Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову зазначив, що між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено генеральну кредитну угоду № 010/17-16/108 від 13.05.2008 року, у рамках якої було укладено кредитний договір № 010/17-16/108/1 від 13.05.2008 року. З урахуванням додаткових угод до кредитного договору заборгованість по кредиту була декілька разів реструктуризована та врешті була рефінансована з підписанням до кредитного договору додаткової угоди № 7 від 12.10.2011року, тобто фактично було видано новий кредит, шляхом надання [PERSON] грошових коштів в сумі 2 383 611,80 гривень, на погашення валютної заборгованості за кредитним договором в сумі 296 469,13 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість по кредиту згідно додатків № 1 до договору - графіків повернення кредиту та сплати процентів, а також сплатити комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення, на умовах, передбачених кредитних договором. Також, в якості забезпечення виконання зобов'язань по генеральній кредитній угоді, в рамках якої було укладено кредитний договір, з майновим поручителем [PERSON] укладено договір іпотеки № 010/17-16/108/2 від 13.05.2008 року, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме: будівля магазину літ. А, загальною площею 90,6 м2, розташована за адресою: [ADDRESS]. Умовами договору іпотеки було передбачено, що [PERSON] зобов'язується відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] всіх його боргових зобов'язань, що витікають з генеральної кредитної угоди, а також кредитного договору, як додаткової угоди до генеральної кредитної угоди. Крім того, договором іпотеки передбачено, що Банк має право отримати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання [PERSON] або [PERSON] зобов'язань, встановлених кредитним договором, за рахунок заставленого майна задовольнити вимоги в повному обсязі, включаючи суму заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованими штрафними санкціями та витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за борговим зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки. Позичальником [PERSON] зобов'язання по кредитному договору № 010/17-16/108/1 від 13.05.2008 року належним чином не виконуються, виплати в сумах та в терміни передбачені графіком не здійснюються, тому станом на 17.09.2014 року, заборгованість за кредитним договором становить 3 239 024,40 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 2 376 793,02 гривень, в тому числі заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку у сумі 689 614,88 гривень; із заборгованості за несплаченими відсотками за період з 14.10.2011 року по 16.09.2014 року у сумі 818 173,66 гривень; із нарахованої пені на заборгованість за відсотками за період з 29.09.2013 року по 16.09.2014 року у сумі 23 618,88 гривень; із нарахованої пені на заборгованість за графіком за період з 29.09.2013 року по 16.09.2014 року у сумі 20 438,84 гривень. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/17-16/108/2 від 13.05.2008 року, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2005, а саме: будівлю магазину літ. А, загальною площею 90,6 м2, розташовану за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] на користь АТ „Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ „Райффайзен Банк Аваль" з метою погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-16/108/1 від 13.05.2008 року в сумі 3 239 024,40 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просив стягнути з [PERSON] судові витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 3 654,00 гривень. В судове засіданні позивач не з'явився, представником позивача Святюк М.В. подано заяву про розгляд справи у його відстуність, позовні вимоги підтримує, просить суд вирішити справу у порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, тому суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за її відсутністю на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Третя особа [PERSON] також в судове засідання не з'явися, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, письмові докази, суд вважає за необхідним позовні вимоги задовольнити, у зв'язку з наступним. Так, судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством „Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" (далі - Банк або Іпотекодержатель) та громадянином України [PERSON] (далі - Позичальник), було укладено генеральну кредитну угоду № 010/17-16/108 від 13.05.2008 року, у рамках якої було укладено кредитний договір № 010/17-16/108/1 від 13.05.2008 року. З урахуванням додаткових угод до кредитного договору заборгованість по кредиту була декілька разів реструктуризована та врешті була рефінансована з підписанням до Кредитного договору додаткової угоди № 7 від 12.10.2011 року, фактично було видано новий кредит, шляхом надання Позичальнику грошових коштів в сумі 2 383 611,80 гривень, на погашення валютної заборгованості за кредитним договором в сумі 296 469,13 доларів США. Зобов'язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та надав Позичальнику кредитні кошти, перерахувавши їх на поточний рахунок Позичальника відповідно до пп. 1.7.1 частини № 2 кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 14.10.2011 року. Відповідно до п. 1.5.1. частини № 2 кредитного договору, Позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту згідно додатків № 1 до договору - Графіків повернення кредиту та сплати процентів, а також сплатити комісії та штрафні санкції в разі їх виникнення, на умовах, передбачених кредитним договором. Пунктом 1.9.1 частини № 2 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання його умов Банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Згідно з п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Також, судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань по генеральній кредитній угоді, в рамках якої було укладено кредитний договір, з майновим поручителем [PERSON] (далі - Іпотекодавець) укладено договір іпотеки № 010/17-16/108/2 від 13.05.2008 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2005, згідно якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві власності, а саме: будівля магазину літ. А, загальною площею 90,6 м2, розташована за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до пункту 1.1. договору іпотеки, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з генеральної кредитної угоди та кредитного договору укладеного в її рамках. За його умовами Боржник зобов'язується перед Іпотекодержателем в строк до 12.05.2018 повернути кредит в розмірі 2 383 611,80 гривень, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та відшкодувати іпотеко держателю всі можливі збитки, понесені ним в наслідок невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору. У відповідності до даного договору, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. Згідно з п. 1.5. договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо виконання Позичальником всіх його боргових зобов'язань, що витікають з генеральної кредитної угоди, а також кредитного договору, як додаткової угоди до генеральної кредитної угоди. Відповідно до п.п. 1.1., 2.1.2., 3.1.4., 6.1.-6.5. вищезазначеного договору іпотеки, Іпотекодержатель має право отримати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання Боржником або Іпотекодавцем зобов'язань, встановлених кредитним договором, за рахунок заставленого майна задовольнити вимоги Іпотекодержателя в повному обсязі, включаючи суму заборгованості за кредитом та відсотками, нарахованими штрафними санкціями та витрати, пов'язані з пред'явленням вимоги за борговим зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 1.5. договору іпотеки, заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 2 052 365,00 гривень. Згідно пункту 1.7. договору іпотеки, заставна не оформлювалась. Згідно пункту 6.2. договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою, незалежно від строку виконання боргового зобов'язання, який зазначено у кредитному договорі у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановленні кредитним договором строки суми процентів, комісійної винагороди, суми неустойки (пені, штрафних санкцій). Пунктом 6.3. договору іпотеки, передбачено право Іподекодержателя дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не була задоволена, звернути на предмет іпотеки. Як вбачається із розрахунку наданого позивачем на підтвердження позовних вимог, станом на 17.09.2014 року, заборгованість за кредитним договором №010/17-16/108/1 від 13.05.08 року - становить 3 239 024,40 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 2 376 793,02 гривень, в тому числі заборгованість за несплаченими траншами згідно графіку у сумі 689 614,88 гривень; із заборгованості за несплаченими відсотками за період з 14.10.2011 року по 16.09.2014 року у сумі 818 173,66 гривень; із нарахованої пені на заборгованість за відсотками за період з 29.09.2013 року по 16.09.2014 року у сумі 23 618,88 гривень; із нарахованої пені на заборгованість за графіком за період з 29.09.2013 року по 16.09.2014 року у сумі 20 438,84 гривень. Крім того, встановлено, що з метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з описом вкладення (п. 6.4. кредитного договору) вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (вих. № С08-120-1/18-23 від 20.06.2012 року), однак до подачі позову до суду дана вимога залишилась незадоволеною. 11.01.2014 року позивачем на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення направлено вимоги про погашення боргу за кредитними договорами (вих. № 140-9-2-00/19-19 від 30.12.2013 року). Дані вимоги Позичальником та Іпотекодавцем отримані не були та повернулись на адресу Банку. 13.03.2014 року позивачем на адреси Позичальника та Іпотекодавця рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення повторно направлено вимоги про погашення боргу за кредитними договорами (вих. № 140-9-2-00/19-3 та № 140-9-2-00/19-4 від 07.03.2014 року). Ці вимоги Позичальником та Іпотекодавцем також отримані не були та повернулись на адресу Банку. Статтею 11 ЦК України передбачено, що угода (договір) є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до статті 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі та на умовах встановлених договором (графіками повернення кредиту та сплати відсотків). Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України „Про іпотеку"). Згідно частини 1 статті 11 Закону України „Про іпотеку", майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до частині 1 статті 12 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно частини 1 статті 33 Закону України „Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України „Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України „Про іпотеку", є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Згідно частини 1 статті 35 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За статтею 39 Закону України „Про іпотеку", передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд встановлює спосіб реалізації предмета іпотеки, зокрема, шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у Постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у пункті 9 зазначено - „Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена." Отже, оскільки під час розгляду судом справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] порушили умови кредитного договору та договору іпотеки, а саме не виконали належним чином, в обумовлені строки, зобов'язання, щодо оплати кредитів і відсотків у сумі передбаченій кредитним договором, суд вважає, що є всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, таким чином позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 654,00 гривень, підлягають також стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved