Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що вони є співвласниками (по 1/4 частці) квартири [ADDRESS] . Що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.04.1996 року. Відповідач не є членом їх сім"ї. У вищевказаній квартирі відповідач значиться зареєстрованою, але фактично не проживає, починаючи з квітня 2011 року по даний час. У вересні 2010 року вони дозволили вказаній особі на певний час зареєструвати своє місце проживання у їх квартирі. Будь-яких договорів цивільно-правового характеру з відповідачем не укладалося. У квітні 2011 року [PERSON] , забравши свої речі, залишила квартиру. Будь-яких зв"язків вони з нею не підтримують і на даний час адреса її фактичного місцезнаходження їм не відома. За таких обставин вважають, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , внаслідок відсутності понад встановлені строки. Так як протягом останніх восьми років фактично не проживає у вказаній квартирі, не приймає участі у сплаті комунальних платежів та обслуговуванні житла. В добровільному порядку у квітні 2011 року, забравши речі, залишила квартиру. Враховуючи вищевикладене, просять суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 13.11.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 02.12.2019 року о 14 годині 30 хвилин., яке відкладалося. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Не заперечують щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач у судові засідання, призначені на: 02.12.2019 року та 16.12.2019 року не з"явилася, в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ст.279 ЦПК України, розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами та письмовими поясненнями, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 та ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). При вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках і квартирах, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу III Житлового кодексу України про користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду (п. 53 Листа судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв`язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 1 грудня 1997 року). Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено та вбачається з технічного паспорта від 11.11.1994 року та свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1996 року, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім"ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14,15-16). Відповідно до довідки про склад сім"ї № 1966 від 10.07.2019 року, виданої Пулинською селищною радою Пулинського району Житомирської області, до складу сім"ї [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , входять: дружина - [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , онуки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не родич - [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно довідки № 3048 від 30.10.2019 року, виданої виконкомом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично за вказаною адресою не проживає (а.с.18). З акта обстеження житлового приміщення від 19.09.2019 року вбачається, що на день обстеження, в квартирі [ADDRESS] , значиться зареєстрованою [PERSON] , але фактично у вказаній квартирі вона не проживає. Зі слів співвласників квартири - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживає за даною адресою з квітня 2011 року по даний час, участі в утриманні житла та сплаті комунальних платежів не приймає, будь-яких її речей у квартирі немає (а.с.19). За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Таким чином в суді доведено, що відповідач понад 6 місяців не проживає в квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачам на праві спільної сумісної власності, участі у сплаті комунальних платежів та обслуговуванні житла не приймає, тому втратила право на її користування.

Outcome: approved