Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання умов договоро про надання правової допомоги. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач 10 листопада 2010 року уклали договір про надання правової допомоги, й за попередньою домовленністю уповноважила відповідача згідно нотаріально посвідченої довіреності від 21 листопада 2010 року представляти її інтереси в судових установах. Ввважає, що [PERSON] неякісно надавав їй правову допомогу, внаслідок чого вона вимушена була звернутися до інших фахівців у галузі права. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року її позовні вимоги до [PERSON] про стягнення сплачених нею [PERSON] коштів за договором про надання правової допомоги задоволено: стягнуто на її користь з відповідача 4 000 грн. 00 коп. Вказане рішення набуло чинності й звернуто до виконання, проте відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого й з підстав неналежного здійснення ним представницьких функції за договором про надання правової допомоги, тобто з підстав неправомірної поведінки їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 4 000 грн. 00 коп., й просить стягнути на її користь, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.16, 19, 20). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперченення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між [PERSON] та [PERSON] та 10 листопада 2010 року було укладено договір про надання правової допомоги, й за попередньою домовленністю позивачка уповноважила відповідача згідно нотаріально посвідченої довіреності від 21 листопада 2010 року, представляти її інтереси в судових установах, що підставерджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року (а.с.23-24). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивачка вважає, що [PERSON] неякісно надавав їй правову допомогу, внаслідок чого вона вимушена була звернутися до інших фахівців у галузі права. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2013 року її позовні вимоги до [PERSON] про стягнення сплачених нею [PERSON] коштів за договором про надання правової допомоги задоволено: стягнуто на її користь з відповідача 4 000 грн. 00 коп. (а.с.23-24). Вказане рішення набуло чинності й звернуто до виконання, проте відповідач рішення суду не виконує, внаслідок чого, й з підстав неналежного здійснення ним представницьких функції за договором про надання правової допомоги, тобто з підстав неправомірної поведінки, позивачка вважає, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 4 000 грн. 00 коп. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав. Відповідно до частини 2 статті 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Проте, докази позивача не обґрунтовані та не доведені. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України). Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ставлячи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач не обґрунтував належність та допустимість доказів до даних правовідносин, та з яких міркувань виходив, визначаючи її розмір, виходячи із формальних міркувань про розмір завданої моральної шкоди, відтак не довів в судовому засіданні рівень душевних страждань, яких він зазнав у зв"язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього самого, членів його сім"ї чи близьких родичів, на які він мав би послатися як на підставу свої доводів. Особа має право, відповідно до ч.1, п.2. ч.2 ст.23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів. Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв"язок між вказаною моральною шкодою і протиправною поведінкою відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. На підставі вищевикладеного, ст. 23 ЦК України,

Outcome: dismissed