Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Представник акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором , посилаючись на те, що відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.12.2013 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк». Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» , які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої забов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором відповідач станом на 14.09.2020 року має заборгованість - 488154,21 грн., яка складається з наступного: 3690,56 грн. - заборгованість за кредитом; 478543,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5920,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягав. 29.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 03.12.2013 року, в розмірі 16294,63 грн. , з яких 3690,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 3690,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 10065,57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість з пені, а також понесені позивачем судові витрати. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову та зазначає, що з позовом не згодна, оскільки позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню з таких підстав. З позовної заяви та доданих до неї документів на підтвердження позовних вимог випливає, що жоден з документів, окрім заяви відповідача - анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не містять її підпису, тому не можуть бути враховані у якості умов кредитного договору, на яких ґрунтується позов, а заява - анкета не містить інформації про розмір та зміну процентної ставки, порядку погашення заборгованості та строку повернення договору, що свідчить про необґрунтованість взагалі вимог про стягнення процентів за користування кредитним коштами. Згідно довідки про видачу відповідачу кредитної картки, що міститься у матеріалах справи, строк дії картки - до 09/2017 року. Оскільки позивачем не підтверджено встановлення умов договору про погашення кредитного боргу частинами, тому строк дії договору у даному випадку, відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі 6-14 цс 14, встановлений до 30.09.2017 року, до закінчення строку дії картки, тому строк позовної давності стосовно повернення кредиту у повному обсязі слід рахувати з 01.10.2017 року. Оскільки позов подано до суду лише 05.10.2020 року ( за закінченням строку позовної давності), тому відповідач просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності та відмовити у позові у повному обсязі. 11.11.2021 року на адресу Волноваського районного суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що позивач звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.12.2013 року. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 03.12.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив (ла), що " Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...". Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30,00% на рік, вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг.Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 06/22 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 21.07.2020 року - до спливу строку позовної давності. У звязку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 03.12.2013 року [PERSON] оформила в акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк» заяву про відкриття кредитної картки. Згідно п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам та доведені до їх відома, в зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно ізстаттею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно достатті 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК Україниякщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказане свідчить, що підписана 11.02.2011 року [PERSON] заява (анкета) про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку; базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору3 % в місяць з розрахунку 360 днів у році. Відповідно до п. 1.1. Умов та Правил надання банківських послугвони визначають умови, на яких ПриватБанк пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначені в Заяві і в Пам`ятці клієнта; належним чином заповнену заяву підписується клієнтом і, таким чином клієнт висловлює свою згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить укладений договір про надання банківських послуг. Підписання відповідачем заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також його її згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, між сторонами укладено договір, на виконання якого АТ КБ «ПриватБанк» надано [PERSON] грошову банківську позику, тобто грошовий банківський кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Приймаючи такий висновок, суд відступає від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі №175/4576/14-ц, яка хоча і стосується застосування норм права у подібних правовідносинах, однак фактичні обставини розглядуваної справи не є аналогічними справі, яка переглянута судом касаційної інстанції. Так, в зазначеному правовому висновку Верховного Суду, встановлена відсутність підтвердження прийняття відповідачем умов, якими передбачено розмір процентів за користування кредитом, тобто сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору у зв`язку з чим Умови та Правила надання банківських послуг, а також Правила користування платіжною картою, що не містили підпису відповідача не можуть розцінюватись як частина кредитного договору. Разом з тим, в розглядуваній справі, судом беззаперечно встановлено протилежні обставини, зокрема факт підписання [PERSON] заяви (анкети), в якій зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в зв`язку з чим дані документи (докази), а також Умови та Правила надання банківських послуг розцінюються як невід`ємна частина договору, укладеного між сторонами 03.12.2013 року шляхом підписання заяви. В позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що [PERSON] допущено порушення виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань, за договором № б/н від 03.12.2013 року, станом на 14.09.2020 року має заборгованість - 488154,21 грн., яка складається з наступного: 3690,56 грн. - заборгованість за кредитом; 478543,65 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5920,00 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - заборгованість за комісією. Представник відповідача заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у звязку з його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутноті визнаних судом поважними причин її пропуску, на які посилався позивач. Такий правовий висновок, зазначений у постанові Верховного суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц. За таких обставин, суд надає юридичну оцінку поданих АТ КБ «ПриватБанк» доказів з метою вирішення питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги. Згідност. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. З аналізу правових норм параграфу 1глави 71 ЦК України(саме ці положення застосовуються до кредитних відносин) випливає, що кредит надається суб`єктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором.Закон України «Про банки і банківську діяльність`визначає банківський кредит як будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. Судом встановлено, що позивач АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] згідно укладеного договору № б/н від 03.12.2013 року, - надав кредит у розмірі 4000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заперечень від відповідача [PERSON] , що нею укладено договір з АТ КБ «ПриватБанк» та отримано кредитні коштипід час розгляду судом справи не надійшло. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які складають невід`ємну частину укладеного сторонами договору № б/н від 03.12.2013 року, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку; власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту. В порушення погоджених сторонами умов договірних відносин відповідач не виконував умови зазначеного договору № б/н від 03.12.2013 року, порушивши передбачені терміни погашення кредиту та відсотків. Відповідно дост. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост.610 ЦК Українипорушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд, зазначає, що підстав для поставлення під сумнів розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту не вбачається. Суд, перевіряючи правильність нарахування АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитом, виходить з наступного. ЗгідноЗакону України «Про банки і банківську діяльність`надання безпроцентних кредитів забороняється. Укладаючи договір № б/н від 03.12.2013 року сторонами обговорений розмір відсоткової ставки та порядок її сплати. Так, відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача за кредитним договором, наданого відділом підтримки інформації за кредитними операціями (з урахуванням графіку погашення кредиту) розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 03.12.2013 року по 14.09.2020 року складає 134244,25 гривень. Згідност. 1056-1 ЦК України(в редакції, чинній на час укладення сторонами договірних відносин)процента ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. За змістом абз. 3 ,4 п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки слід розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст. ст.641642 ЦК Україниабо в порядку, визначеному ч. 6ст. 1056-1 ЦК України. Суд акцентує увагу, що в анкеті-заявці від 03.12.2013 року не передбачено умов щодо зміни відсоткової ставки та процедури повідомлення боржника про зміну такої. Згідно з частиною першоюстатті 651 ЦК Українизміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. З урахуванням вказаного, оскільки укладення кредитного договору мало місце шляхом підписання 03.12.2013 відповідної письмової заяви, то і зміна умов договору, умов кредитування мала відбутися у такий же спосіб. За таких обставин, зміна АТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки в односторонньому порядку не відповідає наведеним нормам права. Приймаючи такий висновок, суд враховує, що Верховним Судом України в постанові від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17 зазначалось, що боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа (повідомлення) про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові. Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» не надано відповідних доказів на підтвердження виконання процедури повідомлення відповідача про зміну процентної ставки. Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за відсоткам за користування кредитом з розрахунку іншої процентної ставки ніж 30 % річних, яка погоджена при укладенні кредитного договору. Відповідно дост. 256 ЦК Українипозовна давністьце строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина другастатті 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина першастатті 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ятастатті 261 ЦК України). За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться устаттях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 25 числа місяця, у рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобов`язань. Згідно позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З огляду на наведене, ПАТ КБ «Приватбанк» пропустило строк позовної давності в частині звернення до суду з вимогами про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих за період з з 03.12.2013 року по 01.10.2018 року, що з урахуванням заяви відповідача про її застосування та відповідно до частини четвертоїстатті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами. Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а тому починаючи із зазначеної дати ПАТ КБ «Приватбанк» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, а відтак позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язане з реалізацією права на справедливий судовий розгляд. Наявність такої умови дисциплінує учасників правовідносин, запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, № 6-167цс14 від 12.11.2014 року, № 14-10цс18 від 28.03.2018 року (підлягають обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4ст. 263 ЦПК України). Відповідно до витягу із Умов та правил надання банківських послуг, затвердж. наказом АТ КБ «ПриватБанк» від 06.03.2010 року: п. 9.12 - договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.12.2013 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в графі сума сплачено відсотків відображено, що останній обов`язковий платіж відповідачем було здійснено 04.12.2013 року, тому строк позовної давності обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, за який відповідачем не було внесено на рахунок позивача грошових коштів. З огляду вказаного, АТ КБ «ПриватБанк» пропущено, передбаченийст. 257 ЦК України, трирічнийстрок позовної давності, оскільки позов пред`явлено до суду 05.10.2020 року. Приймаючи такий висновок, суд зазначає, що положення пункту 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, затвердж. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, яким встановлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років в даному випадку не заслуговує на увагу. Так, в заяві (анкеті) від 11.02.2011 року, Умовах та Правил надання банківських послуг, які діяли саме станом на виникнення між сторонами договірних відносин (тобто 11.02.2011 року), які особисто підписано відповідачем, - не міститься домовленості сторін аналогічним п. 1.1.7.31 (затверджені 06.03.2010 р.), тому підстав визнати, що сторонами дотримано письмову форму договору про збільшення позовної давності не має. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові № 6-1926цс15 від 04.11.2015 року (підлягають обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4ст. 263 ЦПК України). Суд, встановивши фактичні обставини справи, з якими законодавець пов`язує вирішення спору (порядок погашення кредиту за договором та строк внесення останнього платежу), а також подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, - приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з пропуском строку позовної давності, визначеногостаттею 257 ЦК України. Згідно п. 2 ч. 5ст. 265 ЦПК Українирезолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правиламистатті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 8ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при пред`явлені позовної заяви сплачено в дохід місцевого бюджету судовий збір в сумі 2102,00 гривень- підстави для присудження відшкодування таких судових витрат позивачувідсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. На підставі вищевикладеного, ст. ст.526,1054 ЦК України, ст. ст.12,51,141,174,263-265,268,354 ЦПК України суд, -

Outcome: dismissed