Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі з 23.07.2014 року, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, спільно не проживають. Позивачка вказувала на те, що дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від матеріального забезпечення доньки, у зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 22.10.2018 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23.07.2014 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 5/. З матеріалів справи вбачається, що сторони тривалий час не проживають разом, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні що підтверджується довідкою №5817 від 12.09.2018 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області. Батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, законодавець розмежовує поняття "мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину" та "мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину". Тобто, за загальним правилом, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у разі доведеності достатності заробітку (доходу) платника аліментів судом може бути присуджений мінімальний розмір аліментів на одну дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров'я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своїй доньці, проти задоволення позовних вимог заперечень не надав. З врахуванням зазначених вище обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку з 12.09.2018 року. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved