Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

І.Історія справи Короткий зміст позовних вимог Позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи" Миколаївгаз" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання\\передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог та укладення договору розподілу природного газу. Відповідач є споживачем природною газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви документами. За даною адресою квартири 22.02.2019 року при проведенні контрольного огляду лічильника газу РЛ G2,5 № 86380 було виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильник газу (пошкодження пломб). Про зазначений факт несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу 22.02.2019 року складено акт про порушення № 00001162, та викликано на засідання постійної робочої комісії по розгляду Актів про порушення фізичними особами- споживачами природного газу. 05.03.2019 року проведено експертизу лічильника газу, за результатами якої підтверджено несанкціоноване втручання в роботу даного лічильника. 22.03.2019 року на засіданні комісії розглянуто даний Акт та прийнято рішення про його задоволення, складений акт-розрахунок необлікованого (дорахованого) об`єму природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акту про порушення. За актом розрахунком необлікованих об`ємів газу та їх вартості за період з 22.08.2018 року по 21.02.2019 року, нарахована доплата на суму 23\~439,94 грн. У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив про стягнення з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку вказану суму заборгованості. Хід справи та процесуальні дії суду Протоколом автоматизованого розподілу від 27.09.2019 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П., та отримані 30.09.2019 року. Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 24.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження та визначено дату підготовчого судового засідання на 02.12.2019 року. 29.11.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання по сімейним обставинам. У зв`язку з неявкою сторін, слухання справи відкладено. 17.12.2019 року від відповідача надійшов відзив , у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на таке. Актом № 130 від 05.03.2019 року експертизи лічильника встановлена сфальсифікована пломба, відбиток тавра не відповідає заводському, а також встановлено, що на відлікованому механізмі на корпусі лічильника пошкодження відсутні. За такого, факт наявності на лічильнику газу пломби з відбитком не заводу-виробника, а схожий на відбиток держповірника, жодним чином не свідчить про втручання в роботу або конструкцію чи складові лічильника газу, внаслідок чого витрата природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Окрім того, при проведенні експертизи, до складу комісії для її проведення залучено лише двох представників позивача, які не є особами інженерно-технічного персоналу, та в її відсутності. На думку відповідача при розгляді Акту про порушення були допущені порушення закону, оскільки вона не була присутня на засіданні комісії, повідомлення про засідання комісії надано на 15.03.2019 року, тоді як засідання відбулось 22.03.2019 року. При цьому, за актом-розрахунком, вартість природного газу складає в середньому 11000 грн., що не відповідає дійсній вартості, визначеній за цінами його закупівлі. Представником позивача надана відповідь на відзив наступного змісту. Відповідно до абз.5п.3 глХ РХ Кодексу, за вимогою однієї із сторін до проведення експертизи в конкретному випадку, можуть бути залучені представники виробника ЗВТ чи виробника пломби. У разі неприбуття споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) на експертизу, проведення її проводиться без його участі ( п.4 гл.10 Р.Х.Кодексу). Проте, вимоги від відповідача про залучення представників виробника до проведення експертизи не надходило. Представник відповідача - її чоловік [PERSON] був попереджений про час та місце проведення експертизи, про що зазначено в Протоколі про направлення ЗВТ на експертизу від 22.02.2019 року, а також він був присутнім під час її проведення та підписав Акт № 130 експертизи без заперечень. При проведенні контрольного огляду лічильника 22.02.2019 року був присутнім чоловік відповідача, який підписав Акт про порушення без будь-яких зауважень. Вищезазначеним Актом відповідача та його уповноважену особу було повідомлено про розгляд даного Акту на засіданні постійної комісії на 15.03.2019 року, яка пізніше було перенесена на 22.03.2019 року, та представник [PERSON] був присутнім на ній, про що свідчить Витяг з журналу реєстрації споживачів, присутніх на засіданні комісії по розгляду актів про порушення та звернень споживачів. Доводи відповідача про порушення процесуальних норм, таких як неповний склад комісії, яка проводила експертизу, позивач вважає формальним. Яке не впливає на суть порушення. Так, ЄСПЛ, розглядаючи справу «Сутяжник проти РФ», надійшов висновку, що не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму ( наведено в окремій думці судді Верховного Суду Я.Берназюка від 25.04.2018 (справа № 826\\5575\\17). Окрім того, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, однак всупереч наведеному, відповідач жодних доказів на підтвердження своїх заперечень не надала. Як вбачається із Акту-розрахунку, позивач у відповідності до приписів п.1 глави 3 розділу Х1 Кодексу ГРМ здійснив за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням всіх газових приладів і пристроїв споживача за період останнього контрольного зняття показань лічильника до дня порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Граничні об`єми споживання природного газу населення у разі порушення вимог Кодексу затверджені додатком № 15 до Кодексу ГРМ. 19.02.2020 року від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , який проживає в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.04.2020 року до участі у справі в якості співвідповідача за даним позовом притягнуто [PERSON] , та у зв`язку з цим оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні. 27.05.2020 року надійшли уточнення позовних вимог, у яких позивач просив про стягнення у солідарному порядку з відповідачів суми заборгованості за необлікований (дорахований) об`єм природного газу в розмірі 23\~439, 94 грн. При цьому позивачем 27.05.2020 року надані письмові пояснення наступного змісту. Висновок експертизи підтвердив порушення, які були зафіксовані 22.02.2019 року, оскільки є доступ до відлікованого механізму, що відноситься до ознак несанкціонованого втручання у роботу газового лічильника. Відповідач вводить суд в оману, зазначаючи, що відбиток печатки в паспорті на лічильник аналогічний з відбитком пломби на лічильнику, що спростовується фото, де чітко видно, що на лічильнику міститься відбиток ПТ, тобто шифр Українського ЦСМ, а не Вінницького центру стандартметрології, що й було зафіксовано під час проведення експертизи. При цьому, споживач, у разі незгоди з висновком експертизи, має право самостійно звернутись до незалежної експертної установи, чим відповідачі не скористались. Відповідальність за збереження та цілісність пломб покладено на споживача в силу закону, а в даному випадку було встановлено пошкодження пломби, а саме заводу-виробника, пломбування та перепломбування якої жодним чином не відноситься до компетенції Оператора ГРМ. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов не визнав, просив про залучення до матеріалів справи довідку про реєстрацію лічильника, акт монтажу та пломбування, акт на запуск газу. Ухвалою суду від 03.06.2020 року клопотання відповідача задоволено, та залучені до матеріалів справи вказані письмові докази. Закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 08.09.2020 року. Сторони до судового засідання 03.06.2021 року не з`явились. Представник позивача просив про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі, належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. ІІ. Обставини справи, встановлені судом та належні їм правовідносини. [PERSON] є споживачем природного газу. Відповідно до п.1 глави 1 розділу У1 Кодексу газорозподільних систем, який було затверджено Постановою Національної комісії. Що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс ГРМ), суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання\\ передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. П.4 глави 3 розділу У1 Кодексу ГРМ передбачено, що договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на сайті Регулятора та Оператора ГРМ та\\або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу. І не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Крім цього, п.7 глави 3 розділу У1 Кодексу ГРМ, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка Оператора ГРМ, та\\або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, договірні відносини між позивачем та відповідачем врегульовані у відповідності до вимог Кодексу ГРМ та Типового Договору розподілу природного газу. 22.02.2019 року представниками АТ «Оператор газорозподільної системи» «Миколаївгаз» проведено контрольний огляд лічильника газу РЛ G 2,5 №86830 за адресою [ADDRESS] , було виявлено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу (пошкодження пломб). В даній квартирі зареєстрований [PERSON] та [PERSON] 22.02.2019року в результаті перевірки складеноакт пропорушення №00001162, та акт № 2834 відповідно дояких було встановлено ознаки порушення конструкції лічильника та порушенняКодексу (п.п.3 пункту 1 глави 2 розділу Х1 Кодексу ГРМ. В результаті перевірки проводилась фотозйомка, про що зазначено в акті. Акти підписані [PERSON] . При цьому зазначено про засідання комісії 15.03.2019 року. Актом № 2728 від 22.02.2019 року проведено демонтаж лічильника для проведення експертизи, який також без будь-яких зауважень підписано [PERSON] , та зазначено про проведення експертизи 27.02.2019 року. За актом № 130 від 05.03.2019 року, який складено комісією у складі слюсара 5 розряду відділу лабораторного вимірювання ПАТ «Миколаївгаз», фахівця з економічної безпеки ПАТ «Миколаївгаз», начальника калібрувальної лабораторії ДП «Миколаївстандартметрологія», мався доступ до відлікового механізму. Даний акт підписаний [PERSON] без зауважень. Відповідно до абзацу 37 п.4 глави 1 розділу Х1 Кодексу ГРМ, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ\\лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача\\коректора газу, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується. Та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Пунктом 1 глави 3 розділу Х1 Кодексу ГРМ передбачено, що у разі виявлення Оператором несанкціонованого втручання, розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням ( додаток 15 Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів та пристроїв споживача за період з останньої перевірки до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців та з урахуванням строку на його усунення. За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень, тощо, або скасування акту про порушення. При задоволенні акту комісією, складається акт-розрахунок (п.11 Глави 5 розділу Х1 Кодексу ГРМ ). Рішенням постійної комісії від 22.03.2019 року, яка відбулась у присутності [PERSON] , про що свідчить його підпис у журналі реєстрації споживачів, присутніх на засіданні комісії по розгляду актів про порушення, акт про порушення задоволений. На підставі рішення, позивачем було складено Акт-розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартість за період з 22.08.2018 року по 21.02.2019 року на загальну суму 23\~439,94 грн. Дані акти направлені на адресу [PERSON] 09.04.2019 року та отримані нею 11.04.2019 року, про що свідчить наявний в матеріалах лист та зворотнє повідомлення про отримання. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (п.8 гл.5 Розділу 1 Кодексу). Статтею 714\~ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що факт порушення Кодексу газорозподільних систем знайшов своє підтвердження, акт про порушення відповідачем не оскаржений, а рішення комісії і акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості прийняті у межах повноважень комісії та відповідають розрахункам (формулам) і приписам Кодексу ГРМ. Інших доказів, які б спростовували заявлену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачами не надано, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12\~ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд при цьому погоджується з письмовими доводами позивача, які повністю спростовують надані заперечення. IІІ.Висновки суду Порядок та процедура нарахувань здійснена позивачем у відповідності до пункту 1 підрозділу 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, та відповідачем не оспорена. На підставі наведеного, суд доходить висновку про відповідність дій працівників позивача вимогам нормативно - правових актів, які регулюють правовідносини між постачальником газу та споживачами, в тому числі несанкціонованими споживачами, наслідком чого є стягнення з відповідача на користь ПАТ «Миколаївгаз» правомірно нарахованих ним необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за вказаний період. Підстави для зменшення суми вартості необлікованих об`ємів газу, у випадку його несанкціонованого відбору схованим способом, положення Кодексу ГРС не містять. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статею 10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У частині першій статті 322\~ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360\~ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги, регрес). За такого, суд вважає, що оскільки позов пред`явлений до осіб, які мешкають за однією адресою, є подружжям,то вони повинні сплатити борг у солідарному порядку. Виписане узгоджується з позицією Верховного Суду (Постанова від 19.08.2020 № 703/2200/15-ц). ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 "Ковач проти України","Мельниченко проти України", "Чуйкіна проти України"). Європейський Суд вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визнано тільки у світлі конкретних обставин ("Проніна проти України", "Сєрявін та інші проти України"). Згідно частини 1 статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст.\~141\~ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача по 960,50 грн. з кожного. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст.509,526 ЦК України,ст. 67 ЖК України,

Outcome: approved