Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

15 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20 березня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу міста Києва Кондратюком В.С., зареєстровано в реєстрі за номером 354, про звернення стягнення з боржника, яким є громадянка України [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за кредитним договором № 11865571 від 10.12.2016 року, укладеним з ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34108061, на загальну суму заборгованості 36 526,14 грн. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01 березня 2021 року, [PERSON] було отримано від Акціонерного товариства «Банк Форвард» листа вих.№ 26/1-08-564 від 22.02.2021 p., в якому повідомляється, що в зв`язку із наявністю у мене заборгованості перед Відповідачем за кредитним договором № 11865571 від 06.12.2016 р. позивачу було направлено «заключну вимогу» на суму 35 676,14 «з датою погашення до 12.07.2017 р.» Далі Відповідач повідомляє, що станом на 22 лютого 2021 року розмір моєї заборгованості зменшився до 10 021,77 грн, однак «за Договором відкрито виконавче провадження за ініціативою Банку», яке здійснюється приватним виконавцем Павелків Т.Л. Дійсно, 09 квітня 2021 року на запит адвоката від Виконавця надійшла відповідь, згідно з якою виконавче провадження № 58756028 було відкрито Виконавцем 01 квітня 2019 року на підставі виконавчого напису № 354 від 20.03.2019 року, вчиненого Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кандратюком В.С.. До відповіді Виконавцем було додано, окрім копій Кредитного договору та Постанови про відкриття виконавчого провадження, також копію Виконавчого напису, з якого, зокрема, вбачається, що: -підставою виникнення заборгованості, щодо якої має здійснюватися примусове виконання, є кредитний договір № 11865571 від 10.12.2016 р. (тобто номер договору відповідає документу, на якому вчинено виконавчий напис, але дату його укладання зазначено невірно - 10 грудня 2016 року замість 06 грудня 2016 року); -стягувачем є Відповідач у справі - AT «БАНК ФОРВАРД», правонаступник ПАТ «БАНК ФОРВАРД»; заборгованість, що стягується, виникла за період з 13 липня 2014 року по 12 липня 2017 року (тобто початок періоду нарахування заборгованості на два із половинної роки передує даті укладення правочину, на підставі якого вона нібито виникла); заборгованість в загальний сумі становить 36 526,14 грн. та складається з: основного боргу (заборгованість за кредитом) - 31 821,40 грн.; заборгованості «за процентами та комісіями» - 3 254,74 грн.; «плати за пропуск мінімальних платежів та плати за обслуговування кредитної заборгованості» - 600,00 грн.; плати за вчинення виконавчого напису - 850 грн. Ознайомившись із отриманими від Виконавця документами, Позивач наголошує на тому, що при вчиненні виконавчого напису Нотаріусом було допущено грубе порушення чинного законодавства, а саме, статей 87 і 88 Закону України «Про нотаріат», а також підпунктів 3.1-3.5 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 p., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, в редакції, яка діяла станом на дату вчинення Виконавчого напису, в зв`язку з чим, згідно ч.12 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, Виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Треті особи у судове засідання, не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, у відповідності до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20 березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 354, про стягнення з позивача [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 36 526 гривень 14 копійок./а.с.13/ На підставі виконавчого напису Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. відкрито виконавче провадження № 58756028./а.с.15-16/ Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.18 ЦК України, ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 3 пп.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку - для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно до пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку - безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку - при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від фінансової компанії та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заворгаованості перед фінансовою компанією, зазначений у написі є безспірним. Розрахунок боргу зазначений у виконавчому написі щодо наявності грошового зобов`язання позивача за тілом кредиту є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум та слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог фінансової компанії до позивача. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник [PERSON] була належним чином обізнаною про порушення нею грошового зобов`язання, та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Також суду не надано доказів на підтвердження того, що при вчиненні виконавчого напису стягувачем було надано оригінали договорів про відступлення права вимоги, якими би підтверджувалось право АТ «БАНК ФОРВАРД» за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «БАНК ФОРВАРД». Відповідач з причин, невідомих суду, не надав матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Згідно ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. За таких обставин суд приходить до висновку, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК «ФОРВАРД» заборгованості в сумі 36 526 гривень 14 копійок, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, що не відповідає вимогам Закону України "Про нотаріат". З огляду на викладене, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 354, вчинений 20 березня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. на користь АТ «БАНК «ФОРВАРД» заборгованості в сумі 36 526 гривень 14 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved