Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в якому зазначили, що [INFO] року на ТДВ "Коростенський щебзавод" стався нещасний випадок наслідком якого стала смерть їх чоловіка та батька [PERSON]. Нещасний випадок стався в результаті вибуху заднього здвоєного колеса під час ремонту технологічного транспортного засобу самоскиду «БелАЗ». По даному випадку було проведено спеціальне розслідування та складено акти форми Н-1, Н-5 від 23.06.2018 року, тобто визнано, що нещасний випадок пов»язаний з виробництвом, стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Результатами розслідування встановлено, що причиною нещасного випадку на виробництві є: порушення технологічного процесу, невиконання вимог інструкцій з охорони праці, невиконання посадових обов»язків посадовими особами ТДВ «Коростенський щебзавод».Зазначені причини свідчать про те, що підприємство не забезпечило належних умов праці в результаті чого загинув їх чоловік та батько, який виконував доручену роботу по ремонту джерела підвищеної небезпеки без нагляду відповідальної особи. У зв»язку зі смертю чоловіка та батька їм спричинена моральна шкода, оскільки вони залишились без гарного господаря, внаслідок цього відбулось порушення особистих та життєвих зв»язків, що призвело до відчуття самотності, страху, безпорадності, позбавило батьківської підтримки. Рішенням суду просять стягнути з відповідача на їх користь по 500000 гривень , кожному, в рахунок відшкодування моральної шкоди за втрату чоловіка та батька . В судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зокрема, позивач [PERSON] вказала, що коли стався з її чоловіком нещасний випадок ніхто відразу про це їх не повідомив, ніхто не запропонував допомоги. Коли вона вирішила звернутись до адміністрації з приводу надання допомоги з нею ніхто не хотів розмовляти, однак в подальшому виплатили 32 чи 33 тисячі гривень на поховання. Обіцяли допомогти з пам»ятником, однак до цього часу кошти за пам»ятник вносить вона. За цей час ніхто не поцікавився як вона з дітьми живе без чоловіка та батька, який передчасно пішов з життя. Представник відповідача Солоніна І.Ю. позовні вимоги не визнав і пояснив, що нещасний випадок стався внаслідок порушення технологічного процесу самим потерпілим, який маючи належну кваліфікацію, пройшовши відповідний інструктаж допустив фатальну помилку, що стало причиною смерті. Оскільки вина підприємства відсутня, а також розмір шкоди позивачами не обгрунтований, оскільки жодного доказу щодо розладу їх здоров»я не подано, просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] року о 08 годині 45 хвилин під час виконання трудових обов»язків у результаті нещасного випадку загинув [PERSON]. [PERSON] з 10.06.2004 року перебував з ТДВ «Коростенський щебзавод» у трудових відносинах, що стверджується записами у трудовій книжці. Статтею 13, 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг. Нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення нормативних актів про охорону праці застрахованим, також є страховим випадком. Порушення правил охорони праці застрахованим, яке спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов'язань перед потерпілим. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Згідно пункту 15 постанови КМ України № 1232 обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є згідно підпункту 1 - виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні. Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» , п. п. 10, 13, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112 «Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою. За результатами спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] були складені акти форми Н-1 та Н-5. Зі змісту акту спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався [INFO] року в Товаристві з додатковою відповідальністю «Коростенський щебзавод» причинами, з яких стався нещасний випадок визнано організаційні причини; а також порушення технологічного процесу, а саме виконання робіт зі знімання задніх здвоєних коліс а/с БелАЗ без попереднього спуску повітря з обох шин, чим порушено вимоги технологічної картки №6 та вимоги п.2.3 Інструкції з охорони праці №3.26 під час виконання шиномонтажних робіт; невиконання вимог інструкцій з охорони праці, а саме виконання робіт зі знімання задніх здвоєних коліс а/с БелАЗ без попереднього спуску повітря з обох шин, чим порушено вимоги п.2.3 Інструкції з охорони праці №3.26 під час виконання шиномонтажних робіт; невиконання посадових обов»язків, а саме недостатній контроль за виконанням працівниками вимог інструкцій з охорони праці, чим порушено вимоги п.1 розділу «Контроль» Службових обов»язків, зазначених у Посадовій інстукції №3.43 автомеханіка автотранспортного цеха; невиконання посадових обов»язків, а саме недостатній контроль за виконанням працівниками вимог інструкцій з охорони праці, чим порушено вимоги п.1 розділу «Контроль» Службових обов»язків, зазначених у Посадовій інстукції №3.44 начальника автотранспортного цеха; невиконання посадових обов»язків, а саме не в повній мірі забезпечено додержання правил і норм охорони праці під час проведення ремонтних робіт, чим порушено вимоги п.2.15 Посадової інструкції головного механіка. Особами, дія або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку зазначені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Загиблий [PERSON] був чоловіком [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб та батьком [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується відповіданими документами про народження останніх. Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місті в кожному структурному підрозділу умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Відповідно до частини першої ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони. Статтею 160 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладається постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці. Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. Стаття 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або ушкодженням здоров"я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особо, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З роз»яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд не ставить під сумнів факт перенесення моральних страждань позивачами, з врахуванням втрат немайнового характеру, які вони зазнали внаслідок втрати батька та чоловіка, які є непоправними, що суттєво порушило їх нормальні життєві зв'язки та призвело до їх змін. З врахуванням вищенаведеного, завдану позивачам моральну шкоду суд оцінює в розмірі по 200000 гривень кожному з позивачів, що буде розумним для відшкодування заподіяну виду шкоди. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved