Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Володимир-Волинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, третя особа на стороні відповідача служба у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на житло та зняття їх з реєстраційного обліку. В позовній заяві покликається на ту обставину, що він є власником квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу 27.10.2001 року № 2440, про що свідчить реєстраційне посвідчення серія [NUMBER] від 06 листопада 2001 року. По даній адресі зареєстровані також члени його сім"ї, а саме: дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. У квартирі, власником якої він являється та в якій зареєстровані та проживають він та члени його сім"ї, зареєстрований також і відповідач з двома неповнолітніми дітьми, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таке стало можливим, оскільки вони зареєструвались на підставі рішення суду про визнання відповідача власником даного житла, яке згодом було скасоване. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстрації, чим порушує його права та призводить до ряду незручностей та примушує нести додаткові витрати по утриманню квартири. Просить визнати відповідача з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування даним житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] для участі у розгляді справи повторно не з"явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач - Володимир-Волинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області (надалі - ДМС) для участі у розгляді справи свого представника не направили, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа на стороні відповідача - служба у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин справи, з урахуванням думки позивача та його представника, які не заперечують проти постановлення заочного рішення, суд приходить до висновку, що у справі можливо постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу 27.10.2001 року № 2440, що стверджується реєстраційним посвідченням серії [NUMBER] від 06 листопада 2001 року. Як вбачається з довідки про склад сім"ї, у даній квартирі зареєстровані крім позивача та членів його сім"ї - дружини [PERSON], сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], також і відповідач [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Як пояснили позивач та його представник, реєстрація відповідача та його дітей у квартирі що належить позивачу, стала можливою завдяки слідуючим обставинам. Дана квартира 12 серпня 2013 року була незаконно реалізована з прилюдних торгів відповідачу [PERSON], який протиправно набув на неї право власності. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 червня 2014 року позов [PERSON] було задоволено та визнано прилюдні торги від 12 серпня 2013 року та свідоцтво про право власності [PERSON] на вказану квартиру - недійсними. Однак, рішенням апеляційного суду Волинської області від 23 липня 2014 року було скасовано рішення суду першої інстанції та в задоволенні позову [PERSON] про визнання прилюдних торгів недійсними та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності [PERSON] на спірну квартиру було відмовлено, а позивача [PERSON] разом з членами сім"ї було виселено та знято з реєстрації. Не погоджуючись з даним рішенням апеляційної інстанції, він оскаржив його до касаційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення колегії суддів апеляційного суду Волинської області було скасовано, і залишено в силі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 червня 2014 року. Таким чином, на підставі рішення суду, яке згодом було скасоване, відповідач зареєструвався разом із дітьми у спірній квартирі. Дані доводи позивача та його представника стверджуються копіями зазначених судових рішень. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позивач у справі [PERSON] був протиправно позбавлений права власності на спірну квартиру, а відповідач [PERSON] незаконно набув на неї право власності, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Як пояснили позивач та його представник, відповідач із дітьми ніколи у спірній квартирі не проживав, реєстрацію здійснив на підставі рішення суду апеляційної інстанції, яке було скасоване судом касаційної інстанції, у добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстрації, чим порушує права власника та призводить до ряду незручностей та примушує нести додаткові витрати по утриманню квартири. Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач [PERSON] неправомірно набув право власності на спірну житлову квартиру, і дана обставина встановлена судовим рішенням, а його право власності на неї скасоване, то суд приходить до висновку, що він та члени його сім"ї не мають жодного законного права користування спірною квартирою, що належить позивачу [PERSON], а тому позовна вимога про визнання їх такими, що втратили право користування спірним житлом підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили скасоване свідоцтво про реєстрацію права власності [PERSON] на спірну квартиру, він та члени його сім"ї втратили право користування нею, то відповідно їх слід зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. За таких обставин справи суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] повністю, та судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладає на відповідача [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 321, 328, 383, 391 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved