Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк" (позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 08.06.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31.05.2018 року в неї перед банком утворилася заборгованість в розмірі 17 374,63 грн., з них: 1 141,16 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 11 339,94 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 589,98 грн. - пеня та заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 803,55 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача. Відповідач відзив до суду не подала. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 08.06.2010 року (а.с. 8), вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і банком Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язалося надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим станом на 31.05.2018 року в неї виникла заборгованість, яка за розрахунками АТ КБ "ПриватБанк" становить 17 374,63 грн., з них: 1 141,16 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 11 339,94 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 589,98 грн. - пеня та заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 803,55 грн. - штраф (процентна складова). З'ясовуючи правову підставу нарахування АТ КБ "ПриватБанк" комісії суд встановив, що умовами кредитування, які погодила позивач, не передбачають сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Оскільки позивач не надав суду доказів, які підтверджують надання послуг передбачених домовленістю сторін, їх нарахування суд вважає незаконним (постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року по справі № 6-1746цс16). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 1 141,16 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь - яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи положення статті 1048 ЦК України, встановлений строк повернення процентів до 28.02.2014 року та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, слід дійти висновку про визначення в період з 01.03.2014 року по 31.05.2018 року розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що узгоджується з висновком Верховного Суду України у справі за № 6-1412цс16. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з відповідача станом на 31.05.2018 року підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 1 775,16 грн. (951,08 грн. + 824,08 грн.), з них: 951,08 грн. - розмір процентів нарахованих банком з моменту укладення договору по 28.02.2014 року, а 824,08 грн. - розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають стягненню за період з 01.03.2014 року по 31.05.2018 року: Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУПроценти 01.03.201414.04.2014451 141.006.59.14 15.04.201416.07.2014931 141.009.527.62 17.07.201412.11.20141191 141.0012.546.50 13.11.201405.02.2015851 141.001437.20 06.02.201503.03.2015261 141.0019.515.85 04.03.201527.08.20151771 141.0030165.99 28.08.201524.09.2015281 141.002723.63 25.09.201521.04.20162101 141.0022144.03 22.04.201626.05.2016351 141.001920.73 27.05.201623.06.2016281 141.001815.71 24.06.201628.07.2016351 141.0016.518.00 29.07.201615.09.2016491 141.0015.523.68 16.09.201627.10.2016421 141.001519.64 28.10.201613.04.20171681 141.001473.52 14.04.201725.05.2017421 141.001317.07 26.05.201726.10.20171541 141.0012.560.18 27.10.201714.12.2017491 141.0013.520.68 15.12.201725.01.2018421 141.0014.519.04 26.01.201801.03.2018351 141.001617.51 02.03.201831.05.2018911 141.001748.36 Всього: 824.08 Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, умов та правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, в тому числі за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру неустойки (пені) до суми розміру збитків (суми тіла кредиту та процентів за користування кредитом), що заподіяні банку неналежним виконанням боржником умов кредитного договору, а саме 2 916,32 грн. (1141,16 грн. (заборгованість по тілу кредиту) + 1775,16 грн. (заборгованість за процентами). Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 5 832,64 грн., з них: 1 141,16 грн. - заборгованість за кредитом, 1 775,16 грн. - заборгованість за процентами, а також 2 916,32 грн. - пеня. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України. При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 762 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 591,50 грн. (1 762 грн. * 5832,64 грн. / 17 374,63 грн.).

Outcome: partial