Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

позовні вимоги з урахуванням заяви про їх збільшення позивач обгрунтовує тим, що 19.09.2016 року йому стало відомо про винесення 13.09.2016 року начальником відділу молоді та спорту Коломийської міської ради наказу №1-КД, яким притягнуто позивача як директора Коломийської дитячо-юнацької спортивної школи №1 (далі - Коломийської ДЮСШ №1) до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани. Копію даного наказу позивачем отримано 19.09.2016 року в приміщенні вказаної школи. Догана оголошена йому за систематичне невиконання позивачем своїх посадових обов'язків (наказів та протокольних доручень начальника відділу). Однак, вказаний наказ №1-КД від 13.09.2016 року позивач вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню з таких підстав. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. Факт такого порушення має бути належним чином зафіксований, адміністрація роботодавця повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків, обставини їх вчинення, а також має бути дотриманий порядок застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, наказ про притягнення працівника до вказаної відповідальності повинен бути винесений органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше визначених трудовим законодавством строків. До застосування дисциплінарного стягнення вказаний орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення з тим, щоб при прийнятті відповідного рішення врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Крім того, вказаний наказ повинен також містити обставин вчинення працівником дисциплінарного проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення. Як вбачається з даних трудової книжки позивача, він прийнятий на посаду директора Коломийської ДЮСШ №1 згідно з наказом №83-к від 30.03.2001 року, виданим управлінням освіти Коломийської міської ради. Отже, притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності має право тільки той орган, з яким працівник перебуває у трудових правовідносинах на підставі укладення трудового договору, незалежно від його виду і строку. Однак, між начальником відділу молоді та спорту Коломийської міської ради та позивачем жодних трудових договорів не укладалось, а також не було здійснено жодних переведень вищевказаної школи в підпорядкування зазначеного відділу. Тому його начальник не мав належних повноважень на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Додатковим підтвердженням того, що роботодавцем позивача є відділ освіти Коломийської міської ради є рішення Коломийського міськрайонного суду від 08.04.2016 року в справі №346/1024/16-ц, яким скасовано наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача як директора вищевказаної школи. Зазначення у вищевказаному опорюваному наказі про те, що підставою для винесення догани було систематичне невиконання позивачем наказів та розпоряджень начальника відділу молоді та спорту, є необгрунтованим, оскільки ні наказ від 02.09.2016 року №8-0 "Про проведення наради", ні прийняті рішення згідно з протоколом наради від 05.09.2016 року №1 до відома позивача доведені не були. Тому в останнього був відсутній обов'язок прибувати на наради та виконувати протокольні рішення, тобто позивач не мав можливості усвідомити протиправність своїх дій, оскільки не знав про покладені на нього обов'язки (немає його вини). Крім того, позивачу нічого не було відомо про складання актів про нібито його відмову від підпису та про фіксацію його відмови від дачі будь-яких пояснень. Позивач також вважає протиправним наказ №5-К від 08.09.2016 року "Про попередження про вивільнення у зв'язку із скороченням". Так, 13.07.2016 року Коломийською міською радою прийнято рішення «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких шкіл», яким передбачено створення дитячо-юнацької спортивної школи Коломийської міської ради №3 та затверджено статути ДЮСШ №1, №2 та №3 в новій редакції. Однак, 23.08.2016 року Коломийським міськрайонним судом в справі №346/4417/16-а за заявою позивача [PERSON] постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено дію вказаного рішення Коломийської міської ради від 13.07.2016 року. Отже, при правовому аналізі організаційно-розпорядчих актів, виданих начальником вищевказаного відділу, які стали підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності позивача, встановлено, що всі вони винесені після 23.08.2016 року і спрямовані виключно на виконання вказаного рішення Коломийської міської ради. [PERSON], трудове законодавство України не передбачає обов'язку виконання працівником завідомо протиправного наказу. Крім того, позивачу не було доведено до відома його трудові обвязки щодо звітності та виконання наказів начальника відділу молоді та спорту, а тому в діяннях позивача немає порушення трудових обовязків. З приводу наради у відділі молоді та спорту 07.11.2016 позивач в своїх письмових поясненнях, датованих 15.02.2017 року, зазначив, що начальник цього відділу [PERSON] змушував його до переїзду в непристосоване приміщення за адресою: м.Коломия, вул. С.Петлюри, 11-а, де немає належних умов для праці, відсутнє опалення, грибок на стінах, антисанітарія, про що свідчать відповідні фотоматеріали. Тому позивач вважає, що дії відповідача свідомо були заплановані на те, щоб звільнити позивача з роботи, тому що останній не відмовився від позову, поданого ним до Коломийського міськрайонного суду, який стосується перепідпорядкування, перепрофілювання Коломийських ДЮСШ з управління освіти до відділу молоді та спорту. Наказ начальника управління освіти Коломийської міської ради від 29.08.2016 року виданий на порушення ст.9 Закону України «Про позашкільну освіту» , а також після постановлення вищевказаної ухвали суду від 23.08.2016 року, а тому цей наказ слід вважати незаконним. Крім того, у трудовій книзі позивача відсутній запис про перепідпорядкування очолюваного ним позашкільного навчального закладу з управління освіти до відділу молоді та спорту Коломийської міської ради, і керівництвом цього відділу не було запропоновано позивачу укласти та підписати трудовий договір, посадові інструкції, правила внутрішнього трудового розпорядку. Протокольні ж доручення, вказані в протоколі наради, не відповідають змісту проведеної наради та протокольним дорученням, які надавав начальник відділу молоді та спорту. Щодо факту намагання керівництвом відділу молоді та спорту Коломийської міської ради незаконно провести інвентаризацію (з метою переїзду Коломийської ДЮСШ №1 в приміщення, що знаходяться в м.Коломиї, по вул.С.Петлюри), позивач зазначає, що 10.11.2016 року в методичний кабінет Коломийської ДЮСШ №1 на передачу матеріальних цінностей прибули представники управління освіти і відділу молоді та спорту, однак, жодних документів на проведення такої передачі не було, що свідчить про неправомірність їхніх дій. Отже, можна зробити висновок, що представники вказаних управління та відділу усвідомлювали неправомірність вказаної передачі та хотіли, щоб позивач вчиняв незаконні дії, а згодом відповідав за це. Вказані представники склали акт в присутності позивача, в якому зазначено, що не проведено інвентаризацію в звязку відсутністю матеріально відповідальної особи (завідуючий господарством [PERSON] перебував на лікарняному). Але акт про це був знищений бухгалтером відділу молоді та спорту [PERSON] та складений новий акт про те, що позивач відмовився від проведення вказаної інвентаризації. Під цим актом підписалися усі представники відділу молоді та спорту, управління освіти та директор Коломийської ДЮСШ №2. Ці два акти, які власноручно оформила представник відділу молоді та спорту [PERSON], були єдиними, які складені в присутності позивача, однак, в переліку актів вони відсутні. Позивачем подана службова записка від 10.11.2016 року на імя начальника відділу молоді та спорту [PERSON] щодо забезпечення умов для праці та надання наказу на переведення в адмінприміщення за адресою: м.Коломия, вул. С. Петлюри, 11-а. Виконавчий комітет Коломийської міської ради 16.11.2016 року тільки розглянув питання про передачу на баланс відділу молоді та спорту цієї ради матеріальних цінностей. Позивач в своїх письмових поясненнях від 05.04.2017 року також звертає увагу на акт, який датований 01.09.2016 року, про те, що нібито позивач відмовився підписати посадові інструкції, однак, йому ніколи не пропонували підписати такі документи представники відділу молоді та спорту. Про факт вказаної його нібито відмови позивачу стало відомо лише в судовому засіданні з розгляду даної справи, яке відбувалося 16.12.2016 року. Крім того, усі акти про відмову позивача від підпису пронумеровані, крім акту від 01.09.2016 року. Однак, акт за № 1, датований лише 02.09.2016 року. Крім того, керівництвом відділу молоді та спорту не було запропоновано позивачу укласти та підписати трудовий договір, правила внутрішнього трудового розпорядку. Позивач зазначає, що допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала про те, що вона не зачитувала позивачу посадову інструкцію, а тільки підписала заздалегідь підготовлений акт про відмову від підпису, і процедура оформлення на місці такої відмови тривала декілька хвилин. Отже, позивач не міг знати своїх посадових обов'язків, які не були доведені йому до відома, і відповідно він не міг знати, що він вчиняє нібито дисциплінарне правопорушення. Також ця свідок ввела суд з оману, вказавши про те, що нібито існував наказ начальника відділу молоді і спорту про проведення нарад згідно з графіком. Однак, суду такого наказу не надано і позивач вважає, що такий документ взагалі не існує. В акті, датованому 05.09.2016 року, вказано про те, що 06.09.2016 року зачитано та надано позивачу для ознайомлення протокол наради відділу молоді та спорту від 05.09.2016 року, що свідчить про фальсифікацію даного акту. Що стосується наказу №5-К від 08.09.2016 року, який виданий начальником відділу молоді та спорту [PERSON], в якому він посилався на вищевказане рішення сесії Коломийської міської ради від 13.07.2016 року, дію якого 23.08.2016 року зупинено судом, позивач зауважує, що працівники очолюваної ним ДЮСШ №1 були обурені даним наказом, адже Коломийською міською організацією профспілки працівників освіти і науки України, членами якої є всі працівники ДЮСШ №1, дано письмову відповідь від 02.09.2016 року № 27 про те, що питання про надання згоди на переведення вказаної школи у підпорядкування відділу молоді і спорту Коломийської міської ради цією профспілковою організацією не розглядалось та згоди на таке переведення не надавалось. Крім того, начальник відділу молоді та спорту, здійснивши перепідпорядкування Коломийської ДЮСШ №1 порушив норми ст.9 Закону України «Про позашкільну освіту», якою заборонено перепідпорядкування та перепрофілювання закладів позашкільної освіти. На нараді 12.09.2016 року вказаний начальник відділу молоді та спорту і головний спеціаліст-бухгалтер цього відділу [PERSON], порушуючи Положення про ДЮСШ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 993 від 05.11.2008 року, підписали тарифікацію, в якій затверджували працівників без спеціальної освіти, в звязку з чим ці особи не мають права працювати тренерами, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також вказані працівники зазначеного відділу намагались переконати позивача підписати дану тарифікацію. 13.09.2016 року близько 15 год. працівники відповідача прибули в приміщення ДЮСШ №1, та, не пропонуючи позивачу надати будь-які пояснення, і нічого не пояснюючи вручили йому протокол наради від 12.09.2016 року та наказ №1-КД від 13.09.2016 року. Однак, ними складено акт фіксації відмови позивача від надання письмових пояснень, які також підписав начальник відділу молоді та спорту [PERSON], хоча фактично він був відсутній на час вказаного візиту працівників відповідача. Таким чином, позивач зауважує, що жоден з вищевказаних актів не був складений у його присутності та про їх існування йому не було відомо. Усі спортивні секції працювали у звичному режимі, навчальний процес не був зірваний, права працівників позивач не порушував, а, навпаки, відстоював. Станом на 13.09.2016 року жодних документів з відділом молоді та спорту позивач не підписував, що свідчить про відсутність між ними трудових відносин, керівництвом відповідача не було запропоновано укласти та підписати трудовий договір, посадову інструкцію, правила внутрішнього трудового розпорядку, що суперечить КЗпП України, і в судовому засіданні 10.03.2017 року свідок [PERSON] ствердила про те, що документів, які б підтверджували юридичні (трудові) відносини між директором ДЮСШ №1 [PERSON] та відділом молоді та спорту, не було. Отже, для накладення на позивача дисциплінарною стягнення у начальника цього відділу не було підстав та повноважень. Позивач також зауважує, що у його трудовій книзі є запис за № 13, однак, не вказано дати та підстав здійснення цього запису, хоча, кожен запис в трудовій книжці фіксує посилання на закон, рішення, наказ, на основі яких він здійснений. Зміст доповідних та пояснюючих записок в.о. директора ДЮСШ №1 С.[PERSON] від 29.09., 06.10. та 25.10.2016 року не відповідають дійсності, адже насправді вона підписує та надає скріплені печаткою табелі роботи тренерів-викладачів та технічного персоналу Коломийської ДЮСШ №1 за вересень 2016 року, згідно з якими 30.09.2016 року і в подальшому нараховується заробітна плата бухгалтерією відділу молоді та спорту та надходить на рахунки працівників. Ця в.о. директора також надає необхідну документацію, згідно з якою починається опалювальний період в школі; підписує та завіряє тарифікаційний список тренерів-викладачів на 2016-2017 навчальний рік; підписує та завіряє заявки на участь команд цієї школи у змаганнях. Протоколи нарад, складені у відділі молоді та спорту 07.11, 10.11. та 14.11.2016 року, позивачу не надавались, він їх не бачив, а також позивачу нічого невідомо про акти, які складались. 15.11.2016 року наказом начальника відділу молоді та спорту №15-К позивача звільнено з посади директора Коломийської ДЮСШ №1, про що позивачу стало відомо після отримання 23.11.2016 року копії цього наказу, надісланої йому відповідачем поштою, що є порушенням ст.ст. 47, 149 КЗпП України, відповідно до яких у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобовязаний у день звільнення видати працівнику копію наказу про звільнення з роботи, а стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Крім того, в оспорюваному наказі про звільнення позивача підставою для цього вказано систематичне невиконання позивачем без поважних причин посадових обовязків. Однак, п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України чітко передбачено, що підставою для звільнення є систематичне невиконання працівником лише тих обовязків, які покладені на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Виходячи з цього, при звільненні працівника з підстав, передбачених даною нормою закону, власник або уповноважений ним орган повинен навесні конкретні факти допущеного працівником невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце та які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення. Пункт 3 вказаної статті встановлює також іншу обовязкову умову для звільнення працівника, - попереднє застосування до працівника заходів дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому необхідно вказати, що хоч до позивача було застосоване стягнення, однак правомірність його застосування є також предметом розгляду даного спору, в звязку з чим воно не може враховуватись при звільненні позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, ч.4 ст.40 вказаного Кодексу встановлено заборону звільнення працівника із посади в період його тимчасової непрацездатності. Оскільки позивач 15.11.2016 року знаходився на лікуванні, то його звільнення в цей день не може вважатися законним. Позивач заперечив те, що в день його звільнення працівниками відповідача пропонувалося позивачу надати письмові пояснення. Тому вказівка в акті від 15.11.2016 року про нібито відмову позивача від надання письмових пояснень не відповідає дійсності, оскільки того дня позивач перебував в приміщенні Коломийської ДЮСШ № за адресою: м.Коломия, бульв.Л.Українки, 43, і в його присутності вищевказаний акт не складався, оскільки працівники відповідача туди не прибували. [PERSON], яка підписала даний акт, перебувала в той час на тренуванні згідно з розкладом занять, затвердженим директором вказаної школи, і не могла залишити велику кількість малих вихованців. 16.11.2016 року в приміщенні спортивного залу, що за адресою: м.Коломия, вул. С. Петлюри, 17-6, в присутності тренерів [PERSON] повідомила позивачу, що вранці розмовляла із секретарем Коломийської міської ради, який їй повідомив, що позивача, [PERSON] та [PERSON] звільнено, що також підтверджує неправдивість складеного акту про відсутність позивача на роботі 15.11.2016 року. Крім того, [PERSON] ознайомлювала тренерів з колективним зверненням до Коломийського міськрайонного суду, яке було складене «заднім» числом, а саме 14.11.2016 року. Ініціаторами цього звернення були представники міської ради, і в ньому зазначено, щоб суд не розглядав позовну заяву та не брав до уваги особисті інтереси певних осіб, зокрема, [PERSON] Крім того, в судовому засіданні з розгляду даної справи, яке проводилось 17.11.2016 року, позивач представлявся директором ДЮСШ №1, на що жодного повідомлення від представника відділу молоді та спорту про звільнення позивача із вказаної посади не надійшло. Позивач також зазначає, що на нього цілеспрямовано здійснювали тиск, щоб він звільнив приміщення за адресою: м.Коломия, бульв.Л.Українки. 43, та переїхав у приміщення по вул. С. Петлюри, 11-а, в якому неможливо працювати. Для роботи адміністрації трьох ДЮСШ позивач неодноразово пропонував частини адмінприміщення по бульв. Л.Українки, 43, де були належні умови для праці, але основним завданням місцевої влади було звільнити позивача з роботи, щоб призначити «потрібну» людину, а саме [PERSON], який неправомірно, а саме після постановлення вищевказаної ухвали суду від 23.08.2016 року призначений директором Коломийської ДЮСШ №2, а після звільнення позивача - призначений на посаду директора ДЮСШ №1. Таким чином, позивач підсумовує, що дійсними причинами для його звільнення були його відмова від переїзду очолюваної ним ДЮСШ №1 в інше приміщення, а також звернення ним з позовом про оскарження вищевказаного рішення Коломийської міської ради від 13.07.2016 року. На підставі наведеного позивач просить визнати незаконними та скасувати вищевказані накази №1-КД від 13.09.2016 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани та №15-К від 15.11.2016 року про його звільнення з роботи, поновити його на попередній посаді, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із вказаних підстав та просять ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача в судове засідання повторно не зявились, а саме не зявились в судові засідання 21.03. та 05.04.2017 року, про їхні час та місце сторона відповідача належним чином повідомлена, що стверджується поштовими повідомленнями про одержання працівником відповідача судових викликів (а.с.150, 158). 21.03.2017 року представник відповідача [PERSON] звернувся з письмовою заявою про продовження перерви в судовому розгляді у зв'язку із зайнятістю іншого представника цього відповідача - адвоката [PERSON] в судовому засіданні Апеляційного суду Івано-Франківської області, а 04.04.2017 року - з письмовим клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням [PERSON] на змаганнях в м. Надвірній Івано-Франківської області, а також перебуванням адвоката [PERSON] в судовому засіданні в м.Дніпрі. Заслухавши думку сторони позивача, суд вважає, що вказані дії представників відповідачів спрямовані на умисне затягування розгляду даної справи, яка надійшла до суду 28.09.2016 року, оскільки не зрозуміло, чому представник відповідачів - адвокат [PERSON] повторно віддає перевагу іншим судовим засіданням, а представник відповідача [PERSON] навіть не зявився в судове засідання 21.03.2017 року, а також з яких причин не забезпечив в судовому засіданні 05.04.2017 року участь іншого представника, адже відповідач є колегіальним органом. Тому вказану поведінку представників відповідача суд розцінює як зловживання ними своїми процесуальними правами, що грубо порушує вимоги ч.3 ст.27 ЦПК України, яка зобовязує осіб, які беруть участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права. В звязку з цим суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду даної справи у відсутності представника (представників) відповідача. В минулих судових засіданнях представники відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивач систематично допускав порушення своїх трудових обовязків та відмовлявся виконувати законні вказівки керівництва. При його ознайомленні з протоколами та рішеннями нарад, пропозиціях надати письмові пояснення та при ознайомленні із оспорюваними наказами позивач категорично відмовлявся їх відповідно надавати чи знайомитись. Вказані факти щоразу фіксувалися письмовими актами про його відмову, які підписувались комісією, і ці документи наявні в матеріалах даної справи. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.04.2001 року позивач призначений на посаду директора ДЮСШ №1 в порядку узгодженого переводу з посади тренера-викладача з вільної боротьби цієї установи, що стверджується записом в його трудовій книжці (наказ №83-к від 30.03.2001 року (а.с.4). Листом №01-35/145 від 15.07.2016 року Івано-Франківське обласне відділення (філія) комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України повідомило Департамент освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської облдержадміністрації про те, що згідно зі ст.9 Закону України «Про позашкільну освіту» державна політика у сфері позашкільної освіти спрямована на збереження та розвиток мережі державних та комунальних позашкільних навчальних закладів без права їх перепрофілювання, перепідпорядкування, злиття, закриття, передачі приміщень, обладнання, техніки в оренду (а.с.104, 105). Відповідно до листа Міністерства молоді та спорту України № 863/4.5/16 від 01.08.2016 року «Про сприяння у збереженні мережі дитячо-юнацьких спортивних шкіл» підтримано наміри спортивної громадськості м.Коломия, трудового колективу, батьків вихованців, які займаються у спортивній школі, щодо збереження діючої мережі дитячо-юнацьких спортивних шкіл, недопущення звільнення із займаної посади директора дитячо-юнацької спортивної школи №1 та вказане Міністерство заперечує щодо здійснення реорганізації спортивних шкіл міста (а.с.101). Міністерство освіти і науки України листами №1/11-10543 від 01.08.2016 року та №1/13-724 від 02.08.2016 року повідомило позивача про те, що воно стурбоване прийняттям рішень органами місцевого самоврядування стосовно реорганізації, ліквідації та перепідпорядкування дитячо-юнацьких спортивних шкіл (а.с.102, 103). Відповідно до ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.08.2016 року, постановленої в порядку забезпечення позову в справі №346/4417/16-а, зупинено дію рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської області «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл» від 13.07.2016 року. Ця ухвала підлягала негайному виконанню, про що вказано в її резолютивній частині (а.с.64, 65). Однак, наказом управління освіти Коломийської міської ради від 29.08.2016 року №95-од «Про організацію роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл міста» на виконання рішень міської ради від 13.07.2016 року №549-10/2016 року «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл міста», від 10.08.2016 року № 693-11/2016 та № 686-11/2016 попереджено керівників дитячо-юнацьких спортивних шкіл міста ([PERSON], [PERSON]М.) про зміну істотних умов праці на підставах і у порядку, визначеному чинним законодавством. Цих керівників зобовязано розробити та внести відповідні зміни до штатних розписів цих шкіл міста із врахуванням змін у їх роботі, що затверджені вищезазначеними рішеннями міської ради (а.с. 106). Згідно із витягом з кримінального провадження №12016090180001305, внесеним 31.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, того дня в чергову частину Коломийського відділу поліції поступила заява від голови батьківського комітету ДЮСШ №1 [PERSON] про те, що працівники Коломийської міської ради не виконують ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 23.08.2016 року в частині зупинення дії рішення Коломийської міської ради «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл» від 13.07.2016 року (а.с.107). Листом №04/2/2-1129-16 від 27.09.2016 року прокуратурою Івано-Франківської області повідомлено позивача про те, що з 01.09.2016 року слідчим відділом Коломийського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні щодо невиконання Коломийською міською радою судового рішення від 23.08.2016 року про зупинення дії рішення міської ради від 13.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (а.с.66). Згідно з повідомленням Коломийської міської організації профспілки працівників освіти і науки України від 02.09.2016 року №27 ця профспілкова організація, членами якої є всі працівники ДЮСШ №1, питання про надання згоди на переведення цієї школи у підпорядкування відділу молоді та спорту Коломийської міської ради не розглядала та такої згоди не давала (а.с.135). Відповідно до наказу відділу молоді та спорту Коломийської міської ради №8-0 від 02.09.2016 року «Про проведення наради» відповідно до Положення про відділ молоді та спорту, затвердженого рішенням міської ради від 13.07.2016 року № 578-10/2016, та статутів дитячо-юнацьких спортивних шкіл, затверджених рішенням міської ради від 13.07.2016 року № 579-10/2016, наказано керівникам ДЮСШ №1 [PERSON], ДЮСШ №2 [PERSON] та ДЮСШ №3 [PERSON] внести зміни до штатних розписів та надати їх для затвердження до 05.09.2016 року у відділ молоді та спорту міської ради, а також прибути 05.09.2016 року на нараду з питань затвердження штатних розписів (а.с.5). Згідно з протоколом наради № 1 відділу молоді та спорту міської ради від 05.09.2016 року директора ДЮСШ №1 [PERSON] зобов'язано надати письмове пояснення про причини відсутності на нараді та надання на затвердження штатного розпису та тарифікаційні списки тренерів-викладачів ДЮСШ №1 відповідно до статуту школи (а.с.6). Наказом вищевказаного відділу від 08.09.2016 року «Про попередження про вивільнення у звязку із скороченням» зобовязано директорів вказаних трьох шкіл попередити працівників цієї школи про можливе їх вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням посад (а.с. 7). Відповідно до протоколу наради №2 вказаного відділу молоді та спорту від 12.09.2016 року вирішено надати директору ДЮСШ №1 [PERSON] тарифікаційні списки тренерів-викладачів; копії наказів чи інших підтверджуючих документів про повідомлення працівників ДЮСШ №1 про скорочення у звязку із зміною істотних умов праці; забезпечити працевлаштування усіх тренерів-викладачів у відповідні ДЮСШ; виконавцям про проведену роботу надати письмово інформацію на імя начальника відділу молоді та спорту (а.с. 8). Судом встановлено, що наказом начальника відділу молоді та спорту Коломийської міської ради №1-КД, винесеним 13.09.2016 року, позивачу як директору Коломийської ДЮСШ №1 оголошену догану за систематичне невиконання своїх посадових обовязків (а.с.52). Згідно з доповідною запискою, складеною 29.09.2016 року [PERSON], на яку наказом №7-к від 20.09.2016 року покладено тимчасове виконання обов'язків директора вказаної ДЮСШ №1, станом на 29.09.2016 року [PERSON] не передав їй печатки та ключі від адмінкорпусу (а.с. 53). Відповідно до актів №№1, 2, 4, 5 про відмову від підписів, складених 02, 05, 08 та 12 вересня 2016 року комісією в складі: начальника відділу молоді та спорту [PERSON]; головного бухгалтера цього відділу [PERSON]; головного спеціаліста даного відділу [PERSON]; директора ДЮСШ №3 [PERSON], позивач, якому прочитано та надано для ознайомлення накази вказаного відділу від 02.09.2016 року №8-0 «Про проведення наради», від 08.09.2016 року № 5-К «Про попередження про вивільнення у звязку із скороченням, протоколи нарад від 05.09.2016 року №1, від 12.09.2016 року №2, посадову інструкцію директора ДЮСШ №1, відмовився підписати дані накази, протоколи вказаних нарад про ознайомлення з протокольними дорученнями та посадову інструкцію (а.с.68, 69, 71, 72). В актах фіксації відмови від надання письмових пояснень, датованих 08.09. та 13.09.2016 року, вказано, що позивачу запропоновано надати письмові пояснення про причини відсутності 05.09.2016 року на нараді в начальника вказаного відділу та про невиконання пунктів 1, 2, 3, 4 доручень, вказаних в протоколі наради від 12.09.2016 року . Однак, від надання письмових пояснень позивач відмовився (а.с.70, 73 ). Відповідно до пояснюючої записки [PERSON] від 25.10.2016 року їй тренером викладачем Коломийської ДЮСШ №1 [PERSON] передано печатку цієї школи, однак, на вказану дату доступу до книг наказів по школі, особових справ працівників та трудових книжок немає (а.с.54). Згідно з протоколами №№9, 10, 11 оперативних нарад у начальника відділу молоді та спорту [PERSON] відповідно від 07, 10 та 14 листопада 2016 року позивача як директора ДЮСШ №1 зобов'язувалось у найкоротші терміни звільнити адмінприміщення по бул.Л.Українки, 43 та переїхати в приміщення по вул. Петлюри,11а, а також подати відповідно до штатних розписів списки працюючих працівників із вказівкою вакансій; упорядкувати журнали вхідної та вихідної кореспонденції, книги наказів, особові справи працівників, посадові інструкції працівників та здійснити записи в трудових книжках, в тому числі працівників, які звільнені в порядку переведення відповідно до п. 5 ст. 35 КЗпП України та видати їх на руки цим працівникам; виконавцям про проведену роботу надати письмово інформацію начальнику відділу молоді та спорту у визначені терміни. Однак, від підпису у вказаних протоколах позивач відмовився (а.с.56, 58, 60). В актах №№8, 9, 10 про відмову від підпису відповідно від 07, 10 та 14 листопада 2016 року, складених головним бухгалтером відділу молоді та спорту [PERSON], головними спеціалістами цього відділу [PERSON], [PERSON], директорами ДЮСШ №2 [PERSON] та ДЮСШ №3 [PERSON], вказано, що позивач, якому прочитано та надано для ознайомлення протоколи оперативних нарад, відмовився підписати ці протоколи про ознайомлення із вказаними в них дорученнями наради (а.с. 57, 59, 61). Згідно з актами фіксації відмови від надання письмових пояснень від 15.11.2016 року позивач відмовився від дачі письмових пояснень щодо невиконання доручень, вказаних в протоколах нарад від 07, 10 та 14 листопада 2016 року (а.с. 62). Відповідно до службової записки позивач 10.11.2016 року звертався до начальника відділу молоді та спорту Коломийської міської ради [PERSON] про надання копії наказу про переведення в адміністративне приміщення за адресою: вул.С.Петлюри, 11а, а також про створення належних умов для збереження документів та належної санітарно-гігієнічних умов праці (а.с.122). Судом встановлено, що наказом відділу молоді та спорту Коломийської міської ради №15-К, винесеним 15.11.2016 року начальником вказаного відділу [PERSON], позивача звільнено того дня з посади директора Коломийської дитячо-юнацької спортивної школи №1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у звязку із систематичним невиконанням без поважних причин посадових обовязків, що призвело до зриву організації роботи та навчального процесу дитячо-юнацьких спортивних шкіл (а.с.42). Відповідно до акту про відсутність на роботі від 15.11.2016 року, складеного комісією в складі: начальника вищевказаного відділу [PERSON]; директора ДЮСШ №3 [PERSON]; тренера-викладача ДЮСШ №3 [PERSON], позивача того дня о 15:30 год. був відсутній на робочому місці в адмінприміщенні по [PERSON]Українки, 43 (а.с. 63). Згідно із довідкою №3690, виданою Коломийською ЦРЛ, позивач 15.11.2016 року звертався на приймальне відділення вказаної ЦРЛ з діагнозом: остеохондроз поперекового відділу хребта з вираженим больовим синдромом (а.с. 83). Допитані в судовому зсіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони як працівники відповідача підписували вищевказані акти відмови позивача як від ознайомлення із вказаними в цих актах дорученнями, так і від надання письмових пояснень з приводу їх невиконання. Текст вказаних актів заздалегідь набирався з використанням компютерної техніки у приміщенні вказаного відділу, оскільки була відома позиція позивача про його цілковиті відмови. Ці акти підписувались на місці після підтвердження позивачем його відмови. Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. В наказі про прийняття позивача на роботу на вищевказану посаду не визначений строк, на який з ним укладено трудовий договір, тому останній вважається безстроковим. Статтею 36 цього Кодексу чітко передбачено підстави припинення трудового договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Відповідно до розяснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Отже, застосувати п. 3 ст. 40 КЗпП можна для звільнення працівника, який неодноразово, без поважних причин, припускався навмисного невиконання (чи неналежного виконання) покладених на нього трудових функцій та до якого вже були застосовані дисциплінарні або громадські стягнення. Але окрім викладеного, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: -порушення має стосуватися лише тих обовязків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку (звільнення за порушення громадських обовязків ? наприклад, незявлення на збори чи небажання вступити до профспілкової організації ? не допускається); -невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обовязків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; -невиконання або неналежне виконання трудових обовязків повинно бути систематичним (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення); -враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів (заходи громадського впливу, наприклад, обговорення порушення, у таких випадках не мають юридичного значення) і є чинними на момент звільнення працівника; - з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Відповідно до положень ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2) звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Отже, чинне трудове законодавство надає право притягнути працівника до відповідальності лише власнику або уповноваженому ним органу. Як встановлено в судовому засіданні оспорювані накази винесені начальником відділу молоді та спорту Коломийської міської ради, тобто відповідно і на виконання прийнятого 13.07.2016 року Коломийською міською радою рішення №№549-10/2016 року «Про деякі питання роботи дитячо-юнацьких спортивних шкіл міста». До прийняття даного рішення роботодавцем позивача вважалось управління освіти цієї ж ради. В судовому засіданні встановлено і не заперечено стороною відповідача, що оспорювані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності винесені 13.09. та 15.11.2016 року, тобто незважаючи на існування вищевказаної ухвали Коломийського міськрайонного суду від 23.08.2016 року про зупинення дії зазначеного рішення Коломийської міської ради від 13.07.2016 року, і про цю ухвалу стороні відповідача було достовірно відомо. Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання . Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Ці конституційні положення знайшли своє відображення в ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Така відповідальність передбачена ст.382 Кримінального кодексу України. Однак, незважаючи на існування вищевказаного судового рішення, яке підлягало негайному виконанню, керівник відповідача виносить вищевказані оспорювані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани та звільнення з роботи за нібито невиконання позивачем дій чи невжиття заходів, спрямованих на незаконну за даних умов реалізацію вищевказаного рішення Коломийської міської ради від 13.07.2016 року, оскільки позивач в даній ситуації правомірно не виконував вказані дії чи заходи. Тому в його діях відсутні порушення його посадових обовязків. Крім того, звільнення позивача на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України було здійснене з грубим порушенням адміністрацією відповідача вимог трудового законодавства, зокрема, ч. 4 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач в день звільнення звертався за медичною допомогою, що підтверджується вищевказаною медичною довідкою (а.с.83). Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Однак, стороною відповідача вказаного обовязку не виконано, оскільки не наведено жодних обгрунтованих обставин, якими спростовуються позовні вимоги, та не зазначено вагомих доказів на підтвердження цих обставин. Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.235 вказаного Кодексу у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що оспорювані накази слід визнати незаконними та скасувати, а позивача - поновити на займаній ним посаді з дня його звільнення із стягненням з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.11.2016 року по день ухвалення даного рішення, тобто по 05.04.2017 року включно. В звязку із поновленням позивача на вказаній посаді на його користь підлягають стягненню з відповідача суми втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з 15.11.2016 року, які слід вирахувати,

Outcome: approved