Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] , в порядку ст.317 ЦПК України, звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт смерті його дружини [PERSON] , 1986 р.н., яка померла [INFO] у м.Кадіївка, Луганської області. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] на території, яка є тимчасово окупованою, померла його дружина [PERSON] . У зв`язку із тим, що документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у проведенні державної реєстрації смерті органом РАЦС заявнику було відмовлено, через що виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 03.12.2021 відкрито провадження у справі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились. Від представника заявника на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності заявника, заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Заінтересована особа Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, свого представника до суду не направила. Перевіривши всі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. Відповідно до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] , 1986 р.н., уклала шлюб із [PERSON] , про що 28.10.2016 Жовтневим районним у місті Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області було зроблено відповідний актовий запис №428 (а.с.5), після чого [PERSON] обрала прізвище чоловіка « [PERSON] ». Як вбачається зі змісту заяви, [PERSON] вказує, що після одруження [PERSON] не встигла за життя замінити у паспорті громадянина України своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.1-2). За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] наділений правом на звернення до суду із відповідною заявою у порядку ст.317 ЦПК України. Згідно з приєднаним до заяви свідоцтвом про смерть (а.с.6), 12.06.2018 було проведено реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Стаханов, Луганської області. Зазначений документ про смерть видано на тимчасово окупованій території, тому він є неприйнятними для українських органів державної реєстрації актів цивільного стану. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №232 від 09.06.2018 та довідкою про причину смерті від 09.06.2018 (а.с.7,8). Зокрема ч.2 ст.317 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частиною 1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" (із змінами), на території м.Кадіївка (м.Стаханов) Луганської області органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областя» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що надані заявником докази є належними і допустимими, оскільки містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті його дружини на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим вимоги заяви про встановлення факту смерті особи підлягають задоволенню. При цьому, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. На підставі викладеного та

Outcome: approved