Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона працювала з 1989 року на ВАТ "Херсонський бавовняний комбінат". Відповідно до позовної заяви, позивача було звільнено з посади ткалі п'ятого розряду ткацького виробництва ВАТ "ХБК" з 20.05.2013р. на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ згідно наказу №31-к від 20.05.2013р., На день звільнення адміністрація ВАТ "ХБК" з позивачем не розраховувалась. Рішеннями Дніпровського районного суду м.Херсона на її користь було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.05.2013 р. по 08.05.2014р. Просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.05.2014 р. по 17.03.2015 р. в сумі 13771,72 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.05.2014 р. по 17.03.2015 р. в сумі 13770,72 грн., просила розглядати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці , позивач з 04.09.1989 року по 20.05.2013 рік працювала у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат».20.05.2013 року позивача звільнено з посади п'ятого розряду ткацького виробництва у зв`язку з ліквідацією підприємства на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачу не був сплачений. Згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.06.2014 року, на користь позивача стягнуто середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені за період з 12.10.2013 року по 08.05.2014 року в сумі 7517,21грн., однак на сьогоднішній день заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. З даного рішення також вбачається, що рішеннямДніпровського районного суду м. Херсона від 12.11.2013 року, на користь позивача стягнуто середній заробіток за невиплачену заробітну плату при звільнені за період з 20.05.2013 року по 11.10.2013 року в сумі 5301,82грн. Згідно довідки виданої ліквідатором ВАТ «ХБК» № 4/34/25-5-22 від 21.01.2015р. [PERSON] не отримувала заробітну плату за останні чотири місяці роботи (січень - квітень 2013р.). Середньомісячна заробітна плата складає 1320 грн. 48 коп. Кількість днів прострочення виплати заробітної плати станом на день винесення рішення з урахуванням попередніх рішень складає 219 дні , отже середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 09.05.2014р. по 17.03.2015р включно становить 13770,72 гривні (62,88 грн. х 219 робочі дні). Отже, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13770,72 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved