Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Представник АТ КБ "ПриватБанк" Чепіга Д.О., що діє на підставі довіреності №1735-К-Н-О від 01 квітня 2019 року, звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 15 березня 2012 року у розмірі 67243 грн 97 к. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15 березня 2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 14800 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Це підтверджується підписом відповідачки у заяві. Представник позивача зазначає, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі: [PERSON] було надано можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту. Відповідачка, яка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. Станом на 15 серпня 2019 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором б/н від 15 березня 2012 року становила 67 243 грн 97 к., з яких: 0 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту, 12 766 грн 97 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн 00 к. - заборгованість за нарахованими відсотками; 49198 грн 72 к. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1600 грн 00 к. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 3178 грн 28 к. штраф (процентна складова). Враховуючи те, що на даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання взятих на себе зобов`язань, представник АТ КБ "ПриватБанк" просить позов задоволити, стягнути з неї на користь позивача 67 243 грн 97 к. заборгованості та судові витрати. Ухвалою від 31 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, правом подачі відзиву не скористалась.Заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від [PERSON] не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Виходячи з вимог статей 526; 527; 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 15 березня 2012 року відповідачка підписала анкету-заяву без номера про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.9) і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником ПАТ КБ "ПриватБанк". Матеріалами справи підтверджується, що банк надав відповідачці кредитні кошти. Як зазначено в позовній заяві, [PERSON] належно не виконувала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим станом на 15 серпня 2019 року у неї утворилась перед позивачем заборгованість. АТ КБ "ПриватБанк" вказує, що розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором б/н від 15 березня 2012 року станом на 15 серпня 2019 року становить 67 243 грн 97 к., з яких: 0 грн 00 к. - заборгованість за тілом кредиту; 12 766 грн 97 к. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн00 к. - заборгованість за нарахованими відсотками; 49198 грн 72 к. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1600 грн - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина); 3178 грн 28 к. - штраф (процентна складова) (а.с.5-8). З посиланням на положення ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, представник позивача зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Водночас з такою позицією позивача суд не погоджується. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19, сформулювала правовий висновок, що може бути застосований у цій справі. Зокрема, щодо неможливості застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачкою АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції, яка діяла на час укладення договору, щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 15 березня 2012 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, умови нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, простроченого тіла кредиту. Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження №14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Крім того, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, у відповідачки станом на 15 серпня 2019 року відсутня заборгованість за тілом кредиту та будь-яка заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.8). Водночас позивач вказує про наявність у [PERSON] заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 12 766 грн 97 к. Черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням передбачена ч. 1 ст. 534 Цивільного кодексу України, згідно з якою у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено правомірність стягнення простроченого тіла кредиту за відсутності в цілому заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитними коштами. З огляду на викладене, заявлені вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 12 766 грн 97 к., штрафів у розмірі 3 678 грн 28 к., з яких 500 грн (фіксована частина) та 3 178 грн 28 к. (процентна складова), нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 49 198 грн 72 к., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 1 600 грн, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю. Судовий збір, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, залишити за позивачем. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 534, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed