Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], залишилося спадкове майно - земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1712 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої [PERSON] було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 16.05.1997 року. Зазначає, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], успадкувала його дружина - [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказує, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON]. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки № 1714 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої [PERSON] було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 576 від 16.05.1997 року, а також земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON]. Стверджує, що спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майно розпорядилася та заповіла таке саме позивачу [PERSON] Остання у встановленому законом порядку прийняла вказану спадщину, проте через відсутність правовстановлюючих документів на право на зазначені земельні ділянки позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачем право власності на спірні земельні ділянки (земельні частки-паї) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/930, копії сторінок із спадкової справи №112/08, заведеної після смерті [PERSON] та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. №54425251, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON], котрий помер [INFO]., в нотаріальній конторі не заводилися. Просив слухати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат"; Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст. 534 ЦК УРСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO], відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українина вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу спадщини [PERSON] входить право власності на земельну ділянку (земельну частку-пай)площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1712 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої [PERSON] було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 577 від 16.05.1997 року. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] та у відповідності до вимог ст.529 ЦК України 1963 року - спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Як убачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, за № 1711 від 15.11.17 року після смерті [PERSON] в управління його спадковим майном вступила саме [PERSON], яка доглядала житловий будинок, проводила поточні ремонти, обробляла земельну ділянку. Тобто в силу ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві. Як вбачається із повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 11.12.2018р. №01-16/964 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р. №54425251, - спадкова справа після смерті [PERSON], котрий помер [INFO]., не заводилась. Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю [PERSON] спірну земельну ділянку (земельну частку-пай) успадкувала саме [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ;Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO], строк на прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті, закінчився до 01.01.2004р., то на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, - відповідно до довідки №1714 виконавчого комітету Золотковицької сільської ради від 15.11.17 року, згідно якої [PERSON] було видано 14.04.1997 року Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 576 від 16.05.1997 року, а також земельна ділянка (земельна частка-пай) площею 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель КСП ім. Сагайдачного, що на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя розпорядилася усім своїм майном, склавши 30.11.2001 року заповіт на ім'я [PERSON], позивача по справі. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р., позивач вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON], а саме: почала проживати в спірному будинку, робила поточні ремонти та оплачувала послуги за електроенергію та газ, обробляла земельну ділянку, тобто протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вчиняла дії, що свідчать про прийняття спадщини. Вказані обставини у відповідності до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню, оскільки вказане рішення суду має преюдиціальний характер при розгляді даної справи Зазначеним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р., за [PERSON], позивачкою по справі, визнано право власності на будинковолодіння та розташовану біля нього земельну ділянку розміром 0,72 га, що знаходяться в с.Боляновичі Мостиського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] Спірні ж земельні ділянки (земельні частки-паї) не були предметом позову у цивільній справі №2-190 за 2005р., та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на такі позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Інших спадкоємців, яки би належало право на обов'язкову частку у спадщині спадкодавця [PERSON], та які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, окрім позивача, судом не встановлено. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть та заповіту спадкодавця [PERSON]; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 01.06.2005 року по справі № 2-190 за 2005р. за позовом [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння та земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON]; копією відповіді Мостиського державного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за №1142/06-25 від 24.10.2018 року, яким підтверджено наявність актового запису про смерть [PERSON]; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за № 1711 від 15.11.2017 року про факт вступу в управляння спадковим майном після смерті [PERSON]; копіями довідок, виданих виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області за № 1712 та №1714 від 15.11.2017 року, яким підтверджено факт видачі спадкодавцям Сертифікатів на право на земельну частку (пай); копіями сторінок із спадкової справи №112/08, заведеної після смерті [PERSON]; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10.12.2018р., згідно якої спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилась; копією паспорта [PERSON], позивача по справі; іншими матеріалами справи. Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON]; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку в спадщині та які б прийняли таку у встановлені законом строк, - судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять зазначені земельні ділянки (земельні частки (паї), одну з яких така успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; право власності [PERSON] та [PERSON] на спірні земельні ділянки було посвідчене Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки (право на земельну частку (пай)) в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], котра померла [INFO]

Outcome: approved