Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.03.1985 року сторони зареєстрували шлюб у Макіївському міському РАГСу м.Макіївки Донецької області за актовим записом №830. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини наразі припинені. Позивачка є інвалідом з дитинства. Про стан здоров'я відповідач знав ще до укладення шлюбу. Стан здоров'я позивачки дедалі погіршується, а відповідач немає ніякого співчуття, не допомагає в побуті, принижує її гідність, підіймав руки, зраджував подружню вірність. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, сторони не дійшли згоди з приводу матеріального утримання спільної неповнолітньої доньки. Позивачка отримує пенсію по інвалідності, але такої не вистачає для належного утримання доньки, оскільки значна сума витрачається на придбання ліків. Відповідач наразі ніде не працює, але здійснює продаж спортивних моделей літаків в класі «повітряний бій», отримує чимало замовлень та продає продукцію по всьому світу, отримуючи чималі доходи. У зв'язку з цим, позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю, просила суд такі задоволити, з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що з відповідачем припинили шлюбні відносини через його неналежну поведінку, у зв'язку з чим примирення між ними неможливе. Вона є інвалідом 3-ої групи, потребує постійного лікування, сама не взмозі матеріально забезпечувати доньку всім необхідним для її належного розвитку. Крім цього, донька [PERSON], [INFO], має хворе серце, що потребує додаткових матеріальних витрат. Відповідач, в свою чергу, займається продажем спортивних моделей літаків, бере участь у змаганнях з цього приводу не лише на території України, але і за її межами, що вартує не малих грошей. В той же час на утримання доньки коштів він не надає. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 4000,00 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання з невідомих суду причин не з'явився і від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про причини неявки, тому на підставі ч.4 ст.169, ст.224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 22.03.1985 року у міському відділі РАГСу м.Макіївки Донецької області за актовим записом № 830. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу виявилося те, що у сторін різні характери та погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, міцної сім"ї сторони не створили. Наразі сторони проживають окремо. Позивачка є інвалідом з дитинства, стан її здоров'я дедалі погіршується, а відповідач немає ніякого співчуття, не допомагає в побуті, принижує її гідність, зраджував подружню вірність. Як встановлено із довідки виконавчого комітету Виноградівської міської ради №622 від 20.02.2015 року, [PERSON], тимчасово прописана в [ADDRESS], має наступний склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - чоловік, який зареєстрований за іншою адресою. Як вбачається з виписки № 369/179 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], остання знаходилася на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні КМУ «Дитячому клінічному територіальному медичному об'єднанні м.Макіївки Донецької області» з 24.02.2014 року по 07.03.2014 року у зв'язку із захворюванням серця, порушенням роботи щитовидної залози. На ствердження свої позовних вимог щодо стягнення аліментів, позивачкою не подано достатніх доказів відносно доходів відповідача. З її пояснень слідує, що заробіток [PERSON] не носить офіційний характер, але з його витрат слідує, що такий є достатнім. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Суд прийшов до переконання, що вимоги позову в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи такий зберігати, такі вимоги підлягають задоволенню. З поданих позивачкою доказів вбачається, що вона має на утриманні одну неповнолітню дитину. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не має регулярного доходу, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов"язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 р. № 80-VIII та на час розгляду справи становить 1286,00 грн. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: partial