Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

11.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права спадкування, визнання за ним права спадкування, скасування та визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, встановлення факту, що [PERSON] не перебувала на утриманні у [PERSON] та не мала відношення до спадкового майна. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року померла його баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 6.50 га, розташованої в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та яка за життя 20 серпня 2004 року склала на його ім'я заповіт, яким заповіла йому вказану земельну ділянку. Рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби [PERSON] за [PERSON]. Проте на переконання позивача, відповідач має бути усунена від права спадкування після баби [PERSON], оскільки в останні роки життя вона хворіла та потребувала постійного лікування та стороннього догляду, однак онука [PERSON] жодним способом не допомагала бабі, не відвідувала її та не цікавилась її станом. Він має право на спадкування на майно, що залишилося після смерті баби, оскільки [PERSON] відмовився від належної йому за законом частки у спадщині на його користь, про що свідчить заява- відмова та прийняв спадщину. Вказує що відповідач не була утриманцем баби [PERSON] та не проживала із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю. Окрім того просить скасувати та визнати недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, згідно якого Державний акт на земельну ділянку 6.50 га, серії [NUMBER] від 30.06.2004 року втрачений, натомість він не був втрачений, про що відповідач знала та умисно подала оголошення. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити, пояснили, що відповідачка не допомагала бабі [PERSON], не відвідувала її, тому має бути усунена від спадкування, позивач є спадкоємцем, який своєчасно прийняв спадщину, має право на спадкове майно після смерті баби, рішення суду про визнання права власності за [PERSON] виносилося в його відсутність, без заслуховування його думки та є безпідставним, оскільки його фактично усунули від можливості реалізувати свої спадкові права. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що [PERSON] є онукою померлої [PERSON], відповідач у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав до нотаріальної контори, рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 20.02.2017 року [PERSON] відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. На час відкриття спадщини [PERSON] була неповнолітньою, а тому в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки з заявою про відмову від прийняття не зверталася. Згідно рішення Доманівського районного суду від 19.06.2017 року за [PERSON] визнано право власності, як спадкоємиці п'ятої черги в порядку спадкування за законом місця смерті баби [PERSON] Вважає, що підстав для усунення відповідачки від спадкування не має, оскільки відсутні докази, що [PERSON] тяжко хворіла, знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, а [PERSON] свідомо та умисно ухилялась від надання будь-якої допомоги спадкодавцю. Усунення [PERSON] від спадкування не породить для позивача спадкових прав та обов'язків, оскільки він є таким, що не прийняв спадщину. Факт, що [PERSON] не була утриманцем у спадкодавця не менш як п'ять років та на підставі ст. 1266 ЦК України не має відношення до спадкового майна померлої не породжує наслідків для позивача, оскільки [PERSON] прийняла спадщину в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України. Окрім того позивач міг звернутися до газети "Трибуна Хлібороба" з оголошенням, в якому спростувати оголошення, щодо втрати оригіналу Державного акту на землю, а при зверненні до позивача з проханням надати оригінал державного акту на землю, він повідомив, що Державний акт взагалі відсутній. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, допитавши свідків [PERSON] [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та правовідносини. Згідно Свідоцтва про смерть [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 6.50 га, яка розташована в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Діти [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року та [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копіями свідоцтв про їх смерть. [PERSON] за життя 20.08.2004 року заповіла онукові [PERSON] земельну ділянку площею 6.50 га, розташовану в межах території Акмечетської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Рішенням Доманівського районного суду від 20.02.2017 року [PERSON] відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини - після смерті баби [PERSON] (рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку та набрало чинності) Рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби [PERSON] за [PERSON], як спадкоємицею п'ятої черги, яка прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, будучи неповнолітньою. Вказане рішення набрало чинності. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що баба [PERSON] в останні роки свого життя тяжко хворіла, знаходилася в безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Відповідачка ухилялась від надання будь-якої допомоги спадкодавцю, не допомагала з похованням. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування. Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця. Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно абзацу 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON] судовому засіданні пояснили, що [PERSON] практично не відвідувала бабу, не цікавилась її життям та не була присутня на похороні, піклувалися за бабою лише позивач та [PERSON], баба [PERSON] пересувалася та могла себе обійти, але в силу віку хворіла. Піклування родичів про спадкодавця свідчить про міцність родинних відносин, характер та ступень спілкування, моральні зобов'язання, які є етичними нормами, а не про наявність підстав для зміни черговості спадкування після його смерті. Суду позивачем не надано доказів, відповідно судом не встановлено факт того, що спадкодавець, у зв'язку з віком та хворобою висловлював прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки [PERSON], а вона свідомо від її надання ухилялась. Тобто, факту навмисного ухилення спадкоємця від надання допомоги безпорадному спадкодавцю з боку відповідача не доведено. Окрім того, на час смерті баби [PERSON]. відповідач [PERSON], [INFO] була неповнолітньою. Таким чином, дослідивши всі надані докази в сукупності суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо усунення відповідача від права на спадкування після смерті баби не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надав жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухилялась від участі у догляді за хворою бабою. Також Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснює, що вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує повязані зі спадкуванням права та обовязки. Оскільки рішенням Доманівського районного суду від від 20.02.2017 року [PERSON] відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини - після смерті баби [PERSON] він вважається таким, що не прийняв спадщину. Отже усунення [PERSON] не породить для нього пов'язані із спадкуванням права та обов'язки. Оскільки рішенням Доманівського районного суду від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби [PERSON] за [PERSON], як спадкоємицею п'ятої черги, яка прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, будучи неповнолітньою та рішення набрало чинності, тому у задоволенні позовних вимог про визнання права спадкування на майно за [PERSON], слід відмовити. Не знайшло свого підтвердження, що [PERSON] звертався із заявою-відмовою від спадщини на користь [PERSON] саме до нотаріальної контори, на заяві міститься відмітка про реєстрацію вказаної заяви в Прибузькій сільській раді 17.03.2006 року. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окрім того, слід відмовити у вимозі щодо визнання недійсним оголошення у районній газеті "Трибуна Хлібороба" за № 2 від 16.03.2017 року, оскільки вказана вимога є похідною від основної, також не знайшло свого підтвердження те, що відповідач достеменно знала, що є в наявності оригінал Державного акту на землю та обманним шляхом подала оголошення про його втрату. З пояснень представника відповідача вбачається, що коли [PERSON] звернулася до позивача, їй було повідомлено, про відсутність державного акту. В судове засідання не було надано оригіналу Державного акту. Не підлягає задоволенню вимога щодо встановлення факту, що відповідач [PERSON] ніколи не була утриманцем у спадкодавця не менш, як п'ять років, та на підставі ст. 1266 ЦК України не має відношення до спадкового майна баби [PERSON] Так, згідно рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 19.06.2017 року визнано право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті баби [PERSON] за [PERSON], як спадкоємицею п'ятої черги, прийняла спадщину в порядку ч.1 ст. 1265 ЦК України, натомість позивач зазначає вимогу ч.2 ст. 1265 ЦК України, згідно якої, у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами сім'ї, та хто саме відноситься до категорії утриманців. Суд не знаходить підстав для встановлення факту, про який прохає [PERSON], оскільки маються сумніви в тому, що даний факт породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Outcome: dismissed