Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом в якому зазначила, що вона є власником домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS], а також на праві власності їй належить земельна ділянка площею 0,1000 га. за цією ж адресою. З належною їй земельною ділянкою межує земельна ділянка сусіднього домоволодіння по [ADDRESS] на якій розташовані житловий будинок і господарські споруди відповідачки. У зв'язку з тим, що сім'ї відповідачки [PERSON] було незручно заїжджати своїм автомобілем у двір, т.я. він у них вузький, тому вона дозволила їм тимчасово користуватись частиною своєї земельної ділянки шириною 82 см. при умові, якщо виникне необхідність користування цією частиною земельної ділянки, то відповідачка повинна буде повернути її назад. Під її будинком відповідачка поставила тимчасовий паркан, для того щоб своїм автомобілем не заїздити в її двір. Вона стала ремонтувати свій будинок, але підійти до стіни будинку стало неможливим, із-за паркану відповідачки, який знаходиться на відстані не більше 20 см. від стіни її будинку. З цього приводу вона пропонувала відповідачки прибрати паркан з належної їй земельної ділянки, однак відповідачка стала вчиняти сварки і доказувати, що ця спірна частина земельної ділянки належить їй. Вона звернулась до Сумської міської ради із заявою щодо незаконного встановлення відповідачкою забору і її заява була переадресована до Державної інспекції сільського господарства в Сумській області, якою разом з землевпорядною організацією були здійснені виходи до її домогосподарства і інспекцією було встановлено, що паркан відповідачки знаходяться на її земельній ділянці, що обумовило її звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги і просить суд зобов'язати відповідачку знести частину шиферного паркану довжиною 10 м., який був нею збудований самовільно паралельно лінії А-Г плану, обґрунтувавши позов тими ж підставами, що зазначені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і суду показала, що спірний паркан знаходиться на належній їй земельній ділянці, тому в позові просить відмовити. Представник третьої особи Сумської міської ради Овсієнко Д.Ю. суду показала, що дійсно після проведеної перевірки було встановлено, що відповідачка самовільно встановила шиферний паркан на земельній ділянці позивачки. Відповідачка не є власницею земельної ділянки на якій розташовані її будинок і споруди, крім того, не оформлювала свого права на користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку, тому позов просить задовольнити. Третя особа по справі [PERSON] суду показав, що він проживає по сусідству з відповідачкою. Спірний шиферний паркан відповідачка встановила самовільно на земельній ділянці позивачки, тому просить суд підтримати позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 25.05.1990 року. /а.с.4-5/ Крім того, позивачці на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га., за цією ж адресою на якій знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами. /а.с.11/ По сусідству з позивачкою знаходиться домоволодіння відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка під вказаним домоволодінням відповідачці [PERSON] у встановленому законом порядку не виділялась, вона не є власником цієї земельної ділянки і документацію про право власності або права користування на дану земельну ділянку вона не оформлювала. Власником земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння з господарськими спорудами відповідачки є Сумська міська рада. Між домоволодіннями позивачки та відповідача встановлений шиферний паркан, який був встановлений сім'єю відповідачки. З планів земельної ділянки відповідачки [PERSON] по [ADDRESS] станом на 22.09.1977 року; 22.11.1984 року та останнього плану станом на 22.03.2001 року вбачається, що лінія, яка розділяє її домогосподарство та домогосподарство позивачки від вулиці до гаражу відповідачки є прямою. /а.с.172; 173; 174/ Однак, із фотознімків наданих як позивачкою /а.с.164/, так і відповідачкою /а.с.177/ вбачається, що шиферний паркан, встановлений відповідачкою складає не пряму лінію від вулиці до її гаражу, а складає ламану лінію в бік земельної ділянки позивачки. З Акту про встановлення(відновлення) та закріплення меж земельних ділянок в натурі землевласника [PERSON] по [ADDRESS] від 23.07.2013 року виготовленого землевпорядною фірмою "Кадастр" вбачається, що при відновленні меж земельної ділянки було встановлено, що від Б-Г в точці Г не відповідає в відновленні межа на 82 см.; від Г-А в точці 1 до суміжного землевласника 45 см.; в точці 9 до суміжного землевласника 57 см. /а.с.12/ Згідно аналогічного акту про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі землевласника [PERSON] по [ADDRESS] від 13.10.2014 року, виготовленого іншою землевпорядною фірмою "ГЕО" було також встановлено, що межа знаходиться у суміжного землекористувача на 82 см. в точці 9. /а.с.162/ Таким чином, вказані два Акти різних землевпорядних фірм повністю підтверджують ту обставину, що самовільно встановлений шиферний паркан відповідачки [PERSON] від вулиці і до гаражу повністю знаходиться на земельній ділянці позивачки чим порушуються права останньої на володіння і користування земельною ділянкою. Відповідачка, заперечуючи проти вказаних актів заявила клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи і така експертиза була судом призначена. Однак, експертиза виконана не була по незалежним від суду причинам і експертом було направлено повідомлення про неможливість дачі вказаного висновку./а.с.116-144/ В подальшому відповідачка відмовилась від проведення такої експертизи, позивачка також не бажає проведення цієї експертизи, а суд у відповідності з вимогами ст.143 ЦПК України не вправі з власної ініціативи проводити експертизи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку відповідачка не спростувала в судовому засіданні вищезазначених Актів землевпорядних фірм "Кадастр" і "ГЕО" де зазначено, що її шиферний паркан знаходиться на земельній ділянці позивачки. Крім того, судом у відповідності з ч.2 ст.57 ЦПК України був допитаний в якості свідка [PERSON], який є третьою особою по справі і який суду показав, що сім'я відповідачів купила будинок по [ADDRESS] у його рідного дядька. На момент придбання цього будинку ніякого паркану між домоволодінням дядька і позивачки не було, оскільки вони всі являються родичами і паркани між собою не встановлювали. Спірний шиферний паркан встановлювала відповідачка самовільно і на земельній ділянці позивачки. Виходячі з вимог ч.1 ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, користуватись та розпоряджатись своєю земельною ділянкою. Частиною 2 ст. 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Враховуючи, що позивачка довела в судовому засіданні те, що спірний паркан відповідачки знаходиться на її земельній ділянці, тим самим довела порушення свого права власності на земельну ділянку, тому таке її право повинно бути відновлено судом шляхом зобов'язання відповідачки знести самовільно збудований шиферний паркан від поворотної точки "Г" плану земельної ділянки позивачки до гаражу відповідачки.

Outcome: partial