Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

24.12.2020 до суду надійшла позовна заява [PERSON] в якій вона просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №113880 від 15.12.2020 , вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕЛЛФІН" суми заборгованості за кредитним договором №278257 від 14.10.2017 в розмірі 82051.2 грн. Крім того, просила стягнути понесені нею судові витрати. Позовна заява вмотивована тим, що 14.10.2017 між позивачем [PERSON] та AT відповідачем ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕЛЛФІН" було укладено кредитний договір №278257 на умовах безпроцентної позики. Після отримання кредиту вона погасила заборгованість за кредитним договором, проте оригінали квитанцій про погашення в неї не збереглися. В період з 2018 по 2020 банком не заявлялося жодних претензій до неї стосовно невиконання умов договору. З сайту "Автоматизована система виконавчого провадження" їй стало відомо про внесення державним виконавцем до реєстру боржників інформації щодо неї, в зв`язку з виконанням виконавчого провадження №64344728. Державним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з якої було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зі змісту наданих документів було встановлено, що 15.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис №113880 про стягнення на користь стягувача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕЛЛФІН" з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.10.2017 №278257 в розмірі 82051.2 грн. В подальшому приватним виконавцем на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, накладено арешт на всі рахунки боржника та звернуто стягнення на заробітну плату. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з тим, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було передбачено права його вчиняти на кредитних договорах. Зазначила, що з документів, що були надані приватним нотаріусом, можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком №1172 визначених Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Крім того, виконавчий напис було вчинено 15.12.2020 , тобто більше ніж через три роки після настання строку виконання зобов`язання, який наступив 14.11.2017, що свідчить про порушення нотаріусом вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та відповідно, незаконність виконавчого напису. А також вона не отримувала жодних вимог про стягнення боргу від відповідача, що вказує на відсутність підстави для вчинення виконавчого напису. 12.04.2021 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначила судове засідання. У судове засідання, призначене на 14.05.2021 учасники не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від її представника - адвоката Працевитого Г.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якій він не заперечував про розгляд справи в заочному порядку, у разі неявки відповідача в судове засідання та неподання ним відзиву. Разом з позовною заявою позивач просив розглянути клопотання про забезпечення позову, однак таке клоптання суду надано не було, за змістом позовної заяви обгрунтування необхідності забезпечити позов позивач також не вказував. Відповідач - ТОВ «ВЕЛЛФІН», в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність їхнього представника та будь-яких пояснень, відзиву суду не надавав. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Третя особа - державний виконавець Козятинського МВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Полончук Т.О., в судове засідання не з`явилася, хоч належним чином була повідомлена про час і дату розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність та будь-який пояснень щодо позову суду не надавала. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з ухваленням заочного рішення відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 15 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 113880, щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів за кредитним договором від 14 жовтня 2017 року № 278257 за період з 14 жовтня 2017 року по 02 березня 2020 року в загальній сумі 81151,20 (вісімдесят одна тисяча сто п`ятдесят одна гривня 20 копійок). 03.02.2021 старшим державним виконавцем Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Полончук Тетяною Олександрівною, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого напису № 113880, виданого 15.12.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. про стягнення боргу в сумі 82051,20 з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН», про що прийнято відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження № 64344728. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, Законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Так, виконавчий напис від 15.12.2020 було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за Кредитним договором 278257 від 14.10.2017 року. Сторона відповідача жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала, зокрема нотаріально посвідченого договору, за яким міг бути вчинений виконавчий напис. Хоча можливості надати докази на обгрунтування своєї позиції відповідач позбавлений не був. Таким чином, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» за вчиненим 15.12.2020 виконавчим написом приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. за кредитним договором 278257 від 14.10.2017 року за період з 14.10.2017 року по 02.03.2020 року в сумі 81151,20 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved