Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька" про повернення переплаченої суми комунальних послуг та зобов»язання вчинити певні дії, зазначивши в обгрунтування позовних вимог наступне. За заявою відповідача Ленінським районним судом м.Донецька 05 вересня 2013 року був винесений наказ про стягнення з нього та [PERSON] заборгованості по квартирній платі за період з 01.05.2011 року по 31.07.2013 року у сумі 726,08 грн., за вивіз ТПВ у сумі 139,44 грн.. а також судовий збір у сумі 114,70 грн. Разом з тим, за його заявою вказаний наказ був скасований ухвалою Ленінського районного суду м.Донецька від 18 жовтня 2013 року. Вважає, що відповідач неправомірно нарахував йому вказану суму заборгованості, разом з тим неналежним чином виконує обов»язки з обслуговування будинку, у якому знаходиться його квартира. Зауважив, що на неодноразові його вимоги до Комунального підприємства "Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька" про зняття лічільників холодної та гарячої води, його вимоги залишені без задоволення, вважає такі дії незаконними, які суперечать положенням КМУ №869 від 01.06.2011 року, ЗУ №1765 від 15.06.2004 року. Він також підрахував, що з урахуванням внесених платежів за період з 01.05.2011 року по 31.07.2013 року він безпідставно сплатив на рахунок відповідача 2122 грн. 51 коп. Просив суд, стягнути з відповідача на його користь вказану суму, як переплачені кошти за комунальні послуги, а також зобов»язати відповідача виконати свої обов»язки та зняти лічильники холодної та гарячої води у квартирі [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позову. Представник відповідача, за довіреністю Забазайченко О.В., у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими і такими, що не відповідають нормам закону. Вказала, що відповідач не є постачальником холодної і гарячої води у квартиру позивача, до його компетенції також не входить ремонтування та транспортування лічильників води. З посиланням на лист Управління ЖГ від 21.03.2007 року, ст.ст. 322, 382 ЦК України, ст. 151 ЖК України, просила у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, суд вважає доведеними і такими, що не підлягають доказування факти, встановлені рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 19 березня 2014 року у справі за позовом Комунального комерційного підприємства «Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, що набрало чинності на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 30 квітня 2014 року, а саме наступні. [PERSON] є наймачем та зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем КП "Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька" існують договірні відносини з надання комунальних послуг. Так, позивач [PERSON] вважає, що за період з 01.05.2011 року по 31.07.2013 року він безпідставно сплатив на рахунок відповідача 2122 грн. 51 коп. витрат за комунальні послуги і як на підставу задоволення позовних вимог, посилається на ухвалу Ленінського районного суду м.Донецька від 18 жовтня 2013 року, якою скасовано судовий наказ від 05 вересня 2013 року, а також на протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у відмові здійснити демонтування приборів обліку гарячої та холодної води у його квартирі. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача через наступне. Скасування наказу Ленінського районного суду м.Донецька від 05 вересня 2013 року (а.с.10) за правилами розділу 2 ЦПК України не позбавляють стягувача права звернутися до суду у порядку позовного провадження. Разом з тим, сам по собі факт скасування судового наказу не може бути розцінено як доказ відсутності заборгованості боржника перед стягувачем взагалі. Зазначеним вище рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 19 березня 2014 року встановлено, що [PERSON] порушив договірні зобов»язання, внаслідок чого з останнього була стягнута заборгованість на користь відповідача у розмірі 892,38 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 322, 382 ЦК України, ст. 151 ЖК України, ст. 10 ЗУ «Про приватизацію» - власник житлових приміщень зобов»язаний уитримувати майно, що йому належить. Власник квартири у багатоквартирному будинку є власником усього технічного обладнання і зобов»язаний забезпечувати його збереження, правильну експлуатацію внутрішніх комунікацій у квартирі. Відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування і ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюється за рахунок підприємства і організації, що надають послуги по електро-, газо- і водопостачанню. Повірка вимірювальних пристроїв проводиться територіальними органами або метрологічним центром, уповноваженими на її проведення. КП «Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька» не є постачальником послуг холодного і гарячого водопостачання, таким чином, у рахунок тарифу на послуги з утримання будинку і його території не входить обслуговування, ремонт, повірка, транспортування, демонтаж і монтаж квартирних приборів обліку води і теплової енергії. У договорі про надання житлово-комунальних послуг між КП «Керуюча компанія Ленінського району м.Донецька» і користувачем у п.7.2.15 зазначено, що обслуговування, ремонт, повірка, транспортування, демонтаж і монтаж квартирних пристроїв обліку холодної і гарячої води, а також теплової енергії здійснюється за рахунок коштів споживача. Таким чином, [PERSON] необґрунтовано вважає, що відповідач зобов»язаний здійснити демонтування лічильників холодної і гарячої води у його квартирі. У такому випадку жодних порушень у виконанні договірних задов»язань відповідачем перед позивачем судом не встановлено, як і підстав для звільнення [PERSON] від оплати комунальних послуг. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що сума 2122 грн. 51 коп., яка на думку позивача, переплачена ним на рахунок відповідача, жодним доказом відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, не доведена, законні підстави для задоволення позову у даному випадку відсутні. На підставі ст. ст. 151 ЖК України, ст.ст. 322, 382 ЦК України, ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність»,

Outcome: dismissed