Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 23.09.2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 2\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 17.08.2016 року в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 25\~042,78 грн., з них: 17\~544,02 грн. заборгованість за кредитом, 5\~250,15 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8\~940,00 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання, 950,00 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 180,61 грн. штраф (відсоткова складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи оповіщеною у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд вказаної справи. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 23.09.2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 2\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який в подальшому було змінено до 13 800 грн., зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 81-86). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 23.09.2009 року (а.с. 17 на звороті), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим, станом на 17.08.2016 року в неї виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 25\~042,78 грн., з них: 17\~544,02 грн. заборгованість за кредитом, 5\~250,15 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 8\~940,00 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобовязання, 950,00 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1 180,61 грн. штраф (відсоткова складова). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 23\~612,17 грн. (17\~544,02 грн. (заборгованість за кредитом) + 5\~250,15 грн. (заборгованість за процентами за користування кредитом) + 8\~940,00 грн. (заборгованість за пенею за прострочене зобовязання) + 950,00 грн. (заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) - 9 072,00 грн. (з них погашено). В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1\~378,00 грн. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1 299,28 грн. (1\~378,00 грн. * 23\~612,17 грн. / 25\~042,78 грн.).

Outcome: partial