Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-15156-230407 від 23.04.2007 року в розмірі 1828,58 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (надалі - Позивач) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-15156-230407. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, позивач (правонаступник ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта" ) надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1696,80 гривень. Відповідно до п. 2.3. договору, за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно п. 2.5. договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2.75 % в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватись відповідно до умов договору. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 1696,80 гривень, про що свідчить меморіальний ордер № 13205609 від 23.04.2007 року. Оскільки відповідач не виконувала умови кредитного договору, виникла заборгованість по договору, що станом на 13.07.2015 року становить 1828,58 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явився. Позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач двічі не зявилася. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлена належним чином про що свідчать повідомлення про отримання нею поштових відправлень. Таким чином, відповідно та в порядку ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів та згоди позивача. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі доказів наданих в матеріалах справи. Судом достовірністю встановлено, що 23.04.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 002-15156-230407. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, позивач (правонаступник ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта" ) надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 1696,80 гривень. Відповідно до п. 2.3. договору, за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 12 % в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору. Відповідно п. 2.5. договору, за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2.75% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості може змінюватись відповідно до умов договору (а.с.6-7). Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 1696,80 гривень, однак [PERSON] не виконала умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002-15156-230407 від 23.04.2007 року заборгованість відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 13.07.2015 року складає 1828 грн. 58 коп., яка складається з: - заборгованість за сумою кредиту 1296,51 грн.; - заборгованість за відсотками - 65,47 грн.; - заборгованість за комісіями 466,60 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розміри та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У разі порушення зобовязання, як передбачено ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи, що відповідач кошти отримала, але своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1828 гривень 58 копійок. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) від 02.03.2015 року № 51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який діяв на час звернення позивача з зазначеним позовом до суду, уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Отже, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved