Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв`язку із створенням Тростянецької об`єднаної територіальної громади Комунальний заклад «Тростянецька центральна районна бібліотека» Тростянецької районної ради Сумської області була передана до комунальної власності Тростянецької міської ради, відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради «Про безоплатне приймання КЗ «Тростянецька ЦРБ» зі спільної власності територіальних громад, сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської ОТГ на баланс Тростянецької міської ради» за №124 від 22.12.2017. За рішенням 3 сесії 7 скликання за №186 від 04.01.2018 була змінена назва на Комунальний заклад Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», внесені зміни до Статуту, додатком до статуту введена структура та загальна чисельність працівників закладу. За рішення виконавчого комітету за №58 від 05.01.2018 затверджений штатний розклад бібліотеки з 05.03.2018. Керівником закладу 04.01.2018 за №2-ОД видано наказ «Про зміну організаційної структури та скорочення чисельності працівників КЗ «Тростянецька ЦРБ». Позивачі вважають, що була порушена процедура реорганізації чи ліквідації бібліотеки, директор бібліотеки [PERSON] не вжила ніяких заходів щодо вірного прийняття рішення. Доцільність реорганізації або ліквідації бібліотек визначається відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері культури, яким є Міністерство культури України. Тому проведення реорганізації чи ліквідації розпочинається лише після погодження з Міністерством культури України. Новостворена територіальна громада, маючи право самостійно вирішувати питання місцевого значення, не переймається суттю запропонованої реформи, результатом якої повинно бути забезпечення належного рівня надання послуг, зокрема, у сфері культури. 05.01.2018 на зборах трудового колективу [PERSON] повідомила про можливе скорочення працівників. При цьому директор за місяць до можливого скорочення не повідомила профспілку та із цього питання не вела із профспілкою переговорів. Того ж дня відбулось засідання профспілкового комітету, де було вирішено звернутися до директора стосовно порушення строків повідомлення про можливе скорочення. Протокол №2 засідання. Відповіді профспілка не отримала. 12.01.2018 відбулись наступні збори трудового колективу, на яких директор оголосила список тих, хто залишиться на роботі. Жодному з присутніх не надала права висловити свою думку. Голова профспілкового комітету [PERSON] пропонувала провести голосування, або чесно вирішити це питання, але [PERSON] відмовилась від даних пропозицій та заочно склала акт про відмову профспілки погоджувати кандидатури працівників, які залишаться на роботі. Хоча профспілка була згодна погодити деякі кандидатури. На решту працівників, які підпадають під скорочення, директор підготувала подання і надала на погодження. 19.01.2018 відбулось наступне засідання, де були розглянуті подання. Деяким працівникам було погоджено звільнення (це працівники пенсійного віку), а решті працівникам не погоджено. На кожному поданні були вказані причини, чому профспілка не погоджує звільнення цих працівників. Також профспілка підготувала наступне звернення і 26.01.2018 ці документи були надані директору. Відповіді були обґрунтованими, але їх ніхто не розглядав. Також не було відповіді на звернення профспілки. На початку лютого 2018 року директор знову надіслала позивачам листи і запропонувала одну посаду на трьох ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ), які надали обґрунтовані відповіді на ці листи, але також не дочекались розгляду наших відповідей. 15.01.2018 працівникам закладу, які мають переважне право на залишення роботі, а саме: [PERSON] запропонована посада бібліотекаря комплектування обробки літератури, працівник дала згоду, щодо запропонованої роботи. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були запропоновані на вибір посади: завідуючої міської бібліотеки - філії та бібліотекаря Смородянської міської бібліотеки - філії, тобто інші посади, які передбачені штатним розписом. Був складений відповідний акт про відмову працівників від запропонованих посад - вакансій. Подання про розірвання трудового договору із працівником були надані керівником закладу первинній профспілковій організації бібліотечних працівників 15.01.2018. Дане подання було розглянуто, відповідних документів у керівництва закладу немає, а голова профспілкової організації звільнена. Окремого рішення профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору немає, а є візування головою профспілки на кожному поданні про не погодження із інформацією, яка зазначена у поданні, із зазначенням посади, підпису, дати та характеристики працівника. Позивачі вважають, що у цьому разі підпис голови профкому про відмову в наданні згоди не є обґрунтованим рішенням у розумінні статті 43 КЗпП України. Тому керівник закладу не мала право без згоди профспілкового органу звільняти працівників. За наказом №2-к від 05.02.2018 «Про звільнення в зв`язку з скороченням чисельності працівників» попереджені працівники були звільнені. Крім того, позивачі посилалися на те, що із 01.01.2018 бібліотечним працівникам була знижена заробітна плата, про зниження якої та підстави такого зниження директор бібліотеки їх не повідомляла. У січні 2018 року вони отримали заробітну плату, а 01.02.2018 отримали заробітну плату за січень 2018 року, яка була нижчою у порівнянні з груднем 2017 року. Із проханням надати розрахункові талони за січень позивачі звернулися до директора бібліотеки, але талони (за січень, лютий та вихідну допомогу при звільненні) отримали у день звільнення 05.03.2018. Позивачі вважають, що підстав для зниження заробітної плати не було, так як було передбачено субвенцію з місцевого бюджету загального фонду - за рішенням засновника КЗ «Тростянецька ЦРБ» Тростянецької районної ради 22.12.2017 «Про районний бюджет на 2018 рік», а саме для виплати працівникам бібліотеки у січні-лютому 2018 року - 332000,00 грн. У ці кошти передбачалося навіть підвищення заробітних плат із січня 2018 року, а позивачі отримали їх меншими ніж у 2017 році. 12.02.2018 позивачі звернулися до Першого заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури Плескача О.Ю. щодо перевірки фінансової управлінської діяльності КЗ «Тростянецька публічна бібліотека» Єфремової Л.М., а також просили прокурора зобов`язати роботодавця доплатити їм недоотримані заробітні плати, перерахувати вихідні виплати, перевірити як нараховувалися виплати за невикористану відпустку. Із цього приводу вони неодноразово зверталися до прокуратури. Тривалий час позивачі чекали належного реагування правоохоронних органів, але порушення трудового законодавства директором тим часом продовжувалося. У період з 13.03.2018 по 14.03.2018 інспектором праці Управління Держпраці у Сумській області Шевчук Л.О. було проведено інспекційне відвідування КЗ Тростянецької МР «Тростянецька ПБ» та складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю. Під час перевірки встановлено порушення вимог ст.103 КЗпП України, відповідно до якої про зміну діючих умов оплати праці у бік погіршення власник або уповноважений орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни. Позивачі вважають, що підстав до зниження заробітної плати не було, а такі дії адміністрації і особисто директора є незаконними. Саме через указані порушення, не врахування переважного права залишення на роботі було порушено законодавство під час звільнення позивачів, що є підставами для їх поновлення на роботі на раніше займаних ними посадах із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05.04.2018 по день прийняття рішення суду. При звільненні позивачам була виплачена одна заробітна плата, тому вони вважають, що стягнення середнього заробітку необхідно провести з 05.04.2018. Крім того, позивачі указали, що у вересні 2016 року директор бібліотеки [PERSON] на збори трудового колективу запросила головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури [PERSON] і поставили перед фактом, що до кінця року не вистачає коштів на всі виплати. Стали доводити колективу, що надбавка за особливі умови роботи необов`язкова, тому ця надбавка буде зменшена з 50% до 25%. Жодного попередження чи наказу про можливі зміни діючих умов оплати праці у бік погіршення за два місяці не було. Затверджений фонд заробітної плати на 2017 рік передбачав виплату окладів, допла і надбавок бібліотечним працівникам, але директор вчинила неправомірні дії. За рахунок 10% надбавки за особливі умови праці встановила за своїм розсудом доплати, завищила розряди окремим працівникам бібліотеки та збільшила чисельність працівників на 0,5 одиниці. Замість 0,5 шт. одиниці бібліотекарю відділу комплектування та обробки літератури надала повну ставку. Замість бібліотекаря 1 категорії того ж відділу ввела ставку редактора, збільшивши тарифний розряд з 9 на 11. Були встановлені безпідставно доплати у розмірі 30% до заробітної плати інженеру-програмісту та оператору. Роботодавець не мала права у односторонньому порядку приймати рішення щодо оплати праці всупереч умов колективного договору, а цю доплату без погодження профспілки надати взагалі неможливо, так як згідно додатку №2 до колективного договору вона надається лише за рахунок зекономлених коштів. Тому наказ від 03.01.2017 щодо встановлення доплат окремим працівникам бібліотеки суперечить колективному договору. Позивачі вважають, що місячний строк за захистом своїх прав до суду ними пропущено із поважних причин та просили поновити їм строк на звернення до суду. Об`єктивні та поважні обставини пропуску строку полягають у тому, що тривалий час, починаючи з лютого 2018 року, коли вони зверталися за захистом до органів прокуратури, вони вважали, що органи прокуратури захистять їхні права. За указаних обставин, посилаючись на ст.ст.38,115,235,237-1 КЗпП України, позивачі просять: -поновити строк для звернення до суду, пропущений з поважних причин; -поновити [PERSON] , [INFO] , методиста організаційно-методичного відділу, [PERSON] , [INFO] , бібліотекаря відділу обслуговування, [PERSON] , [INFO] , бібліотекаря районної дитячої бібліотеки-філії, [PERSON] , заступника директора по роботі з дітьми, [PERSON] , [INFO] , бібліотекаря комплектування та обробки літератури, [PERSON] , [INFO] , бібліотекаря районної дитячої бібліотеки-філії на раніше займаних посадах; -стягнути з відповідача на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; -стягнути з відповідача (повернути) надбавку за особливі умові роботи: з 1 вересня 2016 року по 31 листопада 2016 року - 25 %, з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року - 10 % із 1 січня 2018 року і по теперішній час - 40 %. У відповідності до ст.178 ЦПК України, представником відповідача був поданий відзив на позов, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення щодо заявлених позовних вимог мотивовані тим, що позивачі були звільнені на підставі наказу №2-К від 05.03.2018 за п.1 ст.40 КЗпП - скорочення чисельності та штату працівників, про що, було здійснено відповідні записи до їх трудових книжок у той же день. Протягом місяця, тобто до 05.04.2018 позивачі не зверталися до суду за захистом своїх прав. Предметом звернення позивачів до правоохоронних органів є «службове підроблення документів», за яким відкрито кримінальне провадження №1201820027000058 від 14.02.2018 на директора КЗ Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» за ч.1 ст.366 КК України, відрізняється від предмету звернення до суду - «про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу». У позивачів були усі законні підстави для подання як звернення до правоохоронних органів, так і позову до суду у терміни, встановлені чинним законодавством України. Звільнені з роботи позивачі мали обмежений строк щодо звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору - місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, вказаним правом вони не скористалися, тому підстави для поновлення строку відсутні. Відповідач 05.01.2018 проводила збори трудового колективу, ознайомила із наказом від 04.01.2018 за № 2-ОД «Про зміну організаційної структури та скорочення чисельності працівників КЗ «Тростянецька ЦРБ», рішенням 2 сесії 7 скликання (друге пленарне засідання) Тростянецької міської ради за № 101 від 22.12.2017 «Про міський бюджет на 2018 рік», рішенням 3 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради за №186 від 04.01.2018 «Про зміну назви та затвердження Статуту комунальної установи Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», позивачам було вручено попередження про вивільнення на підставі статті 49-2 та ч.1 ст.40 КЗпП України. На підставі того, що позивачі відмовилися ставити підписи про ознайомлення їх із наказом та вручення їм повідомлень, відповідачем було складено акт від 05.01.2018. Одноособово директором Єфремовою Л.М. не було прийнято жодного рішення. Всі дії, які були вчиненні відповідають нормам чинного законодавства України, Статуту Комунального закладу Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», рішенням Засновника та контракту між [PERSON] та Засновником. Щодо зменшення заробітної плати за рахунок зменшення надбавок з 01.01.2018 позивачі дійшли хибного висновку, щодо відсутності законних підстав у відповідача, з приводу зниження заробітної плати. Конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року за № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» ( зі змінами та доповненнями внесеними Постановою КМУ №89 від 25 березня 2014 року). Видаючи наказ за №3-ОД від 03.01.2017 «Про надбавку бібліотечним працівникам» відповідач діяв у межах фонду оплати праці на 1 бюджетний період на 2017 рік. Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання (друге пленарне засідання) Тростянецької міської ради № 101 від 22.12.2017 року «Про міський бюджет на 2018 рік», рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 11.01.2018 «Про встановлення у 2018 році надбавки за особливі умови роботи працівникам бібліотек» установлено та доручено керівнику закладу видавати наказ про встановлення надбавки за особливі умови роботи працівникам у розмірі 10 відсотків посадового окладу в межах затверджено фонду оплати праці на 1 бюджетний період на 2018 рік. Також ч.1, ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет). Такого ж самого висновку дійшов і Сумський окружний адміністративний суд прийнявши рішення 25.09.2018 по справі № 818/2212/18 за адміністративним позовом Комунального закладу Тростянецької міської ради "Тростянецька публічна бібліотека" до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови «..- Враховуючи вищевикладене, суд вважає висновки відповідача про порушення Комунальним закладом ст.103 КЗпП України є необґрунтованими, припис, який було складено відповідачем є таким, що в будь-якому випадку не підлягає виконанню в редакції, визначеної Управлінням, а тому постанова про накладення штрафних санкцій є безпідставною та незаконною, в зв`язку із чим позовні вимоги визнаються судом правомірними та такими, що підлягають задоволенню...». Щодо використання коштів у сумі 332000,00 грн., що були отримані КЗ TMP «Тростянецька публічна бібліотека» від Тростянецької районної ради, то вони були використані у повному обсязі для виплати заробітної плати за січень-лютий у 2018 році та виплату вихідної допомоги при скорочені працівників КЗ TMP «Тростянецька публічна бібліотека». Ураховуючи указане рішення Сумського окружного адміністративного суду посилання позивачів на те, що власником не законно змінено істотні умови праці є безпідставними. При вивільненні працівників відповідачем були застосовані норми ст.42 КЗпП України, на виконання якої здійснено аналітику переважного права залишення на роботі (11.01.2018 кожен із працівників заповнив анкети щодо наявності в них певних переважних прав, з прикладанням відповідних доказів). Позивачам було запропоновано тричі іншу роботу в установі. Від усіх запропонованих посад позивачі відмовились, про що складено відповідні акти. Жодної заяви щодо переведення їх на запропоновані посади протягом 2-х місяців з дати повідомлення не надходило. На момент звільнення позивачів залишилась вакантна посада: бібліотекар 1 категорії Смородянської міської бібліотеки. Отже, відповідач вважає, що при скорочені чисельності та штату працівників було дотримано усі норми трудового законодавства (а.с.63-69 Том 1). У додаткових поясненнях до відзиву на позов представник відповідача указала, що вважає позовну вимогу позивачів про стягнення надбавки за особливі умови роботи необґрунтованою, противоправною та такою, що ґрунтується на припущеннях позивачів. Позивачі жодним чином не обґрунтовують свої вимоги у частині стягнення за період з 01 вересня 2016 року і по теперішній час надбавки за особливі умови роботи у відсотках до посадового окладу, тобто відсутній розрахунок заборгованості Відповідача саме у такому відсотковому розмірі, що зазначають позивачі - 25 %, 10 %, 40 %. Позивачами не зазначено, у якому розмірі за вказаний ними період позивачі фактично отримували надбавки за особливі умови роботи, не додані довідки про заробітну плату працівників за період з 01.09.2016 і по день звільнення, де б відображалися фактично нараховані та виплачена заробітна плата із зазначенням встановленої надбавки за особливі умови роботи. Вимога позивачів про стягнення надбавки до заробітної плати за особливі умови роботи у розмірі 40 % від посадового окладу у період з 01.01.2018 і по теперішній час є безпідставною, так як заробітна плата (включаючи надбавки, доплати) нараховується і виплачується лише за фактично виконані трудові обов`язки. Тому вимога позивачів про зобов`язання стягувати надбавку до заробітної плати за особливі умови роботи після дати звільнення та на майбутнє є необґрунтованою та протиправною. 25.05.2016 КЗ «Тростянецькою центральною районною бібліотекою» Тростянецької районної ради Сумської області був прийнятий наказ за №8-ОД «Про розмір надбавок працівників бібліотек», яким було визначено, що з 01.09.2016 встановлюється надбавка за особливі умови роботи у розмірі 25 відсотків посадового окладу бібліотечним працівникам Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека». Пунктом 2 даного наказу передбачено попередження у відповідності до діючого законодавства України усіх працівників бібліотеки про зміни розміру надбавок (зменшення) за особливі умови роботи. На виконання указаного наказу того ж дня був складений акт - попередження про розмір надбавок бібліотечним працівникам, але позивачі відмовилися від підпису на даному акту щодо попередження їх про зміну істотних умов оплати праці. Даний факт підтверджується написом на акті-попередження, а саме: «Від підпису відмовилися всі 16 працівників бібліотеки, що і засвідчуємо», та із засвідченням підпису директора КЗ «Тростянецька ЦРБ» та підписаний двома свідками. Тому можна стверджувати, що позивачі були належним чином та завчасно повідомлені про зміну істотних умов праці, а саме: про встановлення з 01.09.2016 надбавки за особливі умови роботи у розмірі 25% посадового окладу бібліотечним працівникам Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека». Дії керівництва КЗ «Тростянецька центральна районна бібліотека» повністю відповідали нормам трудового законодавства, а саме ст.ст.32,103 КЗпП України, ст.29 Закону України «Про оплату праці» (а.с.130-131 Том 1). У судовому засіданні позивачі позов підтримали із підстав, указаних у ньому, просили задовольнити заявлені вимоги. Крім того, позивач [PERSON] пояснила, під час звільнення позивачів були грубо порушені норми чинного законодавства. Так, не було отримано згоди на реорганізацію бібліотеки та виключення із базової мережі бібліотек дитячої бібліотеки із Міністерством культури України. ЗУ «Про добровільне об`єднання громад» передбачено, що якість послуг у новостворених громадах не може бути нижчою до об`єднання, однак після передачі та реорганізації бібліотеки було зменшено користувачів до 2 тисяч, планові показники були затверджені менші. Первинна профспілкова організація за три місяці повинна бути попереджена роботодавцем про реорганізацію та наступне вивільнення працівників, але директор [PERSON] такий х дій не здійснила. Слід було отримати згоду від профспілки про розірвання договору щодо кожного працівника. Хоча відповідачем було проведено анкетування перед звільненням, однак дані не були враховані та не враховане переважне право працівників на залишення на роботі. Так, позивач має стаж роботи у бібліотеці 35 років методистом, завметодвідділом, отримала 3 групу інвалідності та за рекомендацією лікарської комісії перейшла на посаду методиста, очолювала профком. Однак на її звільнення дозвіл від вищестоящого профспілкового органу Сумської обласної профспілки працівників культури не було отримано відповідачем, та переваги позивача не враховані. Дійсно, позивач не заперечує, що [PERSON] пропонувала їй роботу у Смородянській та міській філіях бібліотек, однак їй за станом здоров`я не можна обіймати керівні посади та виконувати додаткову роботу (кочегара, прибиральниці), крім того вона щорічно проходить періодичне лікування. Позивач вважає, що її посада методиста була незаконного скорочена, без належного обґрунтування. Директор надала подання про звільнення на кожного працівника, щоб профком погодив кандидатури, профком зібрався, не погодив подання і на кожному поданні позивач, як голова профкому, написала висновок про причини відмови у погодженні звільнення працівників, але директор проігнорувала профспілку. З приводу надбавок до посадового окладу позивач пояснила, що до вересня 2016 року вона отримувала надбавку у розмірі 50 %, але потім директор повідомила про зменшення надбавки до 25 %. Наступного 2017 року позивачам не повернули надбавку і встановили її на рівні 40 %. Наприкінці 2017 р. райрада при передачі бібліотеки до власності територіальної громади м.Тростянець перед прийняттям бюджету передбачила виплати заробітної плати у січні та лютому 2018 р., про що була підписана угода про передачу трансферту, але міська рада прийняла на баланс бібліотеку і встановила надбавку на рівні 10%, таким чином без попередження зменшили вказану надбавку. Із наказами про зменшення надбавок позивачів під підпис не ознайомлювали. З приводу пропуску строку звернення до суду зі вказаним позовом позивач пояснила, що позивачі не були обізнані із законодавством щодо строків звернення до суду про поновлення на роботі, крім того, позивачі звернулись за захистом своїх трудових прав через незаконну реорганізацію бібліотеки, скорочення штатів та порушення їх прав на оплату праці до прокуратури у лютому 2018 року, сподіваючись на те, що під час розслідування будуть захищені їх права, однак в подальшому дізнались про закриття кримінального провадження у справі. Надалі після звільнення позивачі знову звертались до прокуратури , дізнались, що кримінальне провадження було поновлене і триває до цього часу, тому позивачі вважають вказану обставину поважно причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням [PERSON] , крім того вказала, що, вона має пільгу, як вдова, інших доходів не має, у неї найбільший стаж бібліотекаря по обслуговуванню дорослого читача - 36 років і 8 місяців, однак вказані обставини не були враховані відповідачем. Також позивач була секретарем профспілки, і на її звільнення відповідачеві потрібно було отримати погодження Ради голів первинних профспілок Тростянецького району. Позивач вважає, що вона має переваги перед особою, яка залишена відповідачем на роботі на посаді бібліотекаря по обслуговуванню дорослого читача - Новіковою, бо остання має менший стаж і базову вищу освіту. Позивачу було запропоновано вакантну посаду у Смородянській чи Цукрозаводській філії бібліотеки, однак вона не погодилась, посилаючись на те, що її посада не скорочується, вона має переваги на залишенні на роботі. Позивач [PERSON] приєдналась до пояснень інших позивачів, крім того зазначила, що вона пропрацювала у бібліотеці 9 років, за час роботи дисциплінарних стягнень не мала, 4 останні роки працювала у дитячій бібліотеці. Разом із нею працювали ще 4 бібліотекарів, а у даний час працює одна бібліотекарка, яка обслуговує 5 шкіл та 4 садочки. Наказ щодо скорочення директор мала бажання вручити їй під час її перебування на лікарняному, шляхом повідомлення по телефону. Про скорочення вона дізналася, коли вийшла з лікарняного. Тоді було анкетування, у якому ставилися запитання про переважне право залишення на роботі. Про незаконність закриття дитячої бібліотеки, яка включена до мережі бібліотечних закладів, у колективі обговорювали, однак на заперечення позивачів директор ніяк не реагувала, із профспілкою не співпрацювала. Особисто їй директор [PERSON] не пропонувала вакантних посад. Позивач [PERSON] також надала пояснення, аналогічні іншим позивача, крім того зазначила, що вона працювала у бібліотеці 35 років, останні 7 років на посаді заступника директора дитячої бібліотеки - філії, за час роботи була нагороджена грамотами та подяками, сертифікатами, має вищу освіту, чоловік є інвалідом 2 групи, вона одна із самостійним заробітком, однак вказані переваги позивача перед іншими особами, яких директор залишила на роботі, не були прийняті до уваги. Також погодження профспілки на її звільнення не було. Їй було запропоновано зайняти посади у Смородянській та Цукрозаводській бібліотеках -філіях, від чого вона відмовилася, оскільки вважала, що може зайняти будь-яку посаду у КЗ «Тростянецька публічна бібліотека» та не повинна працювати у гірших умовах праці. Коли надавали 05.01.2018 попередження про наступне звільнення, вона не думала, що буде скорочена. Заперечує посилання відповідача на те, що вона залишила на роботі бібліотекарів із більшою продуктивністю праці, так як директор останнім часом відзначала досягнення лише вибраних нею осіб, жодної нагороди від неї бібліотекарі дитячої бібліотеки не отримали, хоча їх дитяча бібліотека була найкраща у Сумській області, про що мають численні відзнаки (подяки). Позивач [PERSON] пояснила, що вона працювала на посаді бібліотекаря відділу комплектування та обробки літератури, має стаж роботи 20 років, стягнень та заохочень не мала, за час роботи претензій до неї не виникало. Її посада за штатними розписами від 01.01.2018 та 05.03.2018 залишилася, але її на цій посаді не залишили. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки не було погодження на звільнення із виборним профорганом та не було погодження Міністерства культури України на реорганізацію бібліотеки. Вона була членом профкомітету і на її звільнення районна профспілка згоди не давала. Анкетування проводилося, але нічого із указаного у анкеті не бралося до уваги. Інших посад під час скорочення їй не пропонували. Її посаду зайняла [PERSON] , яка має дитину-інваліда, розлучена, отримує аліменти, вийшла на пенсію за віком. Позивач [PERSON] пояснила, що вона пропрацювала у районній дитячій бібліотеці 33 роки на абонементі, обслуговувала 5-9 класи, була членом профкому, мала заохочення. Районна дитяча бібліотека була краща в області, колектив мав подяки, [PERSON] щороку привозила з області грамоти. Іншу посаду у бібліотеці їй не пропонували. У анкеті на переважне право позивач зазначала, що має стаж роботи та одна у сім`ї із самостійним заробітком. Своїх підписів на документах не ставила, оскільки не була згодна із звільненням, яке відбулося без погодження районної профспілки. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав, вважає, що є підстави для його задоволення, оскільки є порушення норм чинного законодавства, а саме: ст.43 КЗпП України; ст.22 Закону України «Про культуру» - немає погодження Міністерства культури України на проведення реорганізації бібліотеки; не встановлено чи дійсно була зміна організаційної структури закладу, так, відбулось масове звільнення працівників, під час якого не було враховано переважне право позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які мали вищу кваліфікацію, на залишення їх на роботі. Середній заробіток позивачі просять стягнути відповідно до розрахунку, наданого 17.02.2020. Строк звернення до суду за захистом своїх прав позивачами був пропущений із поважної причини, оскільки звернення останніх про порушення їх прав знаходилося на розгляді у правоохоронних органах. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачі пропустили строк звернення до суду за захистом своїх прав. При звільненні були дотримані усі вимоги чинного законодавства. Відсутнє обґрунтування існування профспілки. Рішення про передачу бібліотеки на баланс Тростянецької міської ради не оскаржені, є чинні. Рішення про доплати, преміювання також не оскаржені та є чинні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала із підстав, указаних у відзиві на позов та додаткових поясненнях до відзиву, просила відмовити у його задоволенні. Крім того представник указала, що реорганізації бібліотеки не було, під час скорочення чисельності штату вона виконувала рішення засновки КЗ «Тростянецька публічна бібліотека» - Тростянецької міської ради, яке приймалось колегіально на сесії депутатами. Засновник прийняв саме таке рішення про скорочення чисельності штату. Вона подавала на сесію структуру штату бібліотеки на 20 чоловік, але її пропозиція не була підтримана на сесії. Структуру та штат Міністерство культури України не затверджує, а це питання вирішується місцевими органами самоврядування. Немає Міністерством культури розроблених типових штатних розписів. Після проведення 11.01.2018 анкетування вона проаналізувала анкети, із урахуванням закону про працю, прийняла відповідне рішення, при тому, як керівник закладу, прийняла до уваги продуктивність праці осіб, залишила на посаді найбільш кваліфікованих. Вважає, що скорочення штату відбулося згідно із чинним законодавством. Три рази вона пропонувала усім вакантні посади у Смородянській та Цукрозаводській філіях бібліотеки, однак позивачі відмовились взяти на себе відповідальність керувати вказаними закладами. Відповідь профспілкового органу вона фактично не отримала, а отриманий лист не був вмотивований, працівники не надали довідки про склад сім`ї. Із 15.01.2018 на погодження профспілки документи не подавала, а було подання кожному працівнику особисто. Також представник наполягала на тому, що у даний час юридичного існування профспілки не доведено. Профспілка як орган не зареєстрована, тому це громадське об`єднання. На відповідальну роботу у Філії вона пропонувала посаду [PERSON] , але остання відмовилася від неї. Щодо [PERSON] , то на роботі вона надала перевагу [PERSON] , оскільки остання мала більший розряд, була заввідділом, організовувала і проводила заходи, мала дві нагороди, несла відповідальність. Із 5 бібліотекарів вона залишила працівника із більшою кваліфікацією. На той час вона вирішувала кого залишити на роботі по закону. Не погоджується із твердженням позивачів про скорочення дитячої бібліотеки філії, так як у штаті мається відповідна посада бібліотекаря. Із приводу зменшення надбавок із 2016 року вона попереджала працівників, але останні не підписали попередження. Суд, заслухавши позицію позивачів, їх представника, представників відповідача, пояснення свідків, дослідивши усі матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, із огляду на наступне. Рішенням 36 сесії 6 скликання Тростянецької районної ради від 27.12.2013 р. реорганізовано комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька районна централізована бібліотечна система» шляхом виділення сільських бібліотек з безоплатною передачею їх майна зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району в комунальну власність громад сільських рад та з 01.03.2014 р. змінено назву комунального закладу Тростянецької районної ради «Тростянецька районна централізована бібліотечна система» на комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна бібліотека». Згідно із додатком до вказаного рішення до мережі бібліотечних закладів територіальної громади Тростянецької районної ради увійшли 5 закладів: Комунальний заклад Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна бібліотека», Районна дитяча бібліотека-філія, Міська дитяча бібліотека-філія, Міська бібліотека-філія№1, Смородинська міська бібліотека-філія (а.ч.48 т.1). У зв`язку із створенням Тростянецької об`єднаної територіальної громади, відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради від 06.12.2017 «Про безоплатне приймання бюджетних установ, закладів та майна спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади», рішення 29 позачергової сесії 7 скликання Тростянецької районної ради від 15.12.2017 «Про безоплатну передачу КЗ «Тростянецька центральна районна бібліотека» зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади на баланс Тростянецької міської ради» за рішенням Тростянецької міської ради 3 сесії 7 скликання за №186 від 04.01.2018 була змінена назва комунального закладу Тростянецької районної ради «Тростянецька центральна районна бібліотека» на комунальний заклад Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», внесені зміни та затверджено Статут в новій редакції ( а.с.49, 82-86 т.1). За рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області за №57 від 05.01.2018 був затверджений штатний розпис КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека», який вводився у дію із 01.01.2018, за штатним розписом значилось 27 штатних одиниць (а.с.72 Том 1). Згідно з новою редакцією Статуту Комунального закладу Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» (п.1.2) засновником та власником бібліотеки є Тростянецька міська об`єднана територіальна громада у особі Тростянецької міської ради. За п.8.2 Статуту виключно компетенцією засновника є затвердження організаційної структури та чисельності працівників бібліотеки. Додатком до Статуту введена структура та загальна чисельність працівників комунальної установи Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» яка була встановлена на рівні 12 одиниць, у т.ч. такі посади: директор, провідний бібліотекар, провідний інженер-програміст, бібліотекар з комплектування та обробки літератури, бібліотекар 1 категорії з обслуговування читачів, бібліотекар 1 категорії дитячої бібліотеки, прибиральник службового приміщення. Міська бібліотека - філія - завідувач. Смородянська міська бібліотека - філія: бібліотекар 1 категорії, опалювач. Кам`янська сільська бібліотека - філія - завідувач. Зарічненська сільська бібліотека- філія - завідувач (а.с.87 Том 1). Рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради за №103 від 24.01.2018 було внесено зміни до рішення за №58 від 05.01.2018, у якому додаток №1 був викладений у новій редакції, зокрема затверджений новий штатний розпис КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека», який вводився у дію із 05.03.2018, в якому визначена штатна кількість одиниць на рівні - 11 (а.с.73-74 Том 1). На підставі указаного рішення 3 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради за №186 від 04.01.2018, директором закладу Єфремовою Л.М. 04.01.2018 був виданий наказ за №2-ОД «Про зміну організаційної структури та скорочення чисельності працівників КЗ «Тростянецька ЦРБ», яким оголошено про скорочення 21 посади та попереджено про майбутнє звільнення з 05.03.2018 20 працівників, у тому числі і позивачів (а.с.88 Том 1). Позивачі посилалася на те, що під час передання КЗ «Тростянецька районна бібліотека» на баланс Тростянецької міської ради Сумської області фактично відбулася не зміна назви бібліотеки, а відбулася реорганізація закладу. Позивачі вважають, шо такий заклад, як Тростянецька районна дитяча бібліотека взагалі ліквідований, оскільки у структурі штату залишився лише один бібліотекар дитячої бібліотеки. У цьому випадку проведення реорганізації чи ліквідації розпочинається лише після погодження з Міністерством культури України, а такого погодження не було. Із указаного питання працівники бібліотеки зверталися до Міністерства культури України із електронним зверненням, за наслідками розгляду якого Міністерство культури України звернулося до Центрального комітету Профспілки працівників культури України із проханням висловити свою позицію, а також проінформувало, що станом на 21.02.2018 жодного листа від Тростянецької районної ради щодо погодження реорганізації бібліотек на адресу Міністерства не надходило (а.с.140 Том 1). 19.08.2019 [PERSON] звернулася до Сумської обласної державної адміністрації із письмовим зверненням щодо створення та діяльності КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека». У відповіді на зазначене звернення позивачу було повідомлено, що за листом Тростянецької міської ради за №75 від 17.01.2019 реорганізація і ліквідація бібліотек не проводилася. Питання реорганізації бібліотек було розглянуто Сумською обласною профспілковою організацією працівників культури, яка прийшла до висновку, що під час зміни назви з КЗ «Тростянецька центральна районна бібліотека» на КЗ Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» проведено організаційно-господарські, фінансово-економічні, правові, технічні заходи, спрямовані на реорганізацію бібліотеки. Прийняття Тростянецькою районною радою та Тростянецькою міською радою рішень, що мали своїм наслідком створення КЗ Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» свідчить про можливе порушення наведених законодавчих норм, владних функцій центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв, щодо контролю за діяльністю бібліотек, що перебувають у державній та комунальній власності та збереження їх мережі, встановлення доцільності реорганізації бібліотек району та недопущення безпідставного зменшення бібліотечного фонду. Також позивачу було роз`яснено її конституційне право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (а.с.170-173 Том 2). На звернення [PERSON] до Тростянецької міської ради від 17.09.2019, остання отримала відповідь міського голови [PERSON] про те, що до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади було передано єдину юридичну особу-комунальний заклад «Тростянецька центральна районна бібліотека» Тростянецької районної ради, який станом на сьогодні продовжує здійснювати свою діяльність. У його складі були утворені відокремлені підрозділи - філії, які згідно ст.95 ЦК України, не є юридичними особами. Тому твердження про ліквідацію двох районних бібліотек м.Тростянець Сумської області без погодження Міністерства культури України є таким, що суперечить дійсності (а.с.176 Том 2). Свідок [PERSON] , міський голова м.Тростянець Сумської області показав, що у 2017 році була створена Тростянецька об`єднана територіальна громада. Із 01.01.2018 року відбулася передача КЗ «Тростянецька районна бібліотека» на баланс Тростянецької міської ради. Бібліотека потребувала 2 млн. видатків. Постало питання про закриття бібліотеки, оскільки у районного керівництва не було коштів на її утримання. Після передачі бібліотеки змінили назву, статут. За договором про передачу міжбюджетного трансферту, підписаним із головою Тростянецької районної ради було виділено кошти у сумі 332000,00 грн. У грудні 2017 року був прийнятий бюджет ОТГ, під час якого директор [PERSON] відстоювала свій колектив, щоб повністю його залишити, просила виділити більше коштів. Коштів було виділено 1454000,00 грн., яких вистачало на енергоносії, на скорочення чисельності штату, виплату зарплати на рік. На сесії міської ради 04.01.2018 прийняли новий штат, структуру, чисельність, тому працівники бібліотеки підлягали скороченню. Були зустрічі, [PERSON] повідомила, що є незгода колективу. [PERSON] залишила на роботі працівників по фактичному новоствореному штатному розкладу. Під час зустрічі із керівником профспілки він запропонував зайняти дві вакантні посади у Смородянській філії, Цукрозаводській філії та інші варіанти у відділу культури. Він пообіцяв, що буде переконувати депутатів щодо розширення штату. Наразі бібліотека працює у нормальному режимі, збільшилася кількість дітей та читачів. У 2019 році до штату бібліотеки було добавлено 2 вакансії. Із цього приводу він доручив зателефонувати колишнім працівникам і запропонувати ці посади. Під час скорочення чисельності штату працівників бібліотеки порушень не було. Листи від Міністерства культури України були по дитячій бібліотеці надходили, але остання була у штатному розписі районної бібліотеки, а окремий заклад як районна дитяча бібліотека на баланс міської ради не передавався. Питання про персональне залишення працівників на роботі ним не вирішувалося. Щодо надбавки за особливі умови праці, то встановлення граничного розміру надбавки передбачено постановою КМУ і встановлюється керівником у межах фонду заробітної плати. 11.01.2018 рішенням виконкому за №76 було прийнято рішення про встановлення надбавки у розмірі 10% та доручено виконання керівнику. Свідок [PERSON] показав, що він працює головою Тростянецької районної ради. На підставі рішення сесії районної ради КЗ «Тростянецька районна бібліотека» була передана до новоствореної ОТГ на баланс міської ради. Відповідно до делегованих повноважень управління бібліотекою здійснювалося Тростянецькою РДА, а саме відділом культури, а районна рада була засновником. Оскільки була створена ОТГ, то фінансовий ресурс переходив до неї. За погодженням до Міністерства культури України він не був зобов`язаний звертатися, оскільки при райраді немає виконавчого органу, ці повноваження делеговані відділу культури РДА, яким і готувався проект рішення про передачу бібліотеки. Проаналізувавши покази свідків та указані докази, суд погоджується із думкою позивачів та вважає, що під час зміни назви КЗ «Тростянецька центральна районна бібліотека» на КЗ Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» були проведені заходи, спрямовані на реорганізацію бібліотеки. Разом із тим, суд ураховує те, що рішення Тростянецької міської ради за №124 від 22.12.2017, за №186 від 04.01.2018, рішення виконкому Тростянецької міської ради за №103 від 24.01.2018 позивачами не оскаржувалися та є чинними на даний час, і в рамках поданого позову суд не вбачає підстав надавати оцінку прийнятим рішенням щодо їх законності і правомірності. Отже, посилання позивачів на незаконність ліквідації Тростянецької районної дитячої бібліотеки-філії та реорганізації бібліотеки вцілому без погодження із Міністерством культури України суд до уваги не приймає з наведених вище підстав. Аналізуючи обставини процедури звільнення позивачів судом встановлено наступне. Так, позивачі до 05.03.2018 перебували у трудових відносинах із комунальним закладом Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека», а саме: [PERSON] працювала на посаді заступника директора (освіта вища бібліотечна, стаж роботи станом на час звільнення 34 роки 7 міс.); [PERSON] на посаді методиста 1 категорії (освіта середня бібліотечна, стаж роботи станом на час звільнення 34 роки 4 міс.); [PERSON] на посаді бібліотекаря відділу обслуговування читачів 1 категорії (освіта середня бібліотечна, стаж роботи на час звільнення 36 років 8 міс.); [PERSON] на посаді бібліотекаря 2 категорії районної дитячої бібліотеки-філії (освіта середня бібліотечна, стаж роботи на час звільнення 9 років 1 міс.); [PERSON] працювала на посаді бібліотекаря 1 категорії районної дитячої бібліотеки-філії (освіта середня бібліотечна, стаж роботи на час звільнення 33 роки 3 міс.); [PERSON] на посаді бібліотекаря відділу комплектування (освіта середня бібліотечна, стаж на час звільнення 19 років 7 міс.) (Том 1 - а.с.19-25,75-81; Том 2 - а.с.211-214,219-221,226-232). Повідомлення про зміну організаційної структури та скорочення чисельності працівників було видано директором закладу [PERSON] . 05.01.2018, згідно із яким у присутності голови профспілкового комітету були попереджені про майбутнє звільнення, відповідно до ст.49-2 КЗпП України, із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України 05.03.2018 усі працівники закладу, у т.ч. і весь профспілковий комітет, та що нові посади будуть пропонуватися працівникам згідно законодавства (ст.ст.42,184,186 КЗпП України) (а.с.89 Том 1). Попередження про майбутнє звільнення у зв`язку із зміною структури закладу на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були сформовані директором КЗ «Тростянецька ЦРБ» 05.01.2018. Указані попередження не містять підписів позивачів про їх повідомлення (а.с.90-92 том 1). Про відмову позивачів поставити підпис на попередженнях від 05.01.2018 був складений акт, який на підставі ухвали слідчого судді був вилучений у КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека» (а.с.94-95 том 1), тому дослідити зміст такого акту суду не видалося за можливе. 05.01.2018 було проведено засідання профспілкового комітету бібліотечних працівників у кількості 6 осіб із порядком денним: можливе скорочення працівників районних бібліотек; черговість скорочення працівників. На засідання вирішено: членам профкому брати активну участь при визначенні кандидатур, які залишаються працювати після скорочення (а.с.147 том 1). У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] посилалася на те, що юридичного існування профспілки не доведено, профспілка як орган не зареєстрована, тому це є громадське об`єднання. Статтями 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки. Згідно ч.1 ст.37 указаного Закону профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. На підставі протоколу №1 звітно-виборчих профспілкових зборів бібліотечних працівників Тростянецького району та протоколу №2 від 17.01.2014 судом установлено, що 17.01.2014 був обраний новий склад профспілкового комітету у кількості 7 чоловік, до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та обрано головою профспілкового комітету Зленко Л.М. (а.с.246-247, 250 Том 1, а.с.1-2 Том 2). На засіданні профспілкового комітету 04.12.2014 було вирішено питання про звернення із проханням до Тростянецької районної ради про надання матеріальної допомоги членам первинної профспілки (а.с.248 Том 1). На засідання профспілкового комітету 03.01.2018 було вирішено виключити з 03.01.2018 із членів первинної профспілки деяких працівників бібліотеки у т.ч. гр. [PERSON] та припинити відрахування внесків із заробітної плати на підставі заяв (а.с.249 Том 1). Згідно довідок КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека» за членство у профспілці з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відраховувалися профспілкові внески за період січень-березень 2018 року (а.с.3-8 Том 2) За цих обставин, суд відхиляє доводи представника відповідача про недоведеність юридичного існування профспілки, оскільки вищевказане свідчить про протилежне. Профспілка бібліотечних працівників керується у своїй діяльності Статутом професійної спілки працівників культури України та з 16.03.2000 зареєстрована Тростянецька рада голів профкомів профспілки працівників культури, до складу якої входила первинна профспілкова організація бібліотечних працівників (а.с.9-17 Том 2). Крім того, сама керівник установи 05.01.2018 повідомляла профспілку про скорочення загальної чисельності штату працівників та 15.01.2018 надавала профспілці подання на згоду розірвання трудового договору із працівниками (а.с.233-238 Том 2). Відповідно до п.1 ч.1 ст.38 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом. Статтею 39 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У разі, якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору дає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів профспілки згідно зі статутом. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Якщо працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації, дозвіл на його звільнення дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець. Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Оскільки суд вважає, що в КЗ Тростянецької міської ради «Тростянецька публічна бібліотека» фактично були проведені заходи, спрямовані на реорганізацію бібліотеки, то у цьому випадку передбачений інший порядок звільнення працівників, ніж той, що відбувся у закладі. Зокрема, власник або уповноважений ним орган мав дотримуватися вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Роботодавець мав завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати профспілці інформацію щодо звільнення, включаючи інформацію про причини таких звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Заперечуючи скорочення без згоди виборного органу первинної профспілкової організації за три місяці до звільнення працівників, головою профспілки [PERSON] . 06.01.2018 було вручено директору [PERSON] звернення. Відмітка про отримання керівником установи такого звернення відсутня (а.с.146 Том 1). 19.01.2018 відбулось засідання профспілкового комітету бібліотечних працівників у кількості 6 осіб із порядком денним: знищення центральної районної та районної дитячої бібліотек без погодження із Міністерством культури України; визначення кандидатур працівників, які повинні залишитись на роботі, присутніми було вирішено: підготувати листи директору бібліотеки; начальнику міського відділу культури Куц Ю.О., начальнику обласного управління культури Мельник О.П. та Міністру культури України [PERSON] про незаконне знищення центральної районної та районної дитячої бібліотек без погодження із Міністерством культури України; запропонувати директору установи провести загальні збори щодо справедливого визначення кандидатур працівників, які повинні залишитися на роботі; підготувати письмові погодження на працівників, які повинні бути скорочені (а.с.145 Том 1). За наслідками проведеного 19.01.2018 засідання працівники бібліотеки звернулися до керівника установи [PERSON] зі зверненням про співпрацю та порозуміння у вирішенні виробничих питань, яке остання отримала та ознайомилася 26.01.2018, про що свідчить її підпис (а.с.30-32, 143-144 Том 1). Разом із тим встановлено, що фактично співпраці між директором [PERSON] та профспілкою закладу не відбулось, консультації проведені не були, та керівник закладу спрямувала письмове подання про розірвання трудового договору із працівникамидо профспілки 15.01.2018, поставивши профспілку перед фактом звільнення персональної кількості працівників закладу. На вказаних поданнях голова профспілкового комітету Зленко Л.М. 26.01.2018 поставила резолюцію про не погодження звільнення позивачів (а.с.233-238 Том 2). Доказів того, що письмові подання роботодавця розглядалися за участі працівників, членів профспілки, чи у їх відсутності суду не надано. Обґрунтоване рішення профспілковим комітетом по цим поданням по кожному із працівників, членів профспілки, не приймалося. Таким чином, судом установлено, що має місце порушення порядку розгляду письмового подання роботодавця про розірвання трудового договору із працівником. Отже, керівником закладу Єфремовою Л.М., без погодження профспілки, 05.03.2018 був виданий наказ за №2-к, за яким позивачі були звільнені із займаних посад у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17. Розглядаючи трудовий спір, пов`язаний зі звільненням відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, суд з`ясовує питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частини друга, третя цієї статті визначають обставини, які мають враховуватись в разі вирішення питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації. При вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилисяна роботі і тих, які підлягають звільненню. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року у справі № 676/3124/16-ц, провадження № 61-16439св18. Із метою визначення переважного права залишення на роботі 11.01.2018 керівником закладу [PERSON] було проведено анкетування працівників бібліотеки, у т.ч. позивачів. Як убачається із анкет позивачів, кожен із них зазначав пільги, що перешкоджають звільненню за ініціативою власника. Зокрема, [PERSON] указала, що має безперервний бібліотечний стаж 34 роки із високою продуктивністю праці. [PERSON] зазначила, що є вдовою, не має більше ніяких доходів, крім заробітної плати, має стаж роботи 37 років. [PERSON] указала, що має 33 роки бібліотечного стажу, проживає у сім`ї, де немає інших працівників з самостійним заробітком. [PERSON] зазначила, що має на утриманні дитину до 4 років. [PERSON] зазначила, що працює у дитячій бібліотеці, яка 5 років поспіль займає перше місце в області, має вищу (непрофільну) освіту. 05.01.2018 на зборах трудового колективу була вирішена черговість залишення на роботі, а саме: 1) працівники, які мають пільги; 2) вища спеціальна освіта; 3) вища базова освіта, продуктивність праці і кваліфікація працівників, стаж роботи. За цими вимогами право щодо залишення на роботі мали: [PERSON] - мати дитини-інваліда; [PERSON] - голова профкому, інвалід 3 групи; [PERSON] із вищою спеціальною освітою, заступник директора по роботі з дітьми, стажем роботи 34 роки. Решта працівників мали вищу базову освіту, однакову продуктивність праці та кваліфікації і вирішальним чинником серед цих працівників було визначено обрати стаж роботи. Про таке рішення голова профкомітету Зленко Л.М. у своєму зверненні повідомила керівника закладу [PERSON] , яка із даним зверненням ознайомилася 26.01.2018 (а.с.30-32 Том 1). Судом установлено, що директором [PERSON] прийняте рішення і запропоновано посаду за новим штатним розкладом [PERSON] , на яку розповсюджуються гарантії і заборона звільнення, передбачені ст.184 КЗпП України. Директором [PERSON] переважне право на залишенні на роботі відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України (більш висока кваліфікація і продуктивність праці) визначено за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 07.02.2018 директором КЗ ТМР «Тростянецька публічна бібліотека» у зв`язку із майбутнім вивільненням працівникам, які мали переважне право залишення на роботі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , письмовим листом запропонувала для їх працевлаштування посаду бібліотекаря Смородянської міської бібліотеки-філії. Письмову відповідь просила надати протягом 5 днів з дня отримання листа та повідомила, що у разі не надання позитивної відповіді у строк до 20.02.2018 це буде автоматично розцінюватися як відмова від запропонованої посади. На запропоновану посаду [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 15.02.2018 відмовилися. Причини своєї відмови указали у цих письмових листах (а.с.33-35, 141-142 том 1). Крім того, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] також визнали у суді, що їм було запропоновано на вибір, крім вакантної посади бібліотекара 1 категорії у Смородянській міській бібліотеці-філії також посаду завідувача міської бібліотеки - філії, і вказану пропозицію вони відхилили також. Разом із тим, порівнюючи вимоги щодо кваліфікації та продуктивності праці позивачів та осіб, які залишені на роботі після реорганізації, суд ставить під сумнів рішення директора Єфремової Л.М. щодо неврахування вказаних показників позивача [PERSON] , яка мала найвищий розряд (13) та вищу спеціальну освіту, порівняно із іншими працівниками, крім того тривалий стаж роботи 34 роки, нагороди і відзнаки, що очевидно є переважним правом на залишення на роботі, відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України, однак їй не була запропонована посада у штаті бібліотеки, чим порушені її права. Щодо [PERSON] , то у письмовому поданні до первинної профспілки бібліотечних працівників директор [PERSON] також зазначає про її переважне право на залишення на роботі, однак жодну із вакантних посад у штаті бібліотеки (центральної) не запропонувала та у порушення вимог ч.3 ст. 252 КЗпП України відповідач не отримав попередньої згоди на її звільнення, як голови профспілки від вищого виборного органу цієї професійної спілки. Щодо інших позивачів, у даному разі судом встановлено, що вони мають нижчі розряди, порівняно із [PERSON] і [PERSON] та менший стаж, порівняно із [PERSON] , отже у даному разі позиція відповідача щодо надання переваги особам, яким запропоновано посади відповідно до нового штатного розпису - є обґрунтованою. Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Серед позивачів переважне право на залишенні на роботі, відповідно до ч.2 ст.42 КЗпП України мали [PERSON] , [PERSON] , як особи, в сім`ях яких немає інших працівників із самостійним заробітком, що ним повідомлено в анкетах від 11.01.2018. Разом із тим встановлено, що [PERSON] відмовилась від запропонованої їй роботи у філіях бібліотеки, про що власноручно зазначила на письмовій пропозиції від директора бібліотеки, а [PERSON] така письмова пропозиція від директора бібліотеки не надходила. В обґрунтування своєї позиції щодо підстав для прийнятого рішення, як директором закладу, [PERSON] надала висновок щодо переважного права залишення на роботі від 11.01.2018, свідоцтва про підвищення кваліфікації, подяки, грамоти працівників, яким вона надала перевагу у залишенні на роботі (а.с.201-216 Том 1). Згідно частини третьої статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Зі змісту зазначених норм вбачається, що розірвання з працівником трудового договору у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України можливе лише за умови відсутності вільних вакансій у межах усієї структури підприємства, установи, організації як юридичної особи, на які цей працівник може бути переведений або за відсутності його згоди на таке переведення. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, в установі, організації, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Разом із тим, письмових доказів того, що іншим позивачам - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були запропоновані вакантні посади у філіях - відповідачем суду не представлено, чим порушено їх трудові права. Суд критично розцінює акти про відмову працівників бібліотеки від пропозиції вакантних посад (а.с.96,97 т.1), оскільки персональної пропозиції у письмовому вигляді відповідачем цим позивачам не вручалось і приймати у даному разі покази свідків є безпідставним. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює у Тростянецькій міській раді. Депутатами міської ради була затверджена структура КЗ «Тростянецька публічна бібліотека», у межах цього було скорочено посади. Директор бібліотеки на зборах працівників, на які її запросила директор, працівникам було запропоновано дві вакантні посади, але ніхто на ці посади не погодився. Позивачі вели себе емоційно, мали бажання залишитися на своїх посадах і запропоновані посади їх не влаштовували. Свідок [PERSON] показала, що вона працює у відділі культури, була присутня на зустрічі із працівниками у приміщенні бібліотеки. Директор бібліотеки запропонувала працівникам зайняти вакантні посади. Спочатку було запропоновано окремим працівникам, а потім усім. Працівники відмовилися, бурно реагували, не бажали працювати у Смородянській філії, так як далеко ходити на роботу і філія знаходиться у занедбаному стані. На зборах була присутня і профспілка. Це було у лютому 2018 року, але точно вона не пам`ятає. Про відмову працівників був складений акт, який вона підписала. Свою відмову працівники не аргументували. Вказані покази свідків суд сприймає як підтвердження факту проведення зборів трудового колективу, де обговорювались питання майбутнього скорочення та наявності вакантних посад, а не як персональну пропозицію роботодавця працівникові на зайняття конкретної вакантної посади. Таким чином, суд дійшов висновку, що звільнення позивачів відбулося із порушенням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП України. Разом із тим, суд відмовляє у задоволенні позову, застосувавши наслідки спливу строку звернення до суду, із огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Початок перебігу строку звернення до суду законодавець пов`язує одним з моментів: або з дня, коли особа дізналась про порушення своїх прав, або ж, якщо особа не знала, але з певної дати повинна була про це дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Передбачений статтею 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Як роз`яснено у пункті четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Судом встановлено, що із наказом про звільнення позивачі були ознайомлені 05.03.2018, а до суду із позовом звернулися лише 28.09.2018, тобто через півроку після звільнення. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку, встановленого ч.1 ст.233 КЗпП України, позивачами не надано. Посилання позивачів на те, що їхні звернення щодо порушення їх трудових прав знаходилося на розгляді правоохоронних органів (а.с.39 том 1) суд вважає безпідставними. Звернення позивачів до Охтирської місцевої прокуратури з приводу перевищення повноважень та порушення трудового законодавства директором КЗ «Тростянецька публічна бібліотека» Єфремовою Л.М. (а.с.39 том 1), до Управління держпраці у Сумській області про проведення інспекційного відвідування, яким установлено порушення вимог ст.103 КЗпП України (а.с.40-42 том 1) не є поважними причинами пропуску строку. Звертаючись до органу прокуратури та інших органів влади, позивачі не були обмежені правом звернутися одночасно і до суду за захистом своїх порушених прав. Трудове законодавством пов`язує початок перебігу встановленого ч.1 ст.233 КЗпП України строку звернення з позовом до суду у справах про звільнення виключно з днем вручення копії наказу про звільнення або з днем видачі трудової книжки. 05.03.2018 позивачі були звільнені, отримали свої трудові книжки і саме з цього часу мали право протягом місяця звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. За цих обставин суд вважає, що позивачі пропустили строк на звернення до суду без поважних причин і не вбачає підстав для його поновлення. Щодо заявленої позивачами вимоги про стягнення на їх користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, уповноваженого ним органу, належних працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Підтримуючи заявлену вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі у судовому засіданні надали розрахунок середнього заробітку за період затримки з 06.03.2018 по 17.02.2020, кількість робочих днів - 495 та заробітної плати за два місяці та середньоденної заробітної плати кожної із позивачів. [PERSON] просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки у сумі 117334,80 грн. [PERSON] просила стягнути 108412,24 грн. [PERSON] - 82452,51 грн., [PERSON] -91516,56 грн., [PERSON] - 96502,78 грн., [PERSON] -108412,24 грн. Як установлено судом, що не заперечувалося самими позивачами, заробітну плату за січень, лютий 2018 року та вихідну допомогу при звільненні вони отримали у день звільнення 05.03.2018. Отже, порушення вимог ст.ст.116,117 КЗпП України, судом не установлено. Зважаючи на те, що у поновленні на роботі позивачам відмовлено, розрахунок при звільненні позивачам проведений своєчасно, тому підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні. Щодо заявленої позивачами вимоги про стягнення (повернення) надбавки за особливі умови роботи суд зазначає наступне. Так, ст.30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу передбачено, що працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек. Тобто надбавка може встановлюватись, а може й не встановлюється якщо фондом оплати праці на бюджетний період це не передбачено. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України за №84 від 22.01.2005 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек» (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами КМУ №267 від 09.04.2005, №1062 від 30.09.2009) працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до порядку, затвердженого цією постановою, установлено надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу. Згідно ст.1 та ст.2 Постанови Кабінету Міністрів України за №1073 від 30.09.2009 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №89 від 25.03.2014) встановлено працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, наукову-дослідну методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №84 від 22.01.2005), надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці (п.1 доповнено абзацом згідно із Постановою КМУ №89 від 25.03.2014). Згідно ч.1 ст.51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. 25.05.2016 КЗ «Тростянецькою центральною районною бібліотекою» Тростянецької районної ради Сумської області був прийнятий наказ за №8-ОД «Про розмір надбавок працівників бібліотек», яким було визначено, що з 01.09.2016 встановлюється надбавка за особливі умови роботи у розмірі 25 відсотків посадового окладу бібліотечним працівникам Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека». Пунктом 2 даного наказу передбачено попередження у відповідності до діючого законодавства України усіх працівників бібліотеки про зміни розміру надбавок (зменшення) за особливі умови роботи (а.с.132 том 1). На виконання указаного наказу того ж дня був складений акт - попередження про розмір надбавок бібліотечним працівникам, але позивачі відмовилися від підпису на даному акту щодо попередження їх про зміну істотних умов оплати праці. Даний факт підтверджується написом на акті-попередження, а саме: «Від підпису відмовилися всі 16 працівників бібліотеки, що і засвідчуємо», та із засвідченням підпису директора КЗ «Тростянецька ЦРБ» та підписаний двома свідками [PERSON] , [PERSON] (а.с.133 Том 1). Свідки [PERSON] , який працював на посаді інженера-програміста у бібліотеці, [PERSON] , працювала оператором у бібліотеці, [PERSON] , прибиральниця бібліотеки, підтвердили у суді, що вони підписували акт у 2016 р. на прохання директора [PERSON] з приводу відмови працівників бібліотеки ознайомлюватися із наказом про зменшення надбавок до заробітної плати. Тому можна стверджувати, що позивачі були належним чином та завчасно повідомлені про зміну істотних умов праці, а саме: про встановлення з 01.09.2016 надбавки за особливі умови роботи у розмірі 25% посадового окладу бібліотечним працівникам Комунального закладу «Тростянецька центральна районна бібліотека». Відповідно до ч.12 ст.23 Бюджетного кодексу України передбачено, що усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду. Відповідно частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду. Тобто, наказ відповідача за №3-ОД від 03.01.2017 «Про надбавку бібліотечним працівника» діяв в межах фонду оплати праці на 1 бюджетний період на 2017 рік. Відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання (друге пленарне засідання) Тростянецької міської ради №101 від 22.12.2017 «Про міський бюджет на 2018 рік», рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 11.01.2018 «Про встановлення у 2018 році надбавки за особливі умови роботи працівникам бібліотек» установлено та доручено керівнику закладу видавати наказ про встановлення надбавки за особливі умови роботи працівникам у розмірі 10 відсотків посадового окладу в межах затверджено фонду оплати праці на 1 бюджетний період на 2018 рік. Також ч.1, ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет). Такого ж самого висновку дійшов і Сумський окружний адміністративний суд прийнявши рішення 25.09.2018 по справі № 818/2212/18 за адміністративним позовом Комунального закладу Тростянецької міської ради "Тростянецька публічна бібліотека" до управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови , вказуючи, що висновки відповідача про порушення Комунальним закладом ст.103 КЗпП України є необґрунтованими, припис, який було складено відповідачем є таким, що в будь-якому випадку не підлягає виконанню в редакції, визначеної Управлінням, а тому постанова про накладення штрафних санкцій є безпідставною та незаконною, (а.с.99-101 том 1). Кошти у сумі 332000,00 грн., що були отримані КЗ TMP «Тростянецька публічна бібліотека» від Тростянецької районної ради були використані у повному обсязі для виплати заробітної плати за січень-лютий у 2018 році та виплату вихідної допомоги при скорочені працівників КЗ TMP «Тростянецька публічна бібліотека» (а.с.93 том 1). Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює начальником фінансового управління Тростянецької міської ради. З 01.01.2018 Тростянецька міська рада почала фінансувати бібліотеку із бюджету Тростянецької громади. На час передання бібліотеки на баланс міської ради потреба у коштах становила 2 млн. 384 тис. грн. У районному бюджеті коштів не було, тому за договором про передачу міжбюджетного трансферту, підписаним керівником районної ради [PERSON] А.В. та міським головою Бовою Ю.А., було виділено кошти у сумі 332000,00 грн. на утримання бібліотеки. Надбавка є не обов`язковою виплатою та встановлюється на розсуд керівника у граничному розмірі у межах фонду оплати праці. Свідок [PERSON] показала, що заробітна плата працівників бібліотеки нараховувалася із загального фонду та із субвенції із районного бюджету. Надбавку у розмірі 50% не могли надавати, оскільки не було забезпеченості коштами. За рішенням виконкому Тростянецької міської ради за №76 від 16.01.2018 було установлено надбавку у розмірі 10%- у межах фонду оплати праці. 332000,00 грн. були виділені не тільки на заробітну плату, а в т.ч. на утримання бібліотеки, зокрема на сплату комунальних послуг. Коли бібліотеку було передано на баланс Тростянецької міської ради на початку січня 2018 року надбавка була установлена у розмірі 10% за рішенням виконкому. Свідок [PERSON] показала, що працює головним бухгалтером відділу культури. 25.05.2016 вона підписала акт - попередження про встановлення надбавок. До травня 2016 року вона приходила до директора [PERSON] та чекаючи на візит до останньої чула як директор попереджувала працівників бібліотеки про зменшення надбавок та чула про відмову від підпису у наказі. Це була нарада у кабінеті директора. Вона приходила за запрошенням, щоб роз`яснити колективу про надбавки. Тоді це було не перше попередження працівників про зменшення надбавок. На той час не вистачало коштів на виплату надбавок, які були не обов`язковими до сплати та встановлювались на розсуд керівництва до 50% на підставі постанови КМУ. Надбавки були зняті не тому, що підняли зарплату програмісту та секретарю. Скорочувати надбавки почали у кінці 2016 року. У 2016-2017 роках зменшилися надбавки у зв`язку із відсутністю економії та нехваткою доходів на оплату праці. Під час зменшення надбавок керувалися постановою КМУ за №1073 від 22.01.2005. Надбавка встановлюється на рік, тому працівники не повинні попереджатися про її зменшення. На зборах у 2016 році до проекту бюджету на 2017 були закладені усі надбавки. Коли почався рік, прорахували і вирішили встановити надбавки у розмірі 40%, але депутати не погодили її у такому розмірі. За указаних обставин, зважаючи на те, що про зменшення розміру надбавок за особливі умови роботи позивачі були повідомлені належним чином, рішення міської ради та керівника закладу про зменшення надбавок не оскаржували, вони є чинними, такі рішення засновником закладу та його керівником були прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд вважає, що у цьому випадку права позивачів не були порушені та не підлягають поновленню. Вимогу позивачів про зобов`язання стягувати надбавку до заробітної плати за особливі умови роботи після дати звільнення та на майбутнє суд вважає необґрунтованою та безпідставною. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Ураховуючи, що вимога про стягнення середнього заробітку за часвимушеного прогулу не є вимогою про стягнення заробітної плати або про поновлення на роботі, однак позивачі під час подачі позову судовий збір за цю вимогу не сплатили, а отже його слід стягнути із позивачів за судовим рішенням. Аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі № 307/3251/16. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За цих обставин із кожного позивача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у сумі, яка була установлена станом на час звернення до суду із позовом у сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed