Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

26 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2003 року в відділі реєстрації актів громадського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Проживаючи у шлюбі з чоловіком втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого подружнє життя не склалося, виникають непорозуміння та сварки. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, на примирення не згодна, тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач також надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнав, просив справу слухати в його відсутність, позов визнав повністю. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 23 серпня 2003 року в Відділі реєстрації актів громадського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 82); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23 серпня 2003 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису № 39 (а.с.8) та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області на підставі актового запису № 20 (а.с.9) Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім"ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; діти проживають з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім"ї, виданої виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області 03.06.2020 р. за № 2575 (а.с.10), та не заперечується відповідачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дітей, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.113 СК України позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про стягнення на її користь витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved