Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом до відповідачів: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання їх таким, що втратили право користування жилим приміщенням посилаючись на те, що відповідачі : [PERSON], який являється її сином, [PERSON], яка являється її невісткою, та [PERSON], яка являється її внучкою, в 2010 році за власним бажанням, забрали всі свої особисті речі та виїхали з місця свого проживання та реєстрації в США і з того часу вони жодного дня в будинку не проживали і місце їх проживання їй не відоме, тобто вже більше п"яти років, вони, без поважних причин, не проживають в належному їй будинку, що знаходиться по [ADDRESS]. В даний час, через реєстрацію в вищезгаданому будинку відповідачів, вона не може оформити субсидію, що порушує її право, за захистом якого, вона вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] являється її сином, який був зареєстрований в належному позивачці будинку. Відповідачка [PERSON] являється її невісткою, яка після одруження з її сином -[PERSON], була теж зареєстрована в належному позивачці будинку. [INFO] у відповідачів: [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON], яка являється її онукою , і яка теж після народження проживала та була зареєстрована в належному їй будинку. В 2010 році, відповідачі добровільно, з власної ініціативи, забравши всі свої особисті речі, виїхали з місця свого проживання в США і з того часу, вони жодного дня в належному їй будинку не проживали, а лише значаться зареєстрованими в ньому. В зв»язку з тим, що відповідачі значаться зареєстрованими у належному їй на праві власності житловому будинку, що по [ADDRESS] вона не може скористатися правом отримання житлово-комунальних субсидій, а тому вона вимушена звернутися до суду і просить суд визнати відповідачів таким, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і про причини своєї неявки суду нічого не повідомили, що дає підстави суду визнати їх неявку без поважних причин та можливість слухання справи у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: Згідно ч.ч.1,2 ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення. яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім»ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом . Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності із ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні позивачка посилається на те, що житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], належить їй на праві власності, однак в судовому засіданні встановлено, що даний житловий будинок належить на праві приватної спільної сумісної власності п"ятьом особам, а саме: позивачці, чоловіку позивачки [PERSON], сину позивачки [PERSON]., та дочкам позивачки: [PERSON], та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло зареєстрованим у реєстрову книгу 10 жовтня 1994 року за № 1348 Бережанським МР БТІ. З будинкової книги прописки громадян, що проживають в кв.[ADDRESS] вбачається, що відповідачі, значаться зареєстрованим у вищевказаному будинку. Також, в судовому засіданні позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON], який являється її сином, відповідачка [PERSON], яка являється її невісткою, та відповідачка [PERSON], яка являється її онукою добровільно, з власної ініціативи, забравши всі свої особисті речі, виїхали з місця свого проживання в США і з того часу, вони жодного дня в будинку не проживали та конкретне своє місце проживання їй не повідомляли, а лише числиться зареєстрованим в ньому. Із акту обстеження матеріально - побутових умов № 142 від 25 травня 2015 року вбачається, що відповідачі значаться зареєстрованими в житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] , та в даний час проживають в США. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності із ч.ч.1,2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Таким чином в судовому засіданні, знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачі з 2010 року не проживають в житловому будинку, за адресою : [ADDRESS], оскільки вони добровільно, з власної ініціативи, забравши всі свої особисті речі, виїхали з місця свого проживання в США і з того часу, вони жодного дня в ньому не проживали, однак судом встановлено, що даний житловий будинок належить на праві спільної сумісної власності не лише позивачці, а й її сину [PERSON], а відповідно і її онучці, яка являється членом сім"ї власника житла, а саме дочкою відповідача [PERSON], яка від народження проживала та числиться зареєстрованою в даному житловому будинку, а тому має право на користування цим житлом відповідно до закону, а тому суд прийшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог про визнання відповідачів : [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS], слід відмовити за їх безпідставністю. Також, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що відповідачка [PERSON], яка являється невісткою позивачки і яка після одруження із сином позивачки [PERSON] була зареєстрованою в житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS], однак остання не проживає в даному житловому будинку без поважних причин, вже понад п"ять років і жодних їх особистих речей в будинку немає, а тому позовні вимоги позивачки, щодо визнання [PERSON] такою, що втратили право користування жилим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS], слід задовольнити. Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: partial