Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання наказу про звільнення незаконним, зміну формулювання причини звільнення, розірвання трудового договору за ч.3 ст. 38КЗпП України, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку вихідної допомоги та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 22 серпня 2011 року був прийнятий до штату працівників ПАТ «Плюс Банк» на посаду начальника Донецького відділення №3 з окладом згідно до штатного розкладу. Наказом голови правління ПАТ «Плюс Банк» від 05 вересня 2011 року до штатного розкладу відповідача було внесено зміни, а саме введено посаду - регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі (одну штатну одиницю), та цим же наказом відповідачем [PERSON] підвищено за посадою, та за його згодою переведено з посади начальника Донецького відділення №3 на посаду регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі з 05 вересня 2011 року з посадовим окладом згідно до штатного розкладу.13 жовтня 2011 року Публічне акціонерне товариство «Плюс Банк» перейменовано на Публічне акціонерне товариство «ідея Банк». 07 листопада 2011 року під час перебування [PERSON] на лікарняному листі, згідно до наказу голови правління ПАТ «Ідея Банк» №184а-2 його було звільнено з займаної посади регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі за нібито систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, тобто за п. З ст.40 КЗпП України на підставі догани, яку було оголошено наказом №182а-3 від 02.11.2011 року та догани, яку було оголошено наказом №183а-1 від 04.11.2011 року. Рішенням Петровського районного суду м. Донецка від 19.10.2012 року [PERSON] було поновлено на роботі. На виконання вищенаведеного рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі відповідачем видано 06.11.2012 року наказ №187а, на підставі якого він був поновлений на попередній посаді, однак за спливом чотирьох місяців, а саме 07 березня 2013 року, згідно до наказу голови правління ПАТ "Ідея Банк" №44а-7, [PERSON] знову було звільнено з займаної посади регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі за нібито систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, тобто за п.3 ст.40 КЗпП України. Під час звільнення [PERSON] не було повідомлено відповідачем в чому саме полягає систематичне невиконання ним обовязків, яке міститься в п.3 ст.40 КЗпП України, як підстава для звільнення за ініциативою роботодавця, Знов таки, враховуючи грубі порушення з боку відповідача норм трудового законодавства, рішенням Петровського районного суду м. Донецка від 11.07.2013 року [PERSON] знову було поновлено на роботі. На виконання вищенаведеного рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі відповідачем видано 23.07.2013 року наказ №132а, на підставі якого [PERSON] було поновлено на попередній посаді - регіонального керівника по Східному регіону відділу роздрібної мережі Департаменту роздрібного продажу (м. Донецьк), внаслідок чого він приступив до виконання своїх службових обов'язків. Враховуючи свій попередній досвід роботи в штаті ПАТ "Ідея Банк" та упереджене ставлення до нього з боку роботодавця, яке виражалося у вигляді постійних порушень ним норм трудового законодавства відносно нього та його особистих трудових прав 26.07.2013 року він був змушений подати заяву про розірвання трудового договору укладеного між ним та ПАТ "Ідея Банк" з підстав наведених в ч.3 ст.38 КЗпП України, а саме внаслідок невиконання відповідачем законодавства про працю. В вищенаведеній заяві [PERSON] було зазначено дату розірвання трудового договору, тобто звільнення - 26.07.2013 року, крім того, в заяві [PERSON] просив здійснити розрахунок та виплату належного йому заробітку на день звільнення, вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України та надіслати на його адресу поштою належну йому трудову книжку.Однак, до теперішнього часу відповідач так і не здійснив з ним розрахунок за заробітною платою, не виплатив суму вихідної допомоги та неповернув трудову книжку. Вже після подачі ним позовної заяви до суду з вищенаведених підстав, на його адресу надійшов лист ПАТ "Ідея Банк" №03.1-22/66238 від 23.08.2013 р. та копія Наказу №155а-2 від 23.08.2013 року "про звільнення", згідно до яких його повідомили про звільнення 23 серпня 2013 року за п.4 ст.40 КЗпП України за нібито здійснені прогули без поважних причин. Позивач вважає дії відповідача незаконними, накази протиправними та підлягаючими скасуванню, звільнення безпідставним. Просить суд скасувати Наказ ПАТ "Ідея Банк" №155а-2 від 23.08.2013 року "про звільнення з роботи" як незаконний. Зобов`язати ПАТ "Ідея Банк" змінити формулювання причини звільнення в трудовій книжці, вказавши причиною звільнення "за власним бажанням у відповідності до ч.3 ст. 38 КЗпП України" з 26 липня 2013 року. Розірвати трудовий договір укладений між ним та ПАТ "Ідея Банк". Стягнути на його користь з ПАТ "Ідея Банк" заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку у сумі - 24468,60 грн, середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку та повернення трудової книжки, моральну шкоду в розмірі 50000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1835,20 грн. Постановити приватну ухвалу за порушення його законних інтересів як працівника. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримуючи позовні вимоги, наполягаючи на задоволенні позову. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримав. В судове засідання представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день розгляду справи, надав суду заперечення, відповідно до яких просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вважає, що [PERSON] був звільнений з посади регіонального керівника по Східному регіону відділу роздрібної мережі Департаменту роздрібного продажу ПАТ " Ідея Банк" у повній відповідності до вимог чинного трудового законодавства України, оскільки останній без поважних причин систематично не виконував покладені на нього обов'язки. Просив відмовити в задоволенні позову. Проаналізувавши та дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.11 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 131а-1 від 22 серпня 2011 р. був прийнятий до штату працівників ПАТ "Плюс Банк" на посаду начальника Донецького відділення №3. Наказом №140а від 05 вересня 2011 р. позивач був переведений на посаду регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі. 13 жовтня 2011 р. Публічне акціонерне товариство "Плюс Банк" перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" . 07листопада 2011 р. на підставі наказу № 184а- 2 від 07 листопада 2011 р. позивача звільнено з посади регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП. Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2012 р. [PERSON] поновлено на роботі на попередній посаді, та стягнуто на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу . На виконання рішення Петровського районного суду м. Донецька від 19 жовтня 2012 р. наказом № 187а від 06 листопада 2012 р. "Про відміну наказу, внесення змін в штатний розпис та поновлення на роботі" наказ №184а-2 від 07 листопада 2011 р. про звільнення [PERSON] скасовано. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді регіонального керівника по Східному регіону відділу роздрібної мережі Департаменту роздрібного продажу м. Донецька (назву Департаменту управління та розвитку мережі змінено 17 листопада 2011 р. на Департамент роздрібного продажу). Однак за спливом чотирьох місяців, а саме 07 березня 2013 року, згідно до наказу голови правління ПАТ "Ідея Банк" №44а-7, [PERSON] знову було звільнено з займаної посади регіонального керівника по Східному регіону Департаменту управління та розвитку мережі за нібито систематичне невиконання мною без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором, тобто за п.3 ст.40 КЗпП України. Петровським районним судом м. Донецька (цивільна справа №2/261/988/13 р.), дії відповідача щодо звільнення [PERSON] вдруге визнанні незаконними та його позовні вимоги були задоволені, а саме рішенням від 11.07.2013 року [PERSON] поновлено на роботі в попередній посаді, та стягнуто на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду, завдану внаслідок порушення відповідачем трудових прав позивача та вимог діючого трудового законодавства, з негайним виконанням рішення в частині поновлення на роботі. На виконання вищенаведеного рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі відповідачем видано 23.07.2013 року наказ №132а, на підставі якого його було поновлено на попередній посаді - регіонального керівника по Східному регіону відділу роздрібної мережі Департаменту роздрібного продажу (м. Донецьк), внаслідок чого позивач приступив до виконання своїх службових обов'язків. 26.07.2013 року [PERSON] подав заяву про розірвання трудового договору, укладеного між ним та ПАТ "Ідея Банк" з підстав наведених в ч.3 ст.38 КЗпП України, а саме внаслідок невиконання відповідачем законодавства про працю. В вищенаведеній заяві було зазначено дату розірвання трудового договору, тобто звільнення - 26.07.2013 року, крім того, в заяві позивач просив здійснити розрахунок та виплату належного йому заробітку на день звільнення, вихідної допомоги передбаченої ст.44 КЗпП України та надіслати на його адресу поштою належну йому трудову книжку. Однак, до теперішнього часу відповідач не здійснив розрахунку з позивачем за заробітною платою, та не повернув трудову книжку, що є порушенням його прав та законних інтересів і відповідно до норм чинного законодавства . Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України: "Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору". В випадку позивача, з боку відповідача (власника) - ПАТ "Ідея Банк" по відношенню до [PERSON], мали місце чисельні невиконання (порушення) законодавства про працю: - по перше, згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України: "Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини". В свою чергу, рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 19.10.2012 року за цивільною справою №540/325/12 р. (яке набрало законної сили і відповідно обставини встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню в цій справі) визначенні порушення норм трудового законодавства з боку відповідача при першому звільнені позивача, а саме звільнення його під час знаходження на листку непрацездатності, що підтверджується за текстом вищенаведеного рішення, та є грубим порушенням ч.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 11.07.2013 року за цивільною справою №2/261/988/13 р. (яке набрало законної сили в частині поновлення на роботі, а відповідно й обставин встановлених в цій частині, а відповідно й обставини встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню в цій справі) визначенні порушення норм трудового законодавства з боку відповідача при другому звільнені [PERSON], що підтвержується за текстом вищенаведеного рішення, та є грубим порушенням п.3) ч.1 ст.40 КЗпП України.; Таким чином, факти невиконання ПАТ "Ідея Банк" законодавства про працю по відношенню до [PERSON] не лише мали місце, але й встановлені рішеннями суду, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України звільняє його від доказування цих обставин в цій цивільній справі, а відповідно він має правові підстави для розірвання трудового договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до ст.44 КЗпП України: "При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку". Таким чином, згідно до норм чинного законодавства (ст.44 КЗпП України) відповідач повинен сплатити на користь позивача вихідну допомогу, розмір якої передбачений колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Так, згідно до вищенаведеного рішення Петровського районного суду м. Донецька від 11.07.2013 року за цивільною справою №2/261/988/13 р. розмір середньоденної заробітної плати позивача складає - 376,44 грн., в свою чергу, розмір тримісячного середнього заробітку складає: 376,44 грн. х 65 (кількість робочих днів за наступні три місяці після звільнення з серпня по жовтень) = 24468,60 грн. Тобто, сума вихідної допомоги за вимогами ст.44 КЗпП України не може бути меншою за 24468,60 грн., однак, в порушення вищенаведених вимог діючого законодавства про працю та строків і порядку розрахунку при звільнені передбачених ст.116 КЗпП України відповідач, до цього часу так і не здійснив розрахунок з позивачем та сума вихідної допомоги повинна бути стягнута з ПАТ "Ідея Банк" на користь [PERSON]. Крім того, згідно до вимог ст.117 КЗпП України: "В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку". Тобто, згідно до вимог вищенаведеної статті КЗпП України при стягненні суми вихідної допомоги, суд також повинен здійснити стягнення й середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Так, як вже зазначалося вище, згідно до попереднього рішення Петровського районного суду м. Донецька від 11.07.2013 року за цивільною справою №2/261/988/13 р., яке набуло чинності і є обов'язковим на підставі ст.61 ЦПК України при розгляді послідуючих справ між тими же сторонами, розмір середньоденної заробітної плати позивача складає - 376,44 грн., в свою чергу, розмір середнього заробітку за весь час затримки (з 26.07.2013 р. по день судового засідання ) складає: 376,44 грн. х 153 (кількість робочих днів за з моменту звільнення по день судового засідання) = 57595,32 грн. Таким чином, сума середнього заробітку на час судового засідання складає 57595,32 грн., і повинна бути стягнута на користь позивача на підставі вимог ст.117 КЗпП України та ч.4 ст.235 КЗпП України, внаслідок того, що до цього часу відповідач так і не видав трудову книжку позивачу. Відповідно до ч.4 ст.235 КЗпП України: "У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу". Тобто, враховуючи те, що відповідачем ігнорується вимога позивача, викладена в заяві на розірвання трудового договору отримана ПАТ "Ідея Банк" 26.07.2013 року, щодо направлення позивачу трудової книжки поштою, та приймаючи до уваги вищенаведені положення трудового законодавства, підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу внаслідок неповернення трудової книжки. Після подачі позовної заяви до суду з вищенаведених підстав, на адресу позивача надійшов Лист ПАТ "Ідея Банк" №03.1-22/66238 від 23.08.2013 р. та копія Наказу №155а-2 від 23.08.2013 року "про звільнення", де позивача повідомили про звільнення 23 серпня 2013 року за п.4 ст.40 КЗпП України за здійснені прогули без поважних причин. Вищенаведений наказ ПАТ "Ідея Банк" є необгрунтованим та незаконним в зв'язку з тим, що позивач подав заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України на адресу ПАТ "Ідея Банк" через Донецьке відділення №4 ще 26.07.2013 року, про що свідчать відповідні відмітки на копії цієї заяви і відповідно на момент складання Наказу №155а-2 від 23.08.2013 року "про звільнення з роботи" вже не працював у відповідача, а тому зазначенні відповідачем причини звільнення [PERSON] - "прогули без поважних причин" є безпідставними, а відповідно й підстава звільнення позивача - п.4 ст.40 КЗпП України незаконною. Згідно ст.235 ч.3 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про випалу йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Позовні вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Ідея Банк» моральної шкоди в розмірі 50000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки КЗпП передбачає відшкодування моральної шкоди у разі ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків ( ст.173 КЗпП України), однак, позивачем [PERSON] не доведено, що погіршення стану його здоров»я пов'язано з виконанням трудових обов'язків, та не доведено причинний зв'язок між погіршенням стану його здоров»я та діями відповідача. Відповідно до ст.84 Цивільного процесуального кодексу України: "Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги". Враховуючи небажання відповідачем здійснити з позивачем розірвання трудового договору, розрахунок та повернення йому трудової книжки в досудовому порядку, позивач був змушений звернутися до суду, задля чого повинен був скласти позовну заяву за допомогою адвоката, з яким було укладено Договір №54/ю/13 від 01.08.2013 р. про надання юридичних послуг, за умовами якого він повинен був сплатити адвокатський гонорар за консультацію та складання позову в розмірі 1835,20 грн. Тобто, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги за цією справою, які на момент подання позову складають 1835,20 грн. Відповідно до п.1 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, що фактично й обумовило подання цього позову саме за місцем мого проживання (Петровський район м. Донецька), тобто до Петровського районного суду м. Донецька. Згідно до п.п.1) п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - робітники та службовці - за позовами про стягнення заробітної плати й за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносини", таким чином позивач звільняється від сплати судового збору при поданні заяви. У відповідності зі ст. 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3 654 грн. 00 коп. Вимоги позивача що до стягнення з відповідача ПАТ "Ідея Банк" заробітної плати за період роботи у відповідача з 23.07.2013 року по 26.07.2013 року, не підлягають задоволенню узвязку з не наданням позивачем суду доказів про його середньоденний заробіток та розмір окладу згідно до штатного розкладу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial