Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою (уточненна 04.10.2017) до ПАТ «Страхова компанія « ЮНІВЕСТ» про стягнення 16 279,10 грн. різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсним розміром майнової шкоди без врахування ПДВ., 2019,60 грн. вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, 5 ,00 грн. банківської комісії, 300,00 грн.витрат понесених у зв'язку із надісланням повідомлення, 1610,08грн. пені за 175 днів прострочки виплати страхового відшкодування; 232,75грн. в якості 3% річних за прострочку виплати страхового відшкодування нараховані позивачем відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України та до [PERSON] - 8 761,30 грн., яку позивач обґрунтовує як ПДВ. Здійснити розподіл судових витрат - сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем безпідставно не було сплачено різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсним розміром майнової шкоди без врахування ПДВ., розмір якого встановлений експертного автотоварознавчим дослідження ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нарахована 1610,08грн. пені за 175 днів прострочки виплати страхового відшкодування; 232,75грн. в якості 3% річних за прострочку виплати страхового відшкодування, та у зв'язку із несплатою ПДВ ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕСТ» просить суд стягнути з [PERSON], як винною особою, якою була вчинена ДТП. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ « Страхова компанія « ЮНІВЕС» у призначене судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до наданого відзиву на позовну заяву проти задоволення позову заперечує з посиланням на те, що ПАТ « Страхова компанія « ЮНІВЕС» були в повному обсязі здійсненна виплата страхового відшкодування на підставі звіту про оцінку ФОП [PERSON] та відповідно до ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування розміру ПДВ можливо лише за умови документального підтвердження здійснення ремонтних робіт. Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не одноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали цивільної, справи № 646/613/17 адміністративний матеріал відносно [PERSON], звіту про оцінку ФОП [PERSON], висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 4569 від 27.04.2017 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріус, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22.12.2016 року на території Червонозаводського (Основ'янського) району міста Харкова на вул. Червоношкільна набережна, в районі будинку № 24 сталася дорожньо- транспортна пригода з вини відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем Daewoo Lanos номерний знак [NUMBER], під час руху з урахуванням дорожньої обстановки та погодних умов, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем Mitsubishi Lancer номерний знак [NUMBER], який рухався попереду. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно полісу № АЕ/7994675, обов'язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання ДТП, пов'язана з керуванням автомобіля Daewoo Lanos номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС", та передбачена страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000,00 грн., розмір франшизи не встановлений. 22.12.2017, року позивач звернулася в Харківське регіональне управління ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" з повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду. 23.03.2017 року ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 27 527,42грн. У зв'язку із незгодою з відшкодованою шкодою у розмірі 27 527,42 грн., позивач 23.03.2017 року звернувся до Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз для незалежної оцінки завданої шкоди. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4569 від 27.04.2017 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer р.н. [NUMBER], пошкодженого в ДТП (22.12.2016) складає 52 567,82грн. 10.05.2017 року позивач звернулася до ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" з заявою про перерахунок суми страхового відшкодування до якої надала копію висновку ХНДІСЕ. Листом вих. № 17/05/19-04 від 19.05.2017 року ПрАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" відповіла позивачу відмовою в перегляді суми страхового відшкодування, з посиланням на те, що термін експлуатації транспотрного засобу Mitsubishi Lancer д.н. [NUMBER], перевищує 7 років, та при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувався коефіцієнт зносу та вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу складає 27527,42 грн. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON]. пояснив, що при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувався коефіцієнт зносу. При дослідженні експертом було досліджено свідоцтво о реєстрації [NUMBER], « Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затверджено наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 року, «Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу» реєстраційний код у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.2.03, дата прийняття рішення про державну реєстрацію- 12.09.2014 року, нормативи трудомісткості по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілей, бюллетень автороведа, программний комлекс «AUDATEX», офіційний курс НБУ станом на 22.12.2016 року, інформаційний ресурс інтернет. Обсяг пошкодження та можливості їх усунення приведені у таблиці № 1, а також у фото таблиці, яка додана до висновку. Матеріальний збиток завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer д.н. [NUMBER], пошкодженого в ДТП (22.12.2016) складає у сумі 52 567,82грн., із урахуванням 20% ПДВ. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, копи експертиза була Проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися зсоба, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу" (4038-12), і внесена, до Державного реєстру атестованих судових експертів. Судом встановлено, що висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4569 від 27.04.2017 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса щодо встановлення сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer р.н. [NUMBER], пошкодженого в ДТП (22.12.2016) у сумі 52 567,82грн., складений судово-експертою установою ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, при дослідженні експертом було досліджено свідоцтво о реєстрації [NUMBER], « Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затверджено наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009 року, «Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу» реєстраційний код у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.2.03, дата прийняття рішення про державну реєстрацію- 12.09.2014 року, нормативи трудомісткості по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілей, бюллетень автороведа, программний комлекс «AUDATEX», офіційний курс НБУ станом на 22.12.2016 року, інформаційний ресурс інтернет. Обсяг пошкодження та можливості їх усунення приведені у таблиці № 1, а також у фото таблиці, яка додана до висновку на відміну від звіту про оцінку ФОП [PERSON] Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що матеріальний збиток завданого власнику автомобіля Mitsubishi Lancer р.н. [NUMBER], пошкодженого в ДТП (22.12.2016) складає у сумі 52 567,82грн., ., із урахуванням 20% ПДВ. Згідно частини 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно частини 36.2. статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення з ПАТ « Страхова компанія « ЮНІВЕСТ » 16 279,10 грн. різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та дійсним розміром майнової шкоди без врахування ПДВ., та 2019,60 грн. вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса і 5,00 грн. банківської комісії понесені позивачем. Крім того, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» 1610,08грн. пені за 175 днів прострочки виплати страхового відшкодування (з 10.05.2017 по 31.10.2017); 232,75грн. в якості 3% річних за прострочку виплати страхового відшкодування (з 10.05.2017 по 31.10.2017), нараховані позивачем відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 3 статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між [PERSON] та ПАТ Страхрова компанія «Юнівест» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов'язанням, оскільки, відповідно до приписів ст. 16 ЗУ «Про страхування», в разі настання страхового випадку, страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст. 625 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 7 червня 2017 року у справі № 6-282цс17. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Юнівест» 1610,08грн. пені за 175 днів прострочки виплати страхового відшкодування; 232,75грн. в якості 3% річних за прострочку виплати страхового відшкодування нараховані позивачем відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України на користь позивача через прострочення страхового відшкодування та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє у стягненні з ПАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» 300 гривень вартості відправлених телеграм, оскільки з наданої копії фіксального чеку на суму 300,00 грн. не вбачається підстава здійснення платежу із зазначенням адрес відповідачів. Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову щодо стягнення з [PERSON] 8 761,30 грн., яку позивач обгрунтовує як ПДВ, яке, на думку позивача, не можливо стягнути з ПАТ « Страхова компанія « ЮНІВЕС». Статтею 6 Податкового Кодексу України визначено, що податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу. Збором (платою, внеском) є обов'язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України. Податок на додану вартість (ПДВ) - це непрямий податок, який входить до ціни товарів (робіт, послуг) і сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент). Обов'язковій реєстрації платником ПДВ підлягають особи, в яких загальна сума здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню ПДВ, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 млн. грн. (без урахування ПДВ). Така особа зобов'язана зареєструватися як платник ПДВ. Для цього вона має подати до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) заяву за формою № 1-ПДВ. Строк подання заяви - не пізніше 10-го числа календарного місяця, що настає за місяцем, у якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій 1 млн. грн. Вимога щодо обов'язкової реєстрації платником ПДВ не поширюється на осіб, які є платниками єдиного податку першої - третьої груп. Увесь перелік осіб, які можуть бути платниками ПДВ, визначено статтею 180 Податкового кодексу України (ПК). Окрім зазначених, ними можуть бути: будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню ПДВ; особа, яка веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи; особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з ПДВ щодо господарських операцій, пов'язаних з використанням майна, отриманого в управління за договорами управління майном; особа-інвестор (оператор), яка веде окремий податковий облік, пов'язаний з виконанням угоди про розподіл продукції. Об'єктом оподаткування є операції платників ПДВ із: постачання товарів і послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; ввезення товарів на митну територію України (імпорт); вивезення товарів за межі митної території України (експорт); постачання послуг із міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. Враховуючи вищезазначене вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON]- 8 761,30 грн., яку позивач обгрунтовує як ПДВ, є необгрунтованим та недоведеним. Крім того, позивачем не було надано суду деталізованих актів виконаних робіт та будь-яких касових розрахунків зі СТО, що є платником податку на додану вартість. Відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування розміру ПДВ можливо лише за умови документального підтвердження здійснення ремонтних робіт. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача ПАТ « Страхова компанія « ЮНІВЕС» на користь позивача підлягає стягненню судових збір у сумі 320,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial