Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У позові вказувала, що 09.09.2019 року її звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважаючи звільнення незаконним, звернулася з позовом до суду. У позовних вимогах по справі №713/1774/19 за її позовом до КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги», про визнання звільнення незаконним та скасування наказу №34-(к) §1 від 09.09.2019 року відсутні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, цивільна справа розглядається по суті, тому виникла необхідність у зверненні з даним позовом до суду. Посилаючись на ст.ст.21, 36, 116, 117, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 216 ЦК України, ст.ст.3, 22 ЗУ «Про оплату праці» просила стягнути з КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період незаконного звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України та судові витрати по справі. До початку розгляду справи по суті подала заяву про уточнення позовних вимог, у якій зазначила, що рішенням Вижницького районного суду від 21.01.2020 року по справі №713/1774/19 визвано незаконним та скасовано наказ №34-(к) §1 від 09.09.2019 року «Про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та поновлено [PERSON] на посаді завідувача Берегометської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги». З метою виконання судового рішення Вижницьким районним судом видано виконавчий лист №713/1774/19 від 31.01.2020 року. Постановою від 07.02.2020 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з виконанням виконавчого документу - видано наказ №8-(к) від 31.01.2020 року та зроблено запис у трудовій книжці №22 від 31.01.2020 року. Тобто, 31.01.2020 року виконано судове рішення по вищевказаній справі та поновлено її на попередньому робочому місці після незаконного звільнення від 09.09.2019 року, а тому її вимушений прогул тривав з 09.09.2019 року по 31.01.2020 року. Оскільки при її поновленні на посаді завідувачки Берегометської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Берегометський ЦПМСД» не вирішено питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу - виникла необхідність для звернення з даним позовом до суду. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідачем надано розрахунок від 11.03.2020 року, згідно якого: за липень 2019 року вона відпрацювала 23 робочих дні, за які їй нараховано 4804,42 грн; за серпень 2019 року вона відпрацювала 17 робочих днів, за які їй нараховано 3677,88 грн; за вересень 2019 року вона відпрацювала 6 робочих днів, за які їй нараховано 1417,40 грн. Тому середньоденна заробітна плата працівника становить 215,21 грн - (4804,42 + 3677,88 + 1417,40) : 46. Також, з наданого відповідачем розрахунку вбачається, що середня кількість робочих днів у місяць на підприємстві складає 24,5, а відтак її вимушений прогул за період з 09.09.2019 року по 31.01.2020 року тривав 115 робочих днів. Тому, середній заробіток за час вимушеного прогулу склав: 115 * 215,21 = 24749,15 грн. В розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем вказано, що суму заробітку зменшити на розмір виплаченої вихідної допомоги, з чим категорично не погоджується. Жодною правовою нормою не передбачено зменшення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в рахунок інших зобов`язань, а повернення даної виплати може бути окремим предметом спору і не розглядається в рамках даної справи. Окрім того, виплачена вихідна допомога не підлягає поверненню, що узгоджується висновком Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року по справі №753/15556/15-ц. Посилаючись на ст.ст.21, 36, 116, 117, 235, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 216 ЦК України, ст.ст.3, 22 ЗУ «Про оплату праці» просила стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2019 року по 31.01.2020 років в сумі 24749,15 грн та судові витрати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце розгляду справи по суті. В адресованій суду заяві представник позивачки [PERSON] просив справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Також просив врахувати рішення Чернівецького апеляційного суду по справі №713/1774/19, яким залишено без змін рішення Вижницького районного суду від 21.01.2020 року. У судове засідання представники відповідача Клим Н . І. , Козоріз Т.А. та Берник І.В. не з`явилися, належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи по суті про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання представник відповідача Козоріз Т.А. надіслала в суд заяву про проведення судового засідання без участі представників КНП «Берегометський ЦПМСД», позов не визнають. До початку судового засідання представник відповідача адвокат Клим Н.І. надала в суд заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги не визнає. Ухвалою суду від 10.03.2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано від КНП «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги»: розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник внаслідок незаконного звільнення [PERSON] згідно наказу головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» Козоріз Т.А. №34-(к)§1 від 09.09.2019 року «Про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України», за період з 09.09.2019 року по 31.01.2020 року. 24.03.2020 року ухвалу виконано представником відповідача Козоріз Т.А . Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2019 року по 31.01.2020 року в сумі 24749,15 грн. На підтвердження позовних вимог позивачкою [PERSON] надано такі докази: - копію наказу головного лікаря КНП "Берегометський ЦПМСД" Козоріз Т.А. №34-(к)§1 від 09.09.2019 року «Про звільнення [PERSON] з роботи на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України»; - копію рішення Чернівецького апеляційного суду від 13.05.2020 року по цивільній справі №713/1774/19 за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги», про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, яким рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.01.2020 року залишено без змін. На спростування позовних вимог представником відповідача Клим Н.І. надано такі докази: - розрахунок вихідної допомоги №40 від 05.02.2020 року, проведений відповідно до постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», за яким завідувач амбулаторії КНП «Берегометський ЦПМСД» [PERSON] за період з липня по вересень 2019 року відпрацювала 319,35 годин і її заробіток за цей час склав 9899,70 грн, а саме: у липні 2019 року відпрацювала 162,25 годин, заробіток - 4804,42 грн; у серпні 2019 року відпрацювала 113,4 годин, заробіток - 3677,88 грн; у вересні 2019 року відпрацювала 43,7 годин, заробіток - 1417,40 грн; середньогодинна заробітна плата склала 31,00 грн, середня кількість годин за 2 місяці - 169,40; сума вихідної допомоги - 5251,40 грн; - копію наказу головного лікаря КНП "Берегометський ЦПМСД" Козоріз Т.А. №34-(к)§1 від 09.09.2019 року «Про звільнення [PERSON] з роботи на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України»; - копію наказу головного лікаря КНП "Берегометський ЦПМСД" Козоріз Т.А. №17-(к) §1 від 26.09.2018 року «Про звільнення [PERSON] »; - копію наказу головного лікаря КНП "Берегометський ЦПМСД" Вижницької районної державної адміністрації Козоріз Т.А. №8-(к) §1 від 31.01.2020 року «Про поновлення на роботі [PERSON] на підставі рішення Вижницького районного суду», зі змісту якого вбачається, що: на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 21.01.2020 року по цивільній справі №713/1774/19 за позовом [PERSON] до КНП «Берегометський ЦПМСД» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі поновити [PERSON] на посаді завідувача Берегометської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства "Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги" з 09.09.2019 року. Наявна відмітка про ознайомлення під підпис з наказом [PERSON] . З витребуваного за клопотанням представника позивача розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] №68 від 11.03.2020 року вбачається, що: за липень 2019 року [PERSON] відпрацювала 23 робочих дні, за які нараховано 4804,42 грн; за серпень 2019 року - 17 робочих днів, за які нараховано 3677,88 грн; за вересень 2019 року - 6 робочих днів, за які нараховано 1417,40 грн. Тому (4804,42 + 3677,88 + 1417,40) : 46 = 215,21 грн - середньоденна заробітна плата. Кількість робочих днів для працівників Берегометської АЗПСМ у липні 2019 року склала - 25 робочих днів, у серпні 2019 року - 24 робочих дні. Тому (25+24) : 2 = 24,5 - середня кількість робочих днів за місяць. 24,5 х 4 +17 = 115 - робочих днів вимушеного прогулу (де 4 - кількість повних місяців вимушеного прогулу; 17 - кількість робочих днів вимушеного прогулу за вересень 2019 року). 115 х 215,21 = 24749,15 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу завідувача Берегометської АЗПСМ [PERSON] з 09.09.2019 року по 31.01.2020 року. [PERSON] при звільненні 28.09.2018 року (наказ №17 (к) §1) по ст.36 п.6 КЗпП України було виплачено вихідну допомогу у розмірі 5206,66 грн., а при звільненні 09.09.2019 року (наказ №34 (к) §1) по ст.40 п.1 КЗпП України їй виплачено вихідну допомогу у розмірі 5251,40 грн. Тому суму середнього заробітку 24749,15 грн необхідно зменшити на 10458,06 грн - сума виплачених вихідних допомог і нарахувати [PERSON] 14291,09 грн без урахування податків, зборів та обов`язкових платежів. При вирішенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З досліджених у судовому засіданні належних та допустимих доказів Судом установлено, що: наказом головного лікаря КНП "Берегометський ЦПМСД" Козоріз Т.А. №34-(к)§1 від 09.09.2019 року [PERSON] звільнено з роботи з 09.09.2019 року; рішенням Вижницького районного суду по цивільній справі №713/1774/19 від 21.01.2020 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.05.2020 року, визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря КНП «Берегометський ЦПМСД» Козоріз Т.А. №34-(к)§1 від 09.09.2019 року «Про звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України» та поновлено [PERSON] на посаді завідувача Берегометської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Берегометський ЦПМСД» з 09.09.2019 року; на виконання рішення Вижницького районного суду по цивільній справі №713/1774/19 від 21.01.2020 року наказом головного лікаря КНП «Берегометський ЦПМСД» Козоріз Т.А. №8-(к) §1 від 31.01.2020 року [PERSON] поновлено на посаді завідувача Берегометської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Берегометський ЦПМСД» з 09.09.2019 року. Тобто судом установлено, що час вимушеного прогулу [PERSON] тривав з дня незаконного звільнення - 09.09.2019 року, по дату винесення рішення судом про поновлення на роботі - 21.01.2020 року. Доводи позивача та її представника про те, що час вимушеного прогулу потрібно рахувати до 31.01.2020 року - часу поновлення на роботі (фактичного виконання рішення суду) є помилковими, оскільки такі правовідносини регулюються положеннями ст.236 КЗпП України, у якій визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2019 року по 21.01.2020 року. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. За змістом абз.3 п.2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку). Так, судом установлено, що згідно розрахунку вихідної допомоги №40 від 05.02.2020 року та розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу №68 від 11.03.2020 року, заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню становила 8482,30 грн. (липень 2019 року - 4804,42 грн та серпень 2019 року - 3677,88 грн) і за цей період позивач відпрацювала 40 робочих днів (23 у липні 2019 року та 17 у серпні 2019 року). Тому середньоденна заробітна плата [PERSON] відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 складала 8432,30 грн / 40 днів = 212,06 грн. За період з дня звільнення [PERSON] - 09.09.2019 року, по дату винесення рішення судом про її поновлення на роботі - 21.01.2020 року 93 робочих дні. Тому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.09.2019 року по 21.01.2020 року становить 19721,58 грн - (212,06 грн х 93 р.д.) і підлягає виплаті [PERSON] відповідачем Комунальним некомерційним підприємством «Берегометський центр первинної медико-санітарної допомоги» у повному обсязі. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь позивача сплачених нею судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн (квитанція Приватбанку №0.0.1574808930 від 08.01.2020 року). Відповідно до п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Доводи представників відповідача про зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму вихідних допомог, виплачених під час звільнення 28.09.2018 року у розмірі 5206,66 грн та під час звільнення 09.09.2019 року у розмірі 5251,40 грн та залишення без розгляду позовних вимог у зв`язку з такими виплатами - безпідставні, оскільки вихідна допомога не є середнім заробітком за час вимушеного прогулу і після поновлення працівника на роботі виплачена йому вихідна допомога з огляду на вимоги ст.1215 ЦК України поверненню не підлягає. Така позиція узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.01.2019 року у справі №753/15556/15-ц та Верховного Суду України, викладеними у постановах від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі №6-91цс14. На підставі наведеного, ст.43 Конституції України, ст.235 КЗпП України, ст.27 ЗУ «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100,

Outcome: partial