Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.06.2017 року в сумі 2179,85 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наолягала на задоволенні позовних вимог. Суду пояснила, що відповідачам з 01.06.2000 року надавалися послуги з водопостачання та водовідведення, які сплачувалися нерегулярно та не в повному обсязі. Наразі існує заборгованість, яка виникла через те, що частина сплачених коштів, з огляду на незазначення відповідачами призначення платежів в квитанціях, зараховувалася на погашення забогованості за попередні періоди. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повнову обсязі, вказав, що на початку 2009 року КП «Водоканал» створив штучну заборгованість. З 2009 року ним було встановлено прилад обліку води і з березня 2010 року по серпень 2014 року ним було здійснені оплати вдповідно до здійснених нарахувань, крім того з урахуванням наданої субсидії утворилася переплата. Також відповідач надав заяву про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог . Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з»явилися, про причини неявки не повідомили, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач-фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги"; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках, спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів,норм, стандартів, порядків і правил"; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та горячою водою, водовідведенням ,газо та електропостачанням,опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку , встановленому законодавством". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки , встановлені договором або законом. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно, не пізніше до 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов'язанням з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 10.07.2014 року . Як вбачається з розрахунку КП «Водоканал», відповідачі отримували послуги з водопостачання холодної води та послуги каналізації, згідно наявного матеріалах розрахунку , відповідачам з березня 2010 року по червень 2017 року нараховано до ссплати з урахуванням здійсненого перерахунку 3981,16 гривень ( 2596,61 гривень +1407,06 гривень - 24,01 гривень+1,5 гривень) . В свою чергу вказаним розрахунком підтверджено, що відровідачами за вказаний період сплачено 3986,66 гривень, крім того їм нарахована субсидія 1405,75 гривень. Також, з зазначеного розрахунку вбачається, що на 01.03.2010 року у відповідачів була наявна заборгованість у розмірі 2880,86 гривень , яка з урахуванням здійснених платежів станом на 01.06.2017 року склала 2179,85 гривень. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оплата за послуги з водопостачання та водовідведення повинна вноситись щомісячно, за надані послуги за минулий місяць. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки статтею 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, заборгованість у відповідачів утворилася за період з 01.03.2010 року по 01.06.2017 року. Відповідачі сплачували у цей період платежі, які на підставі ст. 534 ч.1 ЦК України, відносилися КП «Водоканал» у першу чергу у рахунок погашення заборгованості, яка виникла з 2000 року. Відповідачі при оплаті послуг водопостачання та водовідведення не вказували у квитанціях призначення платежу, тому за вказаний період і утворилася сума заборгованості, яка залишилася не погашеною- 2179,85. Як вбачається з квитанцій, які надані суду [PERSON], останнім з 2009 року по 2015 рік включно щомісячно вносилася платежі відповідно до зазначених в платіжних документах нарахувань . Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До суду з заявою про видачу судового наказу позивач звернувся в січні 2016 року. Вказаний судовий наказ було скасовано ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2016 року. У межах строку позовної давності, за період з січня 2013 року по червень 2017 року відповідачам, увідповідно до довідки -інформації наданої КП «Водоканал» нараховано до сплати 3160,31 гривень, за цей період відповідачами сплачено 2155,49 гривень, крім того субсидія склала 1405,75 гривень . Отже, судом встановлено, що в межах строків позовної давності відповідачі заборгованості не мають, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Посилання представника КП «Водоканал» на те, що сплачувані відповідачем грошові кошти спрямовувалися на погашення заборгованості за попередні роки, не може бути підставою для незастосування наслідків пропуску строку позовної давності , оскільки відповідачі , у відповідності до наданих квитанцій , оплачували послуги за поточний період, ніколи не зазначали , що оплата ним проводиться на погашення заборгованості попередніх років. Про будь-які зарахування платежів на погашення заборгованості відповідачі , як споживачі послуг, не повідомлялися.

Outcome: dismissed