Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Орган опіки та піклування Новоушицької районної державної адміністрації звернувся в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що 18 лютого 2015 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новоушицькій райдержадміністрації розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стосовно їхнього малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказав, що батьки свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, протягом тривалого часу спільно з дитиною не проживають, не цікавляться його навчанням, вихованням та розвитком, матеріально не утримують, що стало підставою для звернення органу опіки та піклування до суду. Просить позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON], [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з них аліменти на його утримання в розмірі, визначеному судом, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. У судовому засіданні представники органу опіки і піклування Новоушицької районної державної адміністрації Мельник Н.М. та Бабій О.В. позов підтримали в повному обсязі та повідомили, що, незважаючи на неодноразові попередження з приводу неналежного виконання батьківських обов»язків, мати дитини, яка восени 2014 року приїхала в смт.Нова Ушиця на короткий термін, знову вибула до Російської Федерації, з її слів, влаштовувати сімейне життя. Бабуся дитини - [PERSON]- не має впливу на внука, він їй не підкоряється, тому не може забезпечити його належне виховання. Матір дитини його вихованням,утриманням, лікуванням не займається, за період її відсутності бабусі дитини, [PERSON], неоноразово пропонувалось оздоровити дитину в санаторно-лікувальних закладах, проте вона постійно відмовлялася, під час приїзду лікарів зникала з дому. Одяг та взуття [PERSON] не відповідають сезону, він часто пропускає навчальний процес через відсутність належного взуття, часто хворіє бронхітом, проте не лікується, а бродяжить по місту бездоглядний. [PERSON] не займається вихованням внука, ніде не працює, не отримує ніяких допомог від держави, має заборгованість по кредитах, живе за рахунок збору металобрухту. Допомога матері [PERSON] є мізерною і не відповідає потребам дитини. [PERSON] залежний від комп'ютерних ігор, щодня його можна зустріти в комп'ютерному клубі "Он-Лайн", що у смт Нова Ушиця. Прокурор позов підтримав, вважає, що позбавлення батьків батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечила, мотивуючи тим, що мати дитини вимушена перебувати на заробітках в Російській Федерації, оскільки на лікування сина потрібні значні кошти; в грудні 2014 року вона переказала на утримання сина 2381,57 гривень. [PERSON] вагітна, має намір зареєструвати шлюб з батьком майбутньої дитини, тому виїхала в Російську Федерацію, проте після народження дитини, в травні 2015 року, вона планує забрати сина на постійне проживання Росію. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши докази справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що мати дитини - [PERSON]- тривалий період проживає в Російській Федерації, останній раз приїжджала в листопаді 2014 року, придбала сину ноутбук в кредит, висловлювала намір забрати його на постійне проживання в Росію; місце перебування батька - [PERSON] не відоме; батьки дитини не беруть участі у вихованні сина, бабуся - [PERSON] відмовляється нести відповідальність за внука. Встановлені судом факти підтверджуються наступними доказами. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції 17 листопада 2005 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 грудня 2008 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 грудня 2008 року, актовий запис № 82. Згідно довідки Новоушицької селищної ради від 18.02.2015 року № 524 батько дитини - [PERSON]- до 30.07.2014 року був зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно інформації Новоушицького PC УДМСУ в Хмельницькій області від 20.09.2014 року №278, служби у справах дітей Голопристанської РДА від 31.01.2015 року №01-31/68, Голопристанського PC УДМСУ в Херсонській області від 20.01.2015 року № 21/112 та інформаціями, виданими Старозбур'ївською сільською радою від 21.01.2015 року № 02-01/13, Новозбур'ївською сільською радою від 22.01.2015 року № 02-1/19, Збур'ївською сільською радою від 30.01.2015 року № 02-1/6 місце реєстрації та проживания [PERSON]не відоме. Згідно рішення Новоушицького районного суду від 19 липня 2012 року [PERSON] присуджено аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно до повноліття останнього. Проте, відповідно до інформації відділу ДВС Голопристанського районного управління юстиції в Херсонській області від 31.01.2015 року № 04-46/725, [PERSON] є злісним неплатником аліментів, станом на 01.01.2015 року за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] в сумі 12 400 гривень. Протягом 2012, 2013, 2014 років [PERSON] аліменти взагалі не сплачувались. Відповідно до листа Новоушицького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15.01.2015 року № 22 здійснення соціального супроводу сім'ї [PERSON] та дитини [PERSON] не можливе. Мати довгий період проживає у м. Москва Російської Федерації, місце перебування батька дитини не відоме. Батьки не беруть участі у вихованні сина. Бабуся, [PERSON], у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, відмовляється нести відповідальність за внука та відмовляється від соціального супроводу Новоушицького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Новоушицький РЦСССДМ просить райдержадміністрацію сприяти у влаштуванні малолітнього [PERSON] в інтернатний заклад у зв'язку з бездоглядністю та проявом у дитини девіантної поведінки. Сім'я двічі перебувала під соціальним супроводом НРЦСССДМ - у 2013 та у 2014 роках, на даний час під супроводом не перебуває. Згідно довідки Новоушицької загальноосвітньої школи I- III ступенів №2 від 10.11.2014 року №128 малолітній [PERSON] навчається в 4-му класі даної школи. Згідно характеристик даного навчального закладу від 12.09.2014 року , 16.12.2014 року, 28.01.2015 року за час навчання [PERSON] у школі його батьки навчанням та вихованням сина не займаються, батьківських зборів не відвідують, з класним керівником не спілкуються. Весь цей час [PERSON] проживає з бабусею- [PERSON] та прабабусею - [PERSON], які не мають впливу на дитину. Згідно даних висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 16 вересня 2014 року малолітній [PERSON] має діагноз: хронічний лівобічний середній отит, холестеатома. Відповідно до довідки Новоушицької ЦРЛ від 30.09.2014 року малолітній [PERSON] стоїть на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом: F91.1 несоціалізірованний розлад поведінки. Із рішень комісії з питань захисту прав дитини від 29.10.2014 року № 1 та від 15.12.2014 року № 4, виконавчого комітету Новоушицької селищної ради від 26.01.2015 року №829 вбачається, що мати дитини неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є батьками однокласників [PERSON], а остання - директором навчального закладу, суду повідомили, що за час навчання в школі [PERSON] часто вступав у конфліктні ситуації з однокласниками, без дозволу брав у дітей речі, іграшки та їжу, застосовує до дітей фізичну силу, погрожує розправою. Здатний до афективних спалахів гніву, роздратування, емоційно не врівноважений, впертий, легковажний, з однолітками та дорослими спілкується, про те вступає в щоденні конфлікти, провокує бійки, говорить нецензурні слова, палить. Коло друзів обмежене через підвищену дратівливість. Хлопчик схильний до суїцидальної поведінки. Поведінка дитини становить загрозу для оточуючих, її важко передбачити. Дитина погано піддається педагогічній корекції. Навчається дитина у міру своїх можливостей, запізнюється на уроки, після занять у школі буває бездоглядним, блукає по місту до пізньої пори. За повідомленням дирекції Новоушицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 від 28.01.2015 року № 8 та свідка [PERSON] з вересня по жовтень 2013 року бабусі дитини - [PERSON] - була надана грошова допомога на його лікування, зібрана педагогами та учнями шкіл Новоушицького району в сумі 6443 гривні, а також батьками класу, в якому навчається дитина, у сумі 1400 гривень. Із інформації Новоушицького РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 26 грудня 2014 року №6196, пояснення [PERSON] та акту обстеження на предмет проживання від 15 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] за місцем реєстрації відсутня близько двох років, але в листопаді 2014 року приїжджала додому, де пробула три тижні і знову поїхала в Російську Федерацію. За повідомленням Новоушицького РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 16 лютого 2015 року №372, свідчень в судовому засіданні оперуповноваженого кримінальної міліції в справах дітей [PERSON] - малолітній [PERSON] у січні 2015 року двічі вчинив крадіжку мобільних телефонів з відділу мобільних телефонів у магазині "Ясен"; разом з повнолітнім спільником здійснив крадіжку грошей в сумі 302 грн. з магазину "Парадіз". Із даних акту прийому дитини до центру соціально- психологічної реабілітації від 17.09.2014 року та довідки виданої Полонською ЗОШ 1-111 ступенів № 4 від 15.09.2014 року № 131 вбачається, що, у зв'язку з відсутністю матері, за рішенням комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, на підставі заяви [PERSON] малолітнього [PERSON] було влаштовано до центру соціально- психологічної реабілітації дітей "Щасливе дитинство" м. Полонне, де він продовжив навчання в 4-му класі Полонської ЗОНІ І-ІІІ ст. № 4 з 17 вересня 2014 року. На засіданні комісії ХО ЦСПРД "Щасливе дитинство" було зроблено висновок про те, що [PERSON] потребує соціально-психологічної та педагогічної корекції в умовах закладу терміном 2 місяці. Проте, за рішенням комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 29 жовтня 2014 року на підставі заяви матері їй було повернуто сина на виховання. На засіданні комісії [PERSON] попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків, що підтверджується рішенням комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 29.10.2014 року №1 та актом про факт передачі дитини від 30.10.2014 року. Відповідно до актів обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 12.09.2014 року, 15.12.2014 року, 29.12.2014 року, батьки малолітнього з ним не проживають, матеріально не утримують, ухиляються від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] неодноразово попереджалася про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, що підтверджується рішеннями комісії з питань захисту прав дитини від 29.10.2014 року № 1 та від 15.12.2014 року № 4, а також рішенням виконавчого комітету Новоушицької селищної ради від 26.01.2015 року №829. Відповідно до довідок-характеристик, виданих виконавчим комітетом Новоушицької селищної ради від 15.09.2014 року №1239 та від 20.01.2015 року №63 [PERSON] проживає в Російській Федерації, вихованням та розвитком сина не займається. Залишила сина на виховання бабусі - [PERSON] та прабабусі - [PERSON] Кілька років не відвідувала сина, не турбувалася його розвитком, навчанням та вихованням.13 лютого 2015 року гр. [PERSON] повернулася додому. 17 лютого з нею була проведена профілактична бесіда та її попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків; на засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації 18 лютого 2015 року не з'явилась. 18 лютого 2015 року комісією з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийнято рішення про те, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO], є доцільним та відповідає інтересам дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Частина 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, наданих в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від ЗО березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО березня 2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд, приймаючи до уваги, що, хоч і не в значній мірі, мати дитини проявила піклування про сина в кінці 2014 року, виявила бажання вирішити питання щодо їх спільного проживання в травні 2015 року, з метою з»ясування її подальшої поведінки з врахуванням пред»явленого позову, відклав розгляд справи. Проте, мати піклування про сина не виявила. Так, згідно інформації районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 02.06.2015 року протягом останніх двох місяців в сім»ї, де проживає [PERSON], нічого не змінилось. Мати - [PERSON] до цього часу проживає в Російській Федерації, батько в Херсонській області, участі у вихованні сина не беруть. Із характеристик навчального закладу та органу місцевого самоврядування від 05.05.2015 року встановлено, що протягом останніх двох місяців поведінка [PERSON] не покращилась, без поважних причин не відвідує школу, батьки участі у його вихованні не приймають, мати дитини проживає у Російській Федерації. Представник відповідача [PERSON] пояснила, що мати дитини, з метою влаштування особистого життя продовжує проживати в Російській Федерації у м. Москві, в червні 2015 року народила дитину, тому немає можливості приїхати і забрати із собою сина. Будь-яких письмових доказів, підтверджуючих зазначені факти представити не може, оскільки, з її пояснень, із Російською Федерацією відсутній поштовий, телеграфний та електронний зв»язок, із дочкою вона спілкується мобільним зв»язком. За таких обставин, суд прийшов до висновку про доведеність винної поведінки відповідачів внаслідок свідомого нехтування батьківськими обов'язками по вихованню дитини. Також суд звертає увагу, що не визнавши позов про позбавлення батьківських прав, відповідач [PERSON] з часу знаходження справи в провадженні суду не вжила жодних заходів щодо створення належних умов для фізичного і духовного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно вимог ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що в справі відсутні дані про доходи відповідача [PERSON], даних про стан здоров»я, знаходження на утриманні інших осіб, які б могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, вона не представила, суд вважає, що аліменти слід стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved