Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ охоронна фірма «Варта» про стягнення не виплаченої заробітної плати в розмірі 7500 гривень, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, зобов'язання повернення належних ому документів: трудової книжки, посвідчення охоронця, сертифікат від нарколога, сертифікат від психіатра, довідку про наявність-відсутність судимості, вказавши, що він працював з 1.06.2014 року по 26.06.2014 року на посаді начальника відділу охорони ТОВ комплексу Агромарс, село Рудня Броварського району Київської області в охоронній фірмі ТОВ "Варта", яка знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Соборній 11. 26.06.2014 року [PERSON] повідомив його, що в його послугах, як працівника не потребують з невідомих йому причин. Внаслідок чого він змушений зайнятися процедурою звільнення з даної організації та пошуку нової роботи. 27.07.2014 року за оголошенням роботодавця він узгодив всі умови працевлаштування, однак не зміг надати трудову книжку, так як відповідач не повернув йому документи та не здійснив розрахунку.1.07.2014 року він направив відповідачу відповідний лист однак відповіді не отримав. Внаслідок дій відповідача він несе матеріальні збитки, оскільки вимушений змінювати місце проживання, займаючись пошуком нової роботи, тому це вплинуло на стосунки у його сім»ї та значно погіршився стан його здоров'я, порушився сон, що спричинило йому моральну шкоду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що [PERSON] працював у ТОВ охоронна фірма «Варта» до 31 липня 2014 року, та був звільнений з роботи за власним бажанням (зазначивши при цьому, що заяви [PERSON] про звільнення з роботи за власним бажанням не подавав, а лише телефонував), відповідно до штатного розпису оклад позивача становив 1218 гривень, цивільно-правової угоди з [PERSON] не укладалося, документи було направлено позивачу 08.08.2014 року. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, судом об'єктивно встановлено, що 1 червня 2014 року між ТОВ "Охорона фірма "Варта" та [PERSON] було укладено цивільно-правову угоду, відповідно до якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання надати послуги із охорони об'єкта ТОВ "Комплекс Агромарс" с. Рудня. Оплата нараховується в розмірі 300 грн. за кожну зміну, коли виконавцем надавались послуги із охорони об'єкта зафіксовано у графіку змінності. Відповідно до табелю обліку робочого часу [PERSON] працював 21 день у червні та 19 днів у липні 2014 року. Наказом від 31 липня 2014 року [PERSON] з 31 липня 2014 року звільнено відповідно до ст. 38 КЗпП України. Судом не береться до уваги наказу про прийняття на роботу від 1.06.2014 року [PERSON] З 1 червня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розпису (1218 гривень) на підставі його заяви, оскільки до суду не надано документу який підтверджує, що цивільно правова угода є підроблена, при цьому [PERSON] в судовому засіданні вказав, що підпис на угоді його, оскільки з наказом про прийняття на роботу, штатним розписом [PERSON] не ознайомлювався, крім того на вимогу суду відповідачем не було надано до суду заяви [PERSON] про прийняття його роботу, а тому у суд вважає, що така заява не писалася [PERSON], оскільки укладалася цивільно-правова угода та відповідні умови праці регулювалися вказаною угодою. Відповідно до ст.116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. А тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 7500 гривень, в межах суми позовних вимог, фактично суд вважає, що заборгованість по заробітні платі становить 11400 гривень (21 день (відповідно до табеля) х 300+19 днів х 300). Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належним звільненому працівникові сум в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Визначаючи розмір виплат за час затримки виплати заробітної плати , суд керується вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100., відповідно до якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Враховуючи вищевикладене, а також, що позивач просить стягнути компенсацію за час затримки розрахунку за період по день постановлення рішення суду за 46 днів затримки виплати заробітної плати, суд вважає, що з ТОВ охоронна фірма «Варта» на користь [PERSON] підлягає стягненню 9364 гривні 29 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням обов'язкових платежів компенсації. Крім того вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 гривень. При цьому суд враховує, що порушення трудових прав позивача, невиплата належних йому сум в строки, передбачені законодавством, призвели до моральних страждань останньої, втрати нормальних життєвих зв»язків. Несвоєчасна виплата грошових сум вимагала від позивача значних додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушених відповідачем трудових прав, вимоги розумності та справедливості, а відповідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Outcome: approved