Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та нею, [PERSON] , а саме того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Усатове Біляївського району Одеської області, за життя був сином [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно - транспортний засіб, а вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Повідомленням приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінової А.Є. від 26 липня 2021 року [PERSON] вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини між завником та померлим [PERSON] . Начальник Піщанського відділу ДРАЦС Столярик І.М. 26 серпня 2021 року надала [PERSON] відповідь про неможливість внесення змін до актового запису №11 від 18 червня 1966 року, складеного виконкомом Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області на [PERSON] , в частині зміни прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Встановлення факту родинних відносин не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, однак має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації. [PERSON] заявила також про виклик свідків в судове засідання, оскільки їх показання можуть мати доказове значення у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2021 року її було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгля в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала повністю, просила її задовольнити та пояснила, що [INFO] раптово помер її син [PERSON] , який проживав в с.Усатове Біляївського району Одеської області. Коли вона вирішила оформити спадщину після його смерті як єдиний спадкоємець першої черги, виявилось, що в неї та в її покійного сина є розбіжності в написанні прізвища, на що ні вона, ні син за життя не звертали уваги. Даний факт робить неможливим подальше оформлення спадщини, в підтвердження чого заявник надала суду відповідні відмовні документи від нотаріуса та органу ДРАЦС. В обгрунтування своїх вимог просила допитати в суді заявлених свідків. Представник заінтересованої особи Студенянської територіальної громади в особі Студенянської сільської ради за довіреністю Каневська Л. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи та вказала, що підтримує заяву [PERSON] , оскільки при житті [PERSON] був сином [PERSON] . Судом встановлено, що 13.06.1965 року заявник [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , нині покійним, що доводиться свідоцтвом про шлюб від 13 червня 1965 року на а.с.5. Після реєстрації шлюбу заявник отримала прізвище [PERSON] . В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого на а.с.6 він записаний як [PERSON] , батьком значиться [PERSON] , мати записана як [PERSON] . [INFO] син заявниці [PERSON] помер в с.Усатове Біляївського району Одеської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] на а.с.7.)Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - транспортний засіб. У встановлений законом порядок і строк після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] її було відмовлено з огляду на те, що в документах, які підтверджують їх родинні зв`язки, допущені помилки, а саме у свідоцтві про народження сина [PERSON] у графі "мати" її прізвище написане як [PERSON] через літеру "і", а у власному паспорті написано " [PERSON] " ( паспорт заявниці на а.с.8-10). 26 липня 2021 року повідомленням приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінової А.Є. [PERSON] вказано на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини між завником та померлим [PERSON] ( а.с.12). Начальник Піщанського відділу ДРАЦС Столярик І.М. 26 серпня 2021 року надала [PERSON] відповідь про неможливість внесення змін до актового запису №11 від 18 червня 1966 року, складеного виконкомом Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області на [PERSON] , в частині зміни прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] " ( а.с. 17). Встановлення факту родинних відносин не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, однак має юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду повідомили, що сім`ю заявниці добре знають, [PERSON] та покійний [PERSON] є матір`ю та сином, заявниця дійсно не може оформити спадщину після його смерті, вона є єдиним спадкоємцем. Покійний [PERSON] довгий час проживав в с.Усатове, але народився та виріс в с.Трибусівка, часто навідувався до матері, заявниця не переслідує встановленням даного факту будь-якої протиправної мети, не має ні з ким спору. Заслухавши заявника, свідків, дослідивши заяву представника заінтересованої особи та наявні письмові докази у справі, суд вважає, що заява [PERSON] є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Враховуючи положення ст. 1261 ЦК України, якою визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом померлого [PERSON] , інші спадкоємці, які могли б прийняти спадщину після смерті останнього, в судовому засіданні не встановлені. Таким чином, заявлені вимоги відповідають встановленим фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами.

Outcome: approved