Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визнання втратившою право на користування житловим приміщенням. Позивачі в обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 11.11.1999 року [PERSON] була виділена трьохкімнатна квартира №24, розташована в м. Сарни по вул. Пушкіна,56 Рівненської області, загальною площею 43,9 м.2 згідно рішення міської ради м. Сарни №529 від 11.11.1999 року, про що був виданий ордер №4955. У вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відносини між [PERSON] та [PERSON] склалися так, що жити разом не можливо, з 2012 року не підтримують подружніх відносин, відповідач з 2012 року залишила сім"ю, вказаною квартирою не користується, проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком за адресою м. Сарни, вул. Медведєва,14, Рівненської області. Відповідач не проживає та не користується квартирою №24 по вул. Пушкіна в м. Сарни більше чотирьох років. Реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивачів і не дає їм можливості користуватися пільгами та отримувати соціальну допомогу на оплату за користування квартирою і не мають можливості вирішити питання передачі квартири у власність відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду ". Крім того позивачі сплачують рахунки за захоронення сміття та за користування житловим приміщенням за всіх зареєстрованих членів квартири. Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали повному обсязі, дали пояснення згідно позову, позов просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що протягом чотирьох років не проживає у спірній квартирі та не сплачує кошти за утримання квартири. Суд, заслухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] що стверджується Ордером на житлове приміщення № 4955, виданим Виконавчим комітетом міської ради міста [PERSON] 11листопада 1999 року (а.с.6). З дослідженої в судовому засіданні довідки КП «Житлосервіс» №1880 від 02 лютого 2017 року вбачається, що довідка видана [PERSON] в тому, що він дійсно зареєстрований за адресою [INFO] у такому складі сім"ї: дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON], всі особи зареєстровані в квартирі з 16.02.2000 року (а.с.9). Відповідач протягом тривалого часу, а саме з 2012 року у спірній квартині не проживає, подружніх відносин з [PERSON] не підтримує, кошти на утримання будинку та сплату комунальних послуг не надає, не бере участь у поточних витратах на обслуговування квартири, її речей у квартирі немає, що було підтверджено в судовому засіданні позивачами та відповідачем. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Отже, зі спливом шестимісячного терміну особа втрачає право користування жилим приміщенням. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п.п. 34, 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Тому власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів сім'ї попереднього власника такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останніх з реєстрації. Відповідач, як член сім"ї власника житла за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Вона не цікавиться необхідністю сплачувати будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачами спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом. Таким чином відповідач втратив право на користування будинком, що належить позивачу. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2012 року за місцем реєстрації не проживає, є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою № 24 по вул. Пушкіна, 56 в м. Сарни. На підставі викладеного,

Outcome: approved