Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с.Соколя, вул.Глибока, 27 Мостиського району Львівської області, належав до суспільної групи «робітничий двір» та належав його дідові [PERSON]. Вказує, що 24.12.2003р. [PERSON] помер, а спадщину, яка відкрилась внаслідок його смерті прийняла спадкоємець першої черги спадкування за законом - його дружина, а його (позивача) баба [PERSON] у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Зазначає, що 20.05.2017р. померла [PERSON] На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею проживав її син, а його (позивача) батько - [PERSON], однак такий помер 06.10.2017р. та не встиг прийняти зазначену спадщину. Стверджує, що претендує на спірне спадкове майно в порядку спадкової трансмісії, що передбачений ст.1276 ЦК України, зокрема вважає, що до нього як до спадкоємця [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, перейшло право на прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] Зазначає, що з метою оформлення своїх спадкових справ в порядку ст.1276 ЦК України звертався до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], однак такий відмовив йому в оформленні права на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Стверджує, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом до спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно спадкодавця [PERSON] не претендують. Також покликається на те, що і інші спадкоємці першої черги спадкування за законом до спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно спадкодавця [PERSON] не претендують, відмовилися від належних їм часток у спадщині за законом в його (позивача) користь. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул.Глибока в с.Соколя Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за законом, зокрема в порядку «спадкової трансмісії» після смерті [PERSON], котра померла 20.05.2017 року та після смерті [PERSON], котрий помер 06.10.2017 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у його відсутності. Представник відповідача Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить справу слухати у їх відсутності. Представник третьої особи завідувач Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не зявився, а скерував на адресу суду лист-повідомлення, в якому зазначив, що після смерті [PERSON], який помер 24.12.2003 року, спадкова справа не заводилася, просив суд розглядати дану справу за його відсутності. Третя особа Приватний нотаріус\~Мостиського районного\~нотаріального округу\~Львівської області\~[PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав копії сторінок спадкової справи за №108/2018, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 20.05.2017р., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421548; копії сторінок спадкової справи за №109/2018, заведеної після смерті [PERSON], який помер 06.10.2017р., інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421589 та просив справу слухати у його відсутності. Треті особи [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] в судове засідання не зявилися, натомість подали на адресу суду письмові заяви, в яких кожен з них зазначив, що проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] не заперечують, на спірне спадкове майно (житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: с.Соколя, вул.Глибока, 27 Мостиського району Львівської області) не претендують та просять розгляд справи провести у їх відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул.Глибока, 27 в с.Соколя Мостиського району Львівської області, 1974 року будівництва, відносилося до суспільної групи "робітничий двір", забудівником та головою якого був [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах та виписками з погосподарських книг по с.Соколя Мостиського району за 1986-1990р.р., 1991-1995р.р. 24.12.2003 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи те, що зазначена спадщина відкрилася 24.12.2003 року, тобто до набуття чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 року. До складу даної спадщини входить зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул.Глибока в с.Соколя Мостиського району Львівської області. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Саме дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом у відповідності до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка. Факт прийняття нею спадщини стверджується її спільним проживанням зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Мостиського району Львівської області 13.02.2018р. №164. Як вбачається із листа-повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 25.09.2018р. №01-16/703 після смерті [PERSON], який помер 24.12.2003 року, спадкова справа не заводилася. Таким чином, після смерті [PERSON] саме його дружина [PERSON] успадкувала належне спадкодавцю спірне будинковолодіння. 20.05.2017 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул.Глибока в с.Соколя Мостиського району Львівської області, яке [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У звязку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом даної спадщини вважались діти спадкодавця [PERSON]: [PERSON] (батько позивача [PERSON]І.), [PERSON], [PERSON]. На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею спільно проживав її син [PERSON] разом зі своєю сімєю (дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позивачем по справі). Однак 06.10.2017р. [PERSON] помер. При цьому факт настання його смерті мав місце до закінчення строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] У звязку з тим, що [PERSON] не встиг прийняти спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], право на прийняття такої в порядку спадкової трансмісії перейшло до спадкоємців [PERSON] З матеріалів спадкової справи №109/2018, заведеної після смерті [PERSON], який помер 06.10.2017р., інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421589 слідує, що спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився; серед спадкоємців першої черги спадкування за законом лише його син позивач [PERSON] прийняв спадщину, скерувавши 14.02.2018р. відповідну заяву про прийняття спадщини на адресу приватного нотаріуса [PERSON]; інші спадкоємці [PERSON]: його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] відмовились від належних їм часток у спадщині на користь позивача [PERSON] Із матеріалів спадкової справи №108/2018, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 20.05.2017р., інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421548 вбачається, що саме її онук - позивач по справі - [PERSON] (син [PERSON]Г.) прийняв зазначену спадщину. Факт прийняття спадщини стверджується спільним проживанням зі спадкодавцем на час смерті згідно довідки, виданої Соколянською сільською радою Мостиського району Львівської області 13.02.2018р. за №162. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON]: її дочки [PERSON], [PERSON] не вчинили жодних дій, спрямованих на прийняття даної спадщини і на спадкове майно своєї матері [PERSON] не претендують, що підтверджується їхніми заявами, що містяться в матеріалах спадкової справи №108/2018, а також їхніми заявами, скерованим на адресу суду. Однак нотаріусом було відмовлено позивачу [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №27 по вул.Глибока в с.Соколя Мостиського району Львівської області у звязку тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність заявленого спадкового майна померлій [PERSON] Отже, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27 по вул.Глибока в с.Соколя Мостиського району Львівської області позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; листом-повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 25.09.2018р. №01-16/703; копіями сторінок спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 20.05.2017р. за №108/2017; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421548; копіями сторінок спадкової справи №109/2018, заведеної після смерті [PERSON], який помер 06.10.2017р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.09.2018р. №53421589; копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах; виписками з погосподарських книг по с.Соколя Мостиського району за 1986-1990р.р., 1991-1995р.р.; копією паспорта позивача; письмовими заявами третіх осіб [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON], скерованими на адресу суду; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав, а тому може бути застосований судом. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом (за правилами спадкової трансмісії) до [PERSON], який у встановленому порядку прийняв дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останнім права власності на спірне спадкове майно саме в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved