Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

16 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] садовий будинок в садівничому товаристві "Пруди" на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Коларівської сільської ради від 24.11.2011 року № 157, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на цей садовий будинок, виданий 29.11.2011 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного садового будинку, укладений 24.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] Крім того, скасувати у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON], визнати за нею - [PERSON] право власності на вказаний садовий будинок та зобов'язати реєстраційну службу Жовтневого районного управління юстиції зареєструвати це майно за нею [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.11.2013 року позов був задоволений частково, а саме: скасоване рішення виконкому Коларівської сільської ради від 24.11.2011 року № 157 щодо визнання за [PERSON] права власності на садовий будинок [ADDRESS] та видачу на його ім.'я правовстановлюючого документа; скасоване свідоцтво про право власності на цей будинок; визнано недійсним договір купівлі продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON]; зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] отримані за вказаним договором гроші в сумі 40 987 грн. У задоволенні позовних вимог щодо визнання за нею права власності на спірний садовий будинок, реєстрації за нею права власності на це майно у Державному реєстрі речових прав, витребування майна та стягнення моральної шкоди, скасування державної реєстрації речових прав на садовий будинок за [PERSON] та [PERSON] - відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2014 року вищезазначене рішення суду було залишене без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 листопада 2013 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 22 січня 2014 року скасовані та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. 24 липня 2014 року ця справа прийнята мною до провадження та призначена до судового розгляду. Під час судового засідання позивачкою було подано заяву про зменшення позовних вимог, яка була прийнята ухвалою суду та було залишено без розгляду позовні вимоги в частині : визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24 липня 2013 року нерухомого майна, укладеного між [PERSON] та [PERSON]; скасування у Реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності на садовий будинок літ. А-2 загальною площею 122,3 кв.м. з огорожами та спорудами [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]; визнання за нею - [PERSON] право власності на садовий будинок літ.А-2 загальною площею 122,3 кв. м. з огорожею та спорудами [ADDRESS] зобов'язання реєстраційну службу Жовтневого районного управління юстиції зареєструвати за нею право власності на вказаний садовий будинок, а також щодо стягнення з відповідача [PERSON] на її користь моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] садового будинку, визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 24 листопада 2011 року № 157, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2011 року залишені без змін. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 28 листопада 2007 року по 02 серпня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано Центральним районним судом м. Миколаєва. Відповідно до членської книжки садовода в листопаді 2008 року вона стала членом садівничого товариства "Пруди" та отримала у користування земельну ділянку [ADDRESS] земельній ділянці вони з чоловіком під час шлюбу побудували будинок площею 122.3 кв. м. Після розлучення вона пропонувала [PERSON] провести поділ вказаного будинку, однак він відмовився у добровільному порядку це зробити. На початку вересня 2013 року їй стало відомо, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 липня 2013 року придбала у власність спірний будинок у [PERSON] Від голови СТ "Пруди" їй стало відомо, що на підставі рішення Виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 24 листопада 2011 року № 157 за [PERSON] зареєстроване право власності на будинок та видане відповідне свідоцтво. Вважаючи, що договір купівлі-продажу садового будинку, рішення Виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та свідоцтво про право власності на будинок, видані на ім'я [PERSON], порушують її права власника, вона змушена звернутися до суду із позовом та просить його задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказувала, що спірний будинок був побудований у 2009 році, в травні 2009 року був здійснений перший платіж за електроенергію, до газової мережі будинок був підключений 23.11.2009 року, 03.12.2009 року були придбані кухня та газова плита і з грудня 2009 року їх сім'я почала проживати у будинку. В липні 2010 року вона змушена була залишити будинок через постійні сварки з відповідачем [PERSON], проте сподівалась на примирення та відновлення сімейних стосунків. 30.09.2009 року вона отримала дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку для її приватизації, але на сьогодні документ, що підтверджує її право власності на земельну ділянку, нею не отриманий. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач не має права звернення до суду з віндикаційним позовом, так як не є власником будинку. Спірний будинок був збудований у 2010-2011 роках його довірителем на кошти, які були подаровані батьком довірителя. Також зазначив, що позивачем не надані докази незаконності прийняття рішення виконкомом сільської ради та видачі свідоцтва про право власності на будинок. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що стала заручником сімейних непорозумінь між позивачем та відповідачем [PERSON] Представник реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції Олянич О.В. заперечувала щодо заявлених позовних вимог до реєстраційної служби, оскільки вважає реєстраційну службу неналежним відповідачем. Представник третьої особи СТ «Пруди» - Журмій В.В. заперечував проти задоволення позову за його безпідставністю. Виконавчий комітет Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області до суду представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 28 листопада 2007 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 29, 115). Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 02 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 12 серпня 2011 року, шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] розірваний (т. 1 а.с. 30, 116). Виписка з протоколу № 67 засідання правління СТ «Пруди» від 30.01.2009 року свідчить, що [PERSON] була прийнята у члени цього товариства та у її користуванні перебуває земельна ділянка [NUMBER] (т. 1 а.с. 85). Згідно з випискою з протоколу № 70 засідання правління СТ «Пруди» від 30.04.2009 року [PERSON] також був прийнятий у члени товариства як співвласник ділянки [NUMBER] (т. 1 а.с. 86). В 2009 році на території цієї дачної ділянки був збудований садовий будинок. Починаючи з грудня 2009 року сім'я [PERSON] почала проживати у цьому будинку. Вказане підтверджується наданими квитанціями та товарними чеками на придбання будівельних матеріалів та меблів датованими з 2007 року по 2009 рік (т. 1 а.с. 19-25, т. 2 а.с. 81-96); документацією щодо газифікації цього будинку в 2009 році (т. 1 а.с. 34-40), довідкою СТ «Пруди» від 12.08.2009 року (т. 1 а.с. 37), згідно з якою [PERSON] є членом садового товариства «Пруди» і проживає на ділянці [NUMBER]; постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 20.07.2010 року (т. 1 а.с. 161), згідно з якою 17.07.2010 року в с.Коларово СТ «Пруди» між [PERSON] та [PERSON], які проживають за вказаною адресою, виникла сімейна сварка. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сім'ями товаришували з позивачкою та її чоловіком і неодноразово був у спірному будинку, в якому проживали [PERSON], як в кінці 2009 року так і в 2010 році. Також зазначене підтверджується фотокартками, переглянутими в судовому засіданні, частина яких долучена до матеріалів справи. Зазначені вище докази спростовують твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та голови СТ Журмія В.В., які зазначали, що будівництво будинку було розпочате в кінці 2010 року після того, як позивачка розлучилась з відповідачем [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, згідно з державним актом серії МК № 04505 належить на праві приватної власності колективному садівництву «Пруди» (т. 1 а.с. 87). Позивач розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, проте на час розгляду справи документа, що підтверджує право власності на цю ділянку, не має. 22.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], був укладений договір дарування грошей у сумі 400 000 грн. для будівництва будинку у садовому товаристві «Пруди» по вулиці Урожайній у місті Миколаєві. Вказаний договір був зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 22.12.2009 року (т. 1 а.с. 121-122). Вказані грошові кошти [PERSON] були отримані від продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки 0,15 га за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 154-155). 11.11.2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Коларівської сільської ради з заявою щодо оформлення права власності на спірний будинок (т. 1 а.с. 59). 09.11.2011 року Інспекцією ДАБК у Миколаївській області за № МК 14211074102 зареєстрована Декларація про готовність об'єкта до експлуатації щодо спірного будинку (т. 1 а.с. 63-67). До інформації яка міститься в п. 10 цієї Декларації щодо початку будівництва 19.07.2011 року суд ставиться критично, оскільки ця інформація вносилась зі слів заявника [PERSON] Так само суд не приймає до уваги дату побудови 2011 рік, зазначену в технічному паспорті на садовий будинок, оскільки в цьому ж паспорті (т. 1 а.с. 73) зазначено, що на 18.05.2011 року (дата виготовлення технічного паспорту) процент зносу складав 5%. 15 листопада 2011 року [PERSON] звернувся до Жовтневої райдержадміністрації з повідомленням про прийняття в експлуатацію об'єкта - садового (дачного) будинку [NUMBER] , загальною площею 122,30 кв.м., розташованого в СТ «Пруди» Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (т. 1 а.с. 123). 29.11.2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 24.11.2011 року № 157 [PERSON] було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно на спірний будинок (т. 1 а.с. 125). 01.12.2011 року Миколаївським МБТІ було зареєстроване право власності за відповідачем [PERSON] на спірний будинок, про що було видано відповідний витяг (т. 1 а.с. 126) 24.07.2013 року між [PERSON], від імені якого діяла [PERSON], та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірного будинку, оціночна вартість якого складає 40987,00 грн. Право власності за [PERSON] було зареєстровано спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора на нерухоме майно, - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 24.07.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 114359948233 (т. 1 а.с. 17). Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника , а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Пунктом 2 частини 1 статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або у порядку спадкування. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України також визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши досліджені докази, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] садового будинку не підлягають задоволенню, оскільки право витребування майна у добросовісного набувача має лише власник майна. В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт, що позивач [PERSON] є власником спірного садового будинку. Навпаки, згідно з матеріалами справи власником є саме відповідач [PERSON] У судових дебатах представник позивача вказав, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, проте така позовна вимога позивачем не заявлялась. Суд приходить до висновку, що спірний будинок є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки в матеріалах справи міститься договір дарування грошей для будівництва саме цього спірного будинку. Цей договір чинний. Позивач в судовому засіданні декілька раз вказувала, що договір фіктивний. Проте, вимога щодо визнання договору недійсним не заявлялась, доказів того, що подаровані кошти були використані не за призначенням, не надано. Щодо інших позовних вимог, то позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 24 листопада 2011 року № 157, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2011 року не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено незаконність прийняття зазначеного рішення та видачі свідоцтва про право власності та не надано належних (взагалі будь-яких) доказів щодо обґрунтування цих позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено у повному обсязі, судові витрати на її користь не стягуються.

Outcome: dismissed