Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

11 липня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла вищевказана позовна заява . В своїй позовній заяві позивач прохає суд винести рішення про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом з батьком дитини, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав , що в період з 27 червня 2007 року по 11 листопада 2011 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу та до січня 2018 року позивач разом з відповідачем та його батьками проживали разом по [ADDRESS] . З січня 2018 року відповідач разом з дітьми переїхала проживати до смт.Більмак. В жовтні 2018 року їхній син, [PERSON] , виявив бажання проживати разом з позивачем та переїхав до нього, продовжив навчання в Комиш-Зорянській ЗОШ і з того часу перебуває на його утриманні. До теперішнього часу позивач з відповідачем не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засідання позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог, надав відповідні пояснення в їх обгрунтування. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти визначення місця проживання їхнього сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи - Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області Міщенко Я.Г. в судовому засіданні повідомила, що після проведення обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] було встановлено , що для дитини [PERSON] створено всі належні умови, дитина забезпечена окремим спальним та робочим місцем, приміщення обладнане побутової технікою та всіма необхідними меблями, між дитиною , батьком , бабусею та дідусем склались гарні відносини. Крім того, сама дитина виявляє бажання проживати разом з батьком. Допитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що бажає проживати разом з батьком [PERSON] в смт.Комиш-Зорі, відвідувати Комиш-Зорянську школу. У них в сім"ї склались гарні відносини, вдома за місцем проживання батька у нього є спальне і робоче місце, є всі необхідні для навчання та проведення вільного часу речі. Суд, заслухавши сторони, з"ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2007 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 11 листопада 2011 року шлюб між позивачем та відповідачкою заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області було розірвано. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі - СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Після розірвання шлюбу та до січня 2018 року сторони проживали спільно разом з дітьми та з батьками позивача по [ADDRESS] , в будинку, який належить [PERSON] . Вказані обставини визнані сторонами, і у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. З січня 2018 року відповідач [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] переїхала проживати до смт.Більмак. В жовтні 2018 року неповнолітній [PERSON] виявив бажання проживати разом з позивачем та переїхав до нього, продовжив навчання в Комиш-Зорянській ЗОШ і з того часу перебуває на його утриманні. Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] підтвердив своє бажання проживати разом з батьком. 03 вересня 2019 року рішенням виконкому Комиш-Зорянської сілищної ради Більмацького району Запорізької області був затверджений висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Вказаним висновком комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Відповідно до акту соціального інспектування/відвідування сім"ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створено належні умови, в будинку прибрано, в наявності спальні місця для всіх членів сім"ї, присутня побутова техніка, ліки, одяг, продукти харчування у достатній кількості. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідатиме інтересам дитини, оскільки дитина фактично проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні, для дитини створені всі належні умови для проживання та її всебічного розвитку, відповідач визнає позов та не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved