Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

17 лютого 2014 року ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги. Позивач вимоги мотивував тим, що він є надавачем послуг по забезпеченню тепловою енергією на опалення підприємствам, установам, організаціям та населенню міста Шостка, у тому числі відповідачу по справі, який є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] отримував вказані послуги, не оплачуючи їх у встановлений строк, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 2 789 гривень 23 копійки. Тому ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» було вимушене звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги разом з понесеними судовими витратами. Під час розгляду справи було встановлено, що власником вищевказаної квартири є [PERSON], в зв'язку з чим представник позивача надав заяву про заміну на належного відповідача, прохав стягнути вищевказану суму боргу та судові витрати з [PERSON] У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, прохав розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважав за можливе слухати справу у його відсутності, постановивши заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до положень статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року N 1875-IV (далі - Закон) відносини між споживачем послуг та їх виконавцем (виробником) здійснюється виключно на договірних засадах. В той же час, стаття 4 цього Закону, вказує на те, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг складається з Конституції України, нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших підзаконних нормативно-правових актів. Згідно ст. ст. 66-68 ЖК України, наймач квартири та члени його сім'ї зобов'язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. При цьому, виходячи зі змісту ст. 64 ЖК України, під відповідальним наймачем житла необхідно розуміти як його користувача у будинках державного чи відомчого житлового фонду так і власників приватних квартир. які також зобов'язані оплачувати надані їм комунальні послуги. Згідно ст. 11 ЦК України, взаємні права та обов'язки сторін виникають у тому числі з нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування. Стаття 509 ЦК України визначила, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харьківенергоремонт», рішенням Виконкому Шосткинської міськради № 226, від 28.07.2006 року визначене спеціалізованою організацією з теплопостачання для установ підприємств, організацій та населення м. Шостка ( а.с.7). Також рішенням виконкому за № 38 від 31.01.2011 року були встановлені тарифи на послуги підприємства (а. с. 8-9). Споживачем послуг підприємства є відповідач у справі, оскільки він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 24). Таким чином, на підставі рішення Виконкому Шосткинської міської ради, як органу місцевого самоврядування, що визначило ТОВ "Харьківенергоремонт" надавачем послуг з теплопостачання, між позивачем та відповідачем у справі виникли взаємні права та обов'язки: у позивача по наданню послуг у строк та належної якості, у відповідача по оплаті цих послуг та можливості оспорювати їх якість та ціну, тобто позивач і відповідач знаходяться у фактичних договірних відносинах. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що відповідач фактично отримував та споживав послуги з теплопостачання з жовтня 2011 року по жовтень 2013 року ( а.с. 6), однак за послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII не надання послуг чи надання їх неналежної якості є підставою для їх не оплати чи зменшення вартості. Аналогічні положення містить і п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила). Виходячи зі змісту ЗУ "Про захист прав споживачів" та Правил, відповідач, у разі якщо його не задовольняли умови теплопостачання, повинен був звертатись з відповідними претензіями до позивача. Згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] з претензіями чи скаргами про ненадання йому послуг з теплопостачання або надання послуг не належної якості не звертався. Таким чином, споживаючи фактично послуги по опаленню квартири, відповідач не оспорював їх ціни та якості. За таких обставин, відповідач зобов'язаний оплачувати надані йому послуги. Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 99 ЦПК України у разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені ним судові витрати.

Outcome: approved