Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № РО7.226.70944 від 24.02.2015 року у розмірі 20601,72 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 24.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № РО7.226.70944, згідно з умовами якого, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15762,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, строком на 24 місяці, з процентною ставкою 16,0% річних від залишкової суми кредиту та 2,0% від початкової суми кредиту щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості, а позичальник зобов'язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього Договору. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № РО7.226.70944 (а.с. 13-14). Згідно п.п. 1.1 даного Договору Банк надав Позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 15762,00 грн., а останній зобов'язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) і комісіями згідно з умовами цього Договору та Графіком щомісячних внесків, що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Відповідно п. 1.2. даного Договору строк кредиту 24 місяці. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок. Відповідно п.п. 1.3., 1.4. даного Договору позичальник сплачує 16,0% річних від залишкової суми кредиту та 2,0% від початкової суми кредиту щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно п. 1.5. даного Договору ставки процентів, передбачені цим Договором, є стабільними і не можуть змінюватися Банком без попереднього повідомлення та погодження позичальника, плати за обслуговування кредитної заборгованості - є стабільними і не можуть змінюватися. Відповідно п. 1.8. даного Договору Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок №26206000284323.980 у гривні в рамках пакету послуг "БПР "Стартовий". Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" виконало своє зобов'язання за Кредитним договором № РО7.226.70944 від 24.02.2015 року в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту від 24.02.2015 року (а.с. 15). Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за Кредитним договором № РО7.226.70944 від 24.02.2015 року, тому, станом на 21.03.2016 року заборгованість [PERSON] складає 20601,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 15411,54 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями у розмірі 5190,18 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості (а.с. 23). Згідно з умовами Договору факторингу №13/12-2 від 31 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" прийняло право грошової вимоги, що належить Публічному акціонерному товариству "Ідея Банк", і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" і Боржниками, в розмірі Портфеля заборгованості, тому до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" щодо права вимоги до відповідача за Кредитним договором № РО7.226.70944 від 24 лютого 2015 року, що підтверджується копіями Договору Факторингу №13/12-2 від 31 грудня 2015 року та Витягу з Додатку до нього (а.с. 16-19). [PERSON] було відправлено повідомлення про відступлення права вимоги та необхідність сплатити заборгованість за Кредитним договором № РО7.226.70944 від 24 лютого 2015 року у розмірі 20601,72 грн. (а.с. 12). Станом на день розгляду справи, зазначена вимога з боку [PERSON] не виконана та сума простроченої заборгованості не сплачена. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими відповідачу були надані послуги, а останній зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved