Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

12 січня 2018 року позивач - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 02 квітня 2010 року, яка станом на 18 грудня 2017 року становить 18287 грн. 30 коп. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати, пов'язані з розглядом справи в суді: судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 квітня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 18 грудня 2017 року становить 18287 грн. 30 коп. і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2622 грн. 82 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 6764 грн. 14 коп., нарахованої пені в розмірі 7553 грн. 33 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 847 грн. 01 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій він визнав позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2622,82 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 6764,14 грн., та просить стягнути з позивача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В обгрунтування відповідач зазначив, що в 2010 році звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 02.04.2010 року кредитний ліміт не був встановлений в розмірі 9000,00 грн., а складав 1000,00 грн. В червні 2010 року відповідачем було повністю погашено заборгованість, що підтверджується Розрахунком заборгованості за договором. Кредитна карта була заблокована, але картковий рахунок не був закритий, про що співробітниками банку відповідачу не було повідомлено. В вересні 2010 року кредитну карту було розблоковано, а кредитний ліміт встановлений у розмірі 2100,00 грн. З цього моменту відповідач користувався кредитною картою та вносив грошові кошти на рахунок. В разі несплати коштів банк самостійно списував кошти з інших банківських карток відповідача. До теперішнього часу збереглися не всі квитанції про оплату, але всі операції по кредитній карті відображені в Розрахунку заборгованості. В березні 2012 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про підвищення кредитного ліміту до 4500,00 грн. Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 8000,00 грн. Мінімальний щомісячний платіж складав 560,00 грн., що становило 7% від суми заборгованості, при цьому базова відсоткова ставка (нараховується на залишок заборгованості) була 2,5% на місяць. В 2015 році відсоткова ставка на залишок заборгованості зросла. Банк не повідомив про це відповідача ані в письмовому вигляді, ані за допомогою sms -повідомлення або дзвінка. Відповідач неодноразово телефонував співробітникам ПАТ КБ «Приватбанк» і намагався з'ясувати, чому при своєчасному внесенні мінімального щомісячного платежу нараховуються відсотки, збільшені в 1,5 рази порівняно з тим періодом, коли мінімальний щомісячний платіж становив 7 %. Тому сума заборгованості майже не зменшувалася. На запитання відповідача, чи була збільшена відсоткова ставка на залишок поточної заборгованості, оператори Call-центру твердо відповідали, що відсоткова ставка не була збільшена. І лише через рік після фактичного збільшення процентної ставки співробітники ПАТ КБ «Приватбанк» підтвердили, що процентна ставка за залишок поточної заборгованості була збільшена. Дійсно, пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших частин договору. При цьому Кредитор був зобов'язаний інформувати позичальника щодо внесених змін. Але цього зроблено не було. В 2015 році кредитна карта відповідача була заблокована на зняття кредитних коштів. Цим ПАТ КБ «Приватбанк» порушив свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг, а саме не надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами. Станом на 30.09.2016 року заборгованість становила 6709,88 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості за кредитним договором. Відповідач продовжував сплачувати щомісячні платежі до 07 лютого 2017 року включно. Банк також неодноразово блокував інші картки відповідача (зарплату та пенсійну), чим порушив ст. 1074 ЦК України, а саме обмежив право клієнта розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку. У зв'язку з фінансовими труднощами, з березня 2017 року відповідач не мав можливості сплачувати щомісячні внески, а сума боргу зростала. Крім того, співробітники банку телефонували відповідачу з погрозами, через які відповідач постійно знаходився у стресовому стані, у зв`язку з чим просить стягнути з позивача моральну шкоду. Від представника позивача Гаренко Н.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що при оформленні кредиту, заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч.2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що в 2015 році процентна ставка була збільшена. Банк не повідомив відповідача про це ані в письмовому вигляді, ані за допомогою sms -повідомлення або дзвінка. Позивач стверджує, що повідомлення про підвищення процентної ставки було відправлено, і надав витяг про направлення sms-повідомлення 15.03.2015 року на номер +380988398001. Насправді ж ніякого повідомлення не було відправлено. Цей номер зараз дійсно належить відповідачу, але на той час відповідач користувався іншим номером телефону, а цей стартовий пакет був активований в лютому 2017 року. Позивач також не виконав всі свої зобов'язання, а саме: не надав Позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а також не проінформував відповідача будь-якими засобами щодо підвищення процентної ставки. Також, згідно п.3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Але на думку відповідача для співробітників Банку таких понять не існує. Від представника позивача Гаренко\~Н.В. до суду надійшла відповідь на заперечення, в якій представник зазначила, що позивач свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.Відповідно до виписки операція «02.04.2012 Кредитный лимит: 9000.00. Примечание: Увеличение кредитного лимита». Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Згідно виписки відповідач активно користувався кредитною карткою до 09.11.2016 року, а саме знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3 % в місяць або 36 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по вже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься: п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам; п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банкіських послуг та/або Тарифів надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, більш того вже після підвищення процентної ставки відповідач активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких 09.11.2016 року, шо являється підтвердженням прийняття діючих умов договору. В судовому засіданні представник позивача Багмет Д.С.підтримала заявлений позов та заперечення на відзив відповідача. Відповідач у судовому засіданні підтримав свої заперечення проти позову, просив у позові відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (арк.с. 11), згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (арк.с. 13-27) та Тарифів банку. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 18 грудня 2017 року становить 18287 грн. 30 коп. згідно розрахунку (арк.с. 6-10) і складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2622 грн. 82 коп., нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 6764 грн. 14 коп., нарахованої пені в розмірі 7553 грн. 33 коп., а також штрафу, який складається з фіксованої частини в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) в розмірі 847 грн. 01 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: - у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у Позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SМS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 847 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності - неустойки, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15). Таким чином, вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 847, 01 грн. задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: partial