Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

1. Описова частина 01.06.2021 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11.04.2012 б/н у розмірі 18328, 41 грн, станом на 13.04.2021. Стислий виклад позицій сторін На обґрунтовування позовних вимог позивач зазначив, що 11.04.2012 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір, за яким відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту. [PERSON] , підписавши 11.04.2012 заяву-анкету, погодився з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», що додані до позову. У подальшому відповідачу за його згодою було збільшено розмір кредитного ліміту до 15 000 грн. [PERSON] умови кредитного договору не виконує та має заборгованість, що станом на 13.04.2021 становить 18 328,41 грн, з яких: 14 381,43 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 946,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 22.07.2021 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Калініна С.К, у якому він просить відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Анкета - заява клієнта банку від 11.04.2012 не містить розміру процентної ставки. Правила надання банківських послуг та витяг з обслуговування кредитних карт відповідачем не підписані, тому сплата процентів та відповідальність у вигляді неустойки за порушення виконання договірних зобов`язань в даному випадку не застосовується. Розрахунок заборгованості не містить підпису посадової особи, печатки банку. З рахунку відповідача безпідставно стягувались відсотки, штрафи та пені, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 15000 грн. Тому вказані кошти слід зарахувати в рахунок повернення відповідачем безпідставно наданого кредитного ліміту. З розрахунку вбачається, що відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 40 179,07 грн, таким чином заборгованість відповідача перед банком відсутня. У відповіді на відзив представник позивача Меркулова В.В. вказує, що 11.04.2012 [PERSON] , підписавши анкету-заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг, погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, які розташовані на сайті банку, Тарифами банку, які в цілому є договором про надання банківських послуг та зобов`язався виконувати умови договору. Підписавши анкету-заяву, відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті ПриватБанку. На підставі поданої анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок, він отримав кредитну картку "Універсальна". Відповідно до Тарифів банку було встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався, відсоткову ставку у розмірі 2,5 % (30,00% на рік), вказано розмір комісій та штрафів, тощо. Також представник позивача у відповіді на відзив вказує, що з виписки про рух коштів вбачається, що відповідач користувався кредитним коштами, частково їх сплачував. Заборгованість за кредитом відповідач сплачував з порушенням термінів погашення, тому на суму заборгованості нараховувались відсотки. Розрахунок заборгованості проведений автоматизованою системою банку та підписаний представником банку за довіреністю, що міститься в матеріалах справи. Тому твердження представника відповідача про те, що заборгованість за кредитом ним погашена повністю, помилкове. З цих підстав просить позов задовольнити. Зазначає, що витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн не відповідають критеріям розумності, співмірності та справедливості. Заяви, клопотання, процесуальні дії Ухвалою суду від 15.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача у матеріалах справи міститься клопотання, в якому він просить проводити розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує (а.с. 69). Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечує. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 11.04.2012 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», на виконання умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту (а.с. 17). Відповідно до розрахунку боргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахувало відповідачеві борг за кредитним договором б.н. від 13.04.2021 у розмірі 18 328,41 грн, з яких: 14 381,43 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 946,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.10-19). Відповідно до довідок, виданих АТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н, за яким йому видано кредитні карти: № [NUMBER] від 11.04.2014 з терміном дії до 03/16; № [NUMBER] від 18.05.2016 з терміном дії до 05/20. Кредитний ліміт [PERSON] за картковим рахунком неодноразово змінювався, востаннє 14.08.2020 збільшено до 15 000 грн ( а.с. 8, 9). Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, що долучені банком до позовної заяви не містять підпису відповідача (а.с.6, 20-43). Норми права застосовані судом Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розробляє саме підприємець (в даному випадку Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляє Банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, Банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг Банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). За положеннями статей 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Аналіз доводів сторін, висновки суд Банк, пред`являючи вимоги до відповідача про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та простроченими відсотками, посилаючись на те, що між сторонами укладено кредитний договір на підставі анкети-заяви від 11.04.2012, Тарифів та Витягу з Умов та правил банківських послуг, які розміщені на банківському сайті та які невід`ємні частини цього договору. Проте з наданої банком заяви-анкети від 11.04.2012 вбачається, що у цій заяві-анкеті, зазначені лише дані про особу позичальника та у ній не зазначено банківського продукту, який надається позичальнику, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не підписані відповідачем. Відповідач заперечив факт ознайомлення із ними та їх підписання. Крім того, витяг з Тарифів обслуговування чотирьох кредитних карт - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: https://privatbank.ua/), які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника. Тому ні Тарифи, ні Умови та правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 11.04.2012 між Банком та [PERSON] , шляхом підписання анкети-заяви. Відтак, позивач не довів факту прийняття [PERSON] запропонованих йому умов щодо розміру процентів за користування кредитом та сплати пені. Отже суд не може брати за основу наданий банком розрахунок заборгованості, оскільки він суперечить умовам договору. Нарахування банком процентів та їх розмір не узгоджуються із умовами договору. За таких обставин, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Таким чином, суд вважає, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви від 11.04.2012 та банк вправі вимагати повернення наданих грошових коштів. Факт отримання грошових коштів та їх розмір доводиться наданою банком випискою за договором укладеним із [PERSON] за період із квітня 2012 року до березня 2021 року. Достовірність відображених у виписці банку відомостей ніким не оспорюється. Із розрахунку боргу та виписки по банківському рахунку відповідача вбачається, що відповідач протягом 2012-2021 років знімав з банківського рахунку грошові кошти та вносив на їх погашення. Банк нараховував проценти за ставкою 30 % річних до 01.09.2014. У подальшому із 01.09.2014 до 31.01.2015 банк нараховував проценти за ставкою 34,8 %, з 01.04.2015 проценти складали 43,2 % річних, з 01.06.2015 проценти складали 2,90 % річних, з 26.06.2015 проценти складали 3,60 % річних. Також нараховано пеню. ( а.с.10-19). Проте доказів, що між сторонами погоджено розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, а такою пеню суду на надано. З наданого розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки у сумі 26 808, 98 грн, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, в подальшому на цю суму боргу банк знову нараховував проценти у розмірі, який не визначений кредитним договором. Шляхом арифметичних підрахунків вбачається, що сума грошових коштів, яка внесена відповідачем, перевищує суму грошових коштів, отриманих [PERSON] у зв`язку із підписанням ним Анкети-заяви від 11.04.2012. За таких встановлених судом обставин, оскільки не встановлено боргу [PERSON] перед АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором від 11.04.2012, у задоволенні позову належить відмовити. Розподіл судових витрат Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, які поніс позивач, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Суд частково компенсує витрати відповідача за надання правничої допомоги, виходячи із таких підстав. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на надання правничої допомоги представником відповідача надано копію договору № б/н21 від 23.06.2021; додаток № 1 до договору, відповідно до якого за надання правничої допомоги клієнт сплачує гонорар у розмірі 5000 грн; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару адвокатського бюро "Калінін і Партнери"; акт виконаних робіт, відповідно до якого вказано види наданих послуг адвокатом Калініним С.К. та вартість таких послуг: усна з вивченням документів консультація 1000 гривень, складання, оформлення, подання відзиву на позов - 4000 гривень; копії меморіальних ордерів від 14.07.2021 на суму 1000 грн та від 27.09.2021 на суму 4000 грн сплату [PERSON] адвокатові Калініну С.К. гонорару згідно договору № б/н21 від 23.06.2021. Разом із цим, суд вважає, що предмет позову не є складним та не потребує складення великої кількості процесуальних документів, до обсягу виконаних робіт згідно акту від 15.07.2021 було віднесено не тільки вивчення документів, консультація клієнта та складання процесуальних документів, але і друк та посвідчення копій документів, що є технічною роботою, яка безпосередньо не пов`язана з наданням правничої допомоги, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 2000 гривень витрат за надання правничої допомоги.

Outcome: approved