Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання [PERSON], особо, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що він є квартиронаймачем вказаної квартири. Відповідач була зареєстрована за вищевказаною адресою після реєстрації шлюбу з ним в 1988 році, який за рішенням суду 09 грудня 2015 року розірвано. З 2008 року відповідачка не проживає в зареєстрованій квартирі. Будь-яких витрат по утриманню вказаної квартири не здійснює та добровільно знятися з реєстрації відмовляється. [PERSON], в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою, посилаючись на те, що дійсно з [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. На вказану квартиру було надано ордер де було також вказано і її. На даний час відповідач чинить перешкоди у користуванні вказаною квартирою так, як ним було змінено замки в квартири і не надано їй ключі. Вважає, що квартира є спільним майном і відповідач порушує її права. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, що стосуєтьс зустрічного позову вважає його безпідставним та необгрунтованим і просив в його задоволенні відмовити. Відповідач та її представник проти первинного позову заперечували, що стосується зустрічних вимог просили задовільнити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради №21/4 від 02.02.1988 року "Про затвердження рішення адміністрації та профспілкового комітету Фастівської дільниці електропостачання №7 про надання житлової площі в 206 квартирному будинку [ADDRESS], житловою площею 16,8 кв.м. в будинку [ADDRESS] [PERSON] та його дружині [PERSON] та видано ордер (а.с.64). Згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність будинок [ADDRESS] було передано на баланс КП "Фастівська ЖЕК"(а.с.63). 11.01.1989 року позивачу було дозволено переоформити особовий рахунок по ордеру на вказану квартиру з [PERSON], на себе (а.с.44). Відповідно до Типового договору №5342 від 11 вересня 2015 року укладеного між КП "Фастівська ЖЕК", як наймодавець та [PERSON], як наймач. Наймодавець надав наймачу і членам його сім"ї - дружині [PERSON] у безстрокове користування однокімнтну квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.5,6). Відповідач - [PERSON], відповідно до ст.64 ЖК України, являється членом сім"ї наймача так, як на укладення вказаного типового договору перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України, члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згдно довідки №3761 від 09.12.2016 року КП "Фастівська житлово-експлуатаційна контора" за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - наймач та [PERSON] - дружина (а.с.4). Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2015 року шлюб укладений 05.11.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7). Виходячі з Акту від 01.12.2016 року мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON], з 2008 року та на час складання акту за місцем своєї реєстрації в квартирі №144 вказаного будинку не проживала (а.с.8). Як вбачається з пояснень відповідача, факт залишення нею вищевказаного помешкання підтверджено в судовому засіданні, а саме те що вона переїхала проживати в інше місце проживання де проживає і по цей час. Витрати по утриманню квартири не здійснює. Відповідно до ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім"я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім"ї, який вибув, втрачає право користування цим житловим приміщенням з дня вибуття. Причину свого переїзду [PERSON] обгрунтовує, як догляд за хворою матір"ю. Наведені обставини крім пояснень самої [PERSON] нічим не підтверджено. Також, [PERSON], в зустрічному позові обгрунтовує, що [PERSON], перешкоджає їй користуватися спірною квартирою, а саме поміняв замок на вхидних дверях і не надає ключі цим самим вона позбавлена можливості доступу до квартири та своїх речей. Разом з тим, до подачі зави [PERSON] про визнання її втратившою право користування житлом, сама [PERSON], до суду з будь-яким позовом стосовно захисту її особистих та майнових прав не зверталася так, як і не зверталася до інших органів про вирішення даних питань в позасудовому порядку. Відповідно до ст.72 ЖК України якщо особа була відсутня протягом шести місяців без поважних причин за місцем проживання, то вона визнається такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, законними і підлягають задоволенню, підстави для відмови у задоволенні останніх судом не вбачаються. Позовні вимоги за зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволенню не підлягають так, як позивачка не надала суду, достатніх належних доказів, які б підтвердили її позовні вимоги щодо перешкоджання їй зі сторони відповідача користуватися квартирою [ADDRESS] Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved