновку судового експерта були проведені такі дії, а саме: визначена ремонтна калькуляція № 43-3436 транспортного засобу Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] ;(а.с.13-14) рахунки щодо вартості запчастин та ремонтних робіт щодо Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] ;(а.с.15-17) акт огляду колісного транспортного засобу (КТЗ) Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] від 21.05.2020 року;(а.с.18-19) дефектна відомість огляду транспортного засобу Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] з фото таблицею № 1, № 2, № 3, № 4, № 5;(а.с.20-26) свідоцтво судового експерта № 565 видано Юзві Станіславу Григоровичу Міністерством Юстиції України від 02 жовтня 2015 року;(а.с.27) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] , дійсно належить позивачу [PERSON] ;(а.с.28) Згідно страхового полісу № АМ/8779293 від 31.01.2019 року до 30.01.2020 року, який уклав позивач [PERSON] транспортний засіб Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований і на момент ДТП поліс був дійсний;(а.с.29-31) Відповідно до Постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.07.2020 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП щодо [PERSON] за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;(а.с.32-36) Постановою Чернівецького Апеляційного суду від 06 серпня 2020 року апеляційну скаргу представника потерпілої [PERSON] - задоволено частково, скасовано постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 липня 2020 року та відновлено провадження у справі. Згідно висновку експерта № 383-А/29-ФТ від 02.09.2020 року виконаного такими судовими експертами: Карлечук Л.Д., Слюсарчук О.М.. до Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 25.08.2020 року із супровідним листом № кп 914/123/31/10 - 2020 із слідчого управління ГУНП надійшла постанова від 25.08.2020 року про призначення комплексної судової фототехнічної та авто технічної експертизи, результати комплексної експертизи додано з фотоматеріалами;(а.с.40-65) Постановою ГУНП в Чернівецькій області від 23.09.2020 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020260040000914 від 07.05.2020 року, у зв`язку з відсутністю в діянні учасників ДТП складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.(а.с.67-68). Згідно листа заступника начальника УППП м. Черніфвці Рубана Р. матеріали справи після надходження внаслідок зхакриття кримінального провадження, для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності були скеровані до Першщотравневого районного суду м. Чернівці для подальшого розляду (лист від 07.10.2020 року). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 129 Конституції України,ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.ч. 2,5ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК),п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК) потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до п.4. Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.6. Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1 Закону України «Про страхування»передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до ч. 2ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій особі або іншій третій особі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України - особа, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зокрема, у правовій позиції ВСУ, викладеної як додаток до постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 вказано, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, таке ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання по відшкодуванню позивачу завданої їй внаслідок пошкодження майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду, у повному обсязі, і отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокремаЗакон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Доводи, відповідно представника відповідача [PERSON] та представника ТДВ СК Ю.Ес.Ай щодо відсутності вини [PERSON] є безпідставними, оскільки саме внаслідок дій водія [PERSON] , які не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 «г», 8.7.3 «е», 8.7.3 «є» ПДР України, відбулося зіткнення автомобілів, останнього та під керуванням позивача. Висновками судового експерта Юзви Станіслава Григоровича № 80/20 за договором з позивачем [PERSON] було замовлено експертне автотоварознавчого дослідження із визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] , результатом висновку встановлено вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП 06.05.2020 року., з урахуванням результатів його обстеження 21.05.2020 року, в цінах станом на травень 2020 року становить 364 465,79 гривень.(а.с.7-12) Судовим експертом було окрім наведеного також визначено ремонтну калькуляція № 43-3436 транспортного засобу Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] ;(а.с.13-14); рахунки щодо вартості запчастин та ремонтних робіт щодо Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] ;(а.с.15-17); здійснено і оформлено акт огляду колісного транспортного засобу (КТЗ) Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] від 21.05.2020 року;(а.с.18-19); визначено дефектну відомість огляду транспортного засобу Mitsubishi Pajero WGH 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER] з фото таблицею № 1, № 2, № 3, № 4, № 5;(а.с.20-26). При цьому такі дії водія не регламентуються вимогами Правил дорожнього руху, тому після зіткнення автомобілів подальший розвиток ДТП не залежав від водія [PERSON] . Аргументи викладені у відзиві відповідача, страхової компанії ТДВ СК Ю.Ес. Ай. про відсутність підстав для виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з тим, що вина водія [PERSON] не підтверджена судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, є неспроможними, оскільки вина останнього підтверджена сукупністю інших досліджених судом вищенаведених доказів, зокрема висновками експертиз. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченомуЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених устатті 38вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Представники сторін, відповідно не заперечували, що протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення після закриття кримінального провадження, не складався, однак відсутність доказів притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення її від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Правові позиці, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, за результатами розгляду якої Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше висловлених Верховним Судом України висновків про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, зокрема договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до статей 76,81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такі випадки встановлені, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка регулює підстави звільнення від доказування. Згідно з частинами четвертою, шостою цієї статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних спав № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Висновки На підставі викладеного, оцінивши подані сторонами докази, які містять інформацію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що заявлені вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України,Закону «Про судовий збір», відшкодуванню також підлягають судові витрати, понесені позивачем, пропорційно до задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати по сплаті судового збору та витрати на залучення експерта, документально підтвердженого квитанцією 61 від 17.11.2020 року, в загальній сумі 3645.00 грн. (а.с.6). На підставі викладеного та

Outcome: approved