Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~10.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Фізичної особи підприємця [PERSON] про визнання незаконним звільнення його з роботи за п. 3 ст. 36 КЗпП, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 18.03.2014 року по 09.03.2015 року він був мобілізований до лав Збройних сил України на підставі Указу Президента від 17.03.2014 року № 303/2014,\~ з 17.03.2015 року він знову мобілізований до лав Збройних сил України на підставі Указу Президента від 14.01.2015 року № 15/2015. Всупереч чинному законодавству він був звільнений відповідачкою з посади водія, в той час як стаття 119 КЗпП гарантує йому збереження середнього заробітку та місця роботи. \~ \~ \~ \~Окрім цього, позивач вказує, що він 17 березня 2015 року прийнятий на військову службу діловодом відділення комплектування Городнянського районного військового комісаріату. На підтвердження цього він надав копію витягу з наказу військового комісара [INFO] від 17 березня 2015 року №46. \~ \~ \~ \~Із заявами про поновлення на роботі на посаді водія ФОП ‹‹ [PERSON] ›› і виплату середнього заробітку, починаючи з 18 березня 2014 року на підставі п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" військовий комісар Городнянського районного військового комісаріату в інтересах позивача звертався 23 квітня 2014 року і 25 травня 2014 року до ФОП ‹‹ [PERSON] ››, але ці вимоги задоволені не були. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим позивач просив відновити його трудові права шляхом скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді водія ФОП ‹‹ [PERSON] ››, зобов`язання внести виправлення в трудову книжку, стягнення середнього заробітку, а також зобов`язання виплачувати середній заробіток в майбутньому. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Представник відповідача проти позову заперечував з підстав пропуску позивачем тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України для звернення до суду з вимогою про відновлення його трудових прав. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази справи, заслухавши сторони та представників третіх осіб, які вважали позов обґрунтованим, суд встановив наведені нижче обставини. \~ \~ \~ \~23 квітня 2013 року [PERSON] прийнятий на посаду водія ФОП ‹‹ [PERSON] ››. 17 березня 2014 року трудовий договір між ФОП ‹‹ [PERSON] ›› та\~ [PERSON] розірваний на підставі п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу. Ці обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. /а.с.10,11/ \~ \~ \~ \~18 березня 2014 року на виконання Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 «Про часткову мобілізацію» та відповідно до мобілізаційного плану [PERSON] призвали на військову службу під час мобілізації. Це підтверджується наказом військового комісара [INFO] про зарахування до списків особового складу військової частини та призначення стрільцем відділення охорони, ШПК ‹‹солдат››, а також підтверджено довідкою військового комісара [INFO] від 26 січня 2015 року № 10. /а.с.9/ \~ \~ \~ \~За даними військового квитка [PERSON] він був демобілізований 09.03.2014 року року. /а.с.9/ \~ \~ \~ \~17 березня 2015 року [PERSON] знову мобілізований згідно Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», та прийнятий на військову службу діловодом відділення комплектування Городнянського районного військового комісаріату. Це підтверджується копією витягу з наказу військового комісара [INFO] від 17 березня 2015 року №46. /а.с.9/ \~ \~ \~ \~8 червня 2014 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 № 1275-VII (далі - Закон № 1275-VII). Цим законом внесено зміни до ст.36 КЗпП, ст.119 КЗпП і ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" \~ \~ \~ \~Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.36 КЗпП у редакції Закону № 1275-VII підставою припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім призову працівника на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року. \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 3 ст.119 КЗпП і у редакції Закону № 1275-VII за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За пунктом 6 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №105 (надалі - Порядок) передбачено, що виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексом законів про працю України. При цьому, пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що бюджетні кошти спрямовуються підприємствам, установам, організаціям на компенсацію витрат на виплату середнього заробітку працівникам, які працювали на таких підприємствах, в установах, організаціях на час призову на військову службу. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1275-VII дію ч.2 ст. 39 ЗУ „Про військовий обов`язок і військову службу" і ч.3 ст. 119 КЗпП в редакції Закону № 1275-VII поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 „Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України „Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію". \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідно до наведених законів за військовослужбовцями, які були призвані відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 „Про часткову мобілізацію" зберігається робоче місце і середній заробіток. \~ \~ \~ \~8 лютого 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду" від 15.01.2015 № 116-VIII (далі - Закон № 116-VIII). \~ \~ \~ \~Цим законом № 116-VIII статтю 119 КЗпП доповнено частиною четвертою, згідно якої за працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності, більше ніж на один рік". \~ \~ \~ \~Аналогічні зміни законом № 116-VIII внесено також до ч.2 ст.39 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідно до пункту 2 перехідних положень закону № 1275-VII на [PERSON] поширюються норми ч.2 ст. 39 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу" і ч.ч.3,4 ст. 119 КЗпП про збереження за мобілізованими працівниками місця роботи і середнього заробітку. Оскільки з 18.03.2014 року до звернення до суду з позовом позивач знаходився на військовій службі, та у цей період і він і військовий комісар звертались до роботодавця з заявою про поновлення на роботі, суд приходить до висновку про те, що передбачений законом строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим [PERSON] має бути поновлений на посаді водія ФОП ‹‹ [PERSON] ›› з 17 березня 2014 року, тобто з часу звільнення у зв`язку з мобілізацією. Також йому має бути виплачено компенсацію середнього заробітку. \~ \~ \~ \~Продовження [PERSON] з 17 березня 2015 року військової служби відповідно до ч.4 ст.119 КЗпП у редакції закону № 116-VIII є підставою для збереження за ним робочого місця і середнього заробітку більше ніж на один рік. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідно до вимог ч. 3, 4 ст.119 КЗпП [PERSON] має бути компенсований середній заробіток за увесь період, протягом якого він мав право на його отримання з 18 березня 2014 року до дня поновлення на роботі, тобто за період\~ з\~ 18.03.2015 року по 10.09.2015 року в розмірі - 23543 грн. 52 коп. /а.с.63,64/ Позивач у своїх вимогах просив зобов`язати відповідачку нараховувати йому середній заробіток і в подальшому після поновлення його на роботі. Але суд не вправі прийняти рішення з перспективою на майбутнє, тому вимоги [PERSON] в цій частині до задоволення не підлягають. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір". Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України в такому випадку судовий збір у сумі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial