Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

11.12.2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтувала так. [INFO] в смт.Міжгір`ї Закарпатської області померла мати позивачки [PERSON] , а ще раніше помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті матері позивачки відкрилася спадщина на нерухоме майно померлої - частку в житловій квартирі в [ADDRESS] . Приватизація зазначеної житлової квартири проведена на трьох осіб: матір позивачки - [PERSON] ; позивачку - [PERSON] , дочку позивачки - [PERSON] , без визначення частки кожного. Позивачка вважала, що прийняла спадщину за померлою мамою шляхом фактичного проживання разом з нею, натомість нотаріусом їй було роз`яснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, а саме не звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до майна померлої матері [PERSON] . Окрім цього, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину житлову квартиру, оскільки під час приватизації квартири між власниками квартири не було розподілено частки кожного в цій квартирі. За цих підстав та на підставі на ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233, 1268 1272 ЦК України позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить винести рішення, яким розподілити (визначити) ідеальні частки в квартирі [ADDRESS] : за померлою [PERSON] - 1/3 ; за [PERSON] (третя особа) - 1/3; за [PERSON] (позивачкою) - 1/3 . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася подавши суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує просить такий задовольнити. Відповідач в особі представника Міжгірської селищної ради Піфко С.І. подав суду 27.01.2020 року заяву про розгляд справи в його відсутності. В заяві вказує, що не заперечує щодо задоволення вимог заяви [PERSON] Треті особи без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] подали суду заяви в якій вказують, що заперечень на позов не мають, просять заявлений позов [PERSON] задовольнити повністю, розгляд справи провести без їх участі. Третя особа - приватний нотаріус Міжгірського районного нотаріального округу Сятиня Т.С. в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно судовою повісткою, про що свідчить розписка у справі. Клопотання про відкладення розгляду справи або заперечення на позов [PERSON] суду не подала. Суд розглянув справу за заявою учасників провадження без їх участі на основі поданих у справу доводів, письмових пояснень і обгрунтувань та доказів і встановив такі обставини. Позивачкою [PERSON] заявлено одночасно дві позовні вимоги: - про розподіл житлової квартири між її співвласниками, шляхом визначення ідеальних часток по 1/3 за кожним, а саме: за померлою [PERSON] , [PERSON] та за нею [PERSON] ; - про визначення позивачці [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна вимога [PERSON] про визначення часток між співвласниками житлової квартири підлягає до задоволення виходячи з наступного. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя - 22.04.2013 року, [PERSON] склала заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 212 та посвідчений приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Гримут О.І.. Згідно цього заповіту померла [PERSON] заповіла все належне їй майно на час смерті: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , кожному в рівних частинах. Даний заповіт не змінений, є чинним, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру № 58662609 від 10.12.2019, який виданий приватним нотаріусом Сятиня Т.С. До спадкової маси померлої [PERSON] входить частка належна померлій за життя у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належала померлій на праві приватизації спільної власності гр. [PERSON] та членами її сім`ї матері [PERSON] , дочці [PERSON] , згідно Свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло від 09.12.1997 року, яке видане органом приватизації Міжгірської селищної ради, на підставі розпорядження від 26.11.1997 року за № 107. Загальна площа цієї квартири становить 81,8 кв.м. Технічні характеристики квартири такі. Квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з двох житлових кімнат площами 25,40 кв.м. та 15,70 кв.м.; кухні площею - 11,70 кв.м.; ванної кімнати - 3,10 кв.м.; коридору - 13,40 кв.м.; веранди - 8,50 кв.м., висота приміщень -2,60 м.(Технічний паспорт на квартиру виготовлений КП "Міжгірське БТІ" 25.10.2019). Отже, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на її нерухоме майно, а саме частку у вищевказаній житловій квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності, в тому числі і [PERSON] - позивачці, та [PERSON] - третій особі, без самостійних вимог. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 Кодексу). Згідно ч. ч. 1, 3 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Статтею 364 Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Померла [PERSON] та інші співвласники житлової квартири [ADDRESS] не проводили виділ у натурі частки із спільного майна - житлової квартири, відповідно до вимог ст.ст.364, 370 ЦК України. Зокрема, не укладали договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній власності з визначенням частки в натурі кожного з них в цьому майні. Позивачка вказує, що у зв`язку із смертю її матері, яка була співвласником вищеуказаної квартири, вона та її дочка [PERSON] , як співвласники квартири не можуть у позасудовому порядку зреалізувати своє право власності, передбачене ст. 368, ст. 370 ЦК України, а саме укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності із визначенням часток в натурі кожного із власників цього майна, та відповідно провести державну реєстрації речових прав на це нерухоме майно. За цих підстав позивачка також позбавлена в позасудовому порядку (нотаріальному) зреалізувати спадкове право за заповітом на майно померлої [PERSON] (частку в квартирі). Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Статтею 357 ЦК України, визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, з аналізу вищенаведеного та норм Цивільного Кодексу України, які вказують на презумпцію рівності всіх співвласників, будь то спільна часткова, чи спільна сумісна власність та з врахуванням того, що співвласники житлової квартири, що є предметом позовних вимог, могли домовитися про інше, але всі разом, тобто за життя [PERSON] , цього зроблено ними не було, а це значить, що регулювання їхніх прав піддається загальному правилу про те, що припускається рівність їхніх часток, згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України. За наведених обставин, відсутності заперечень з боку третіх осіб - співвласника квартири [PERSON] та іншого спадкоємця за заповітом [PERSON] - [PERSON] , суд приходить до висновку, що частки у спільному майні - житловій квартирі [ADDRESS] , всіх співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були та є рівними, а саме 1/3 частка кожного із цих співвласників, тобто позов [PERSON] в цій частині підлягає до задоволення. У задоволенні позовної вимоги [PERSON] про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , слід відмовити з таких підстав. Позивачкою заявлено вимогу про визначення їй додаткового строку тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Підставою для звернення до суду з цією вимогою позивачка вказує інформаційну довідку від 10.12.2019 № 222/01-16/02-14 приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Сятиня Т.С.. Згідно цієї довідки приватний нотаріус рекомендує спадкоємцям звернутися до суду із позовом про продовження строку про прийняття спадщини, у зв`язку з необхідністю видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на нерухоме майно. Позивачка вказує, що має намір успадкувати майно належне за життя її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Померла [PERSON] за життя склала заповіт, який є чинним, та згідно якого розпорядилася передати все належне їй майно в рівних частках позивачці [PERSON] та [PERSON] (третя особа). Згідно довідки виконкому Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 21.10.2019 року за вих. № 4908, [PERSON] , 1929 р.н., була постійною мешканкою смт.Міжгір`я та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1972 р.н. - дочка померлої; [PERSON] , 2001 р.н. - онука померлої. [PERSON] , 1971 р.н. - колишній чоловік дочки померлої; [PERSON] , 1977 р.н. - брат колишнього чоловіка дочки померлої; [PERSON] , 1990 р.н. - онука померлої; [PERSON] , 2011 р.н. - правнука померлої; [PERSON] - правнук померлої; [PERSON] , 1982 р.н. - внучка померлої, були зареєстровані за вищевказаною адресою, але не проживали на час смерті [PERSON] .. Ніхто інший не проживав та не був зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58662329 від 10.12.2019 виданої приватним нотаріусом Сятиня Т.С., у Спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність спадкової справи до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 цієї статті).Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 цієї статті). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України та на підставі відомостей зазначених у довідці виконкому Міжгірської селищної ради від 21.10.2019 року за вих. № 4908; у Витязі з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, позивачка [PERSON] вважається спадкоємкою, яка прийняла спадщину за заповітом померлої [PERSON] . Позивачка від спадщини після смерті матері не відмовлялась, заяв про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України. Відповідно до роз`яснень зазначених в главі десятій "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 (надалі Порядок) Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї (п.3.21 Порядку). У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем(п.3.22 Порядку). Отже, з аналізу вищенаведеного, вбачається, що позивачка [PERSON] , 1972 р.н., є належною спадкоємкою нерухомого майна, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , відповідно до встановлених (діючих) норм ЦК України та глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Зміна прізвища позивачки з " [PERSON] " на " [PERSON] " підтверджується Свідоцтвом про зміну імені виданого 05.12.2017 року Міжгірським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області, серії [NUMBER] , та ніким не оспорюється. Статтею 81 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не доведено суду факт пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті матері, встановленого ст. 1270 ЦК України. Наведені нею обставини, а саме інформація в довідці від 10.12.2019 приватного нотаріуса Сятиня Т.С. не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді та суперечить вимогам ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Відповідно до закону відмова у вчиненні нотаріальної дії або неправильне її вчинення можуть оскаржуватися в суді (ст. 50 Закону України "Про нотаріат"). За наведених підстав, суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу [PERSON] відсутні і тому положення ч.3 ст.1272 ЦК України не можуть бути застосовані, за цих підстав у задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити. Судових витрат до стягнення чи повернення немає.

Outcome: partial