Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов'язати ПАТ "Запоріжжяобленерго" відновити постачання електричної енергії до квартири за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення п.27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.07.1999\~р.\~№1353 (далі - ПКЕЕН), 27.02.2017 року без попередження відключив його квартиру від постачання електричної енергії, зазначає про відсутність у нього безспірної заборгованості за спожиту електричну енергію на день відключення, заборгованість за безоблікове споживання електричної енергії за актами порушень він не визнає, бо по них спливли строки пред'явлення виконавчих листів до державної виконавчої служби, і наявність такої заборгованості не є підставою для відключення електричної енергії на підставі п.27 ПКЕЕН. Відповідач надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що позивач має заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS], у сумі 3 260,47 грн. та заборгованість по актам про порушення ПКЕЕН у сумі 9 000 грн., яка підтверджена рішеннями Ленінського районного суду м. Запоріжжя. За письмовим зверненням позивача від 21.10.2016 року з ним досягнуто домовленості щодо реструктуризації існуючої заборгованості строком на 12 місяців та підключення електроустановки, згідно якої позивач мав сплатити борг за спожиту електричну енергію та інші платежі, а залишок боргу сплачувати рівними частинами протягом 12 місяців. Оскільки позивач не виконував умов вказаної угоди, йому 27.02.2017 року було припинено постачання електричної енергії за вищевказаною адресою, відповідно до п.п.27, 35, 53 ПКЕЕН. 01.11.2017 року проведено повторне відключення в зв'язку з виявленим самовільним підключенням до електричної мережі. У відповіді на відзив позивач відхилив заперечення відповідача, посилаючись на те, що він не згодний з актами про порушення ПКЕЕН складеними відносно нього, бо він не несе відповідальність за стан приладу обліку електричної енергії, що встановлений на сходових клітинах. Позивач не згоден з рішеннями судів щодо стягнення з нього вартості безоблікової електричної енергії, оскільки не є єдиним власником квартири, йому належить лише 1/3 частина цієї квартири, до того ж відповідач втратив право на стягнення сум за вказаними рішеннями судів, так як не пред'явив виконавчі листи на виконання до виконавчої служби у передбачений законом термін. Крім того, наполягає, що він не отримував від відповідача попередження про відключення електричної енергії від 19.01.2017 року, а тому ПАТ "Запоріжжяобленерго" не мало право відключати йому електричну енергію. Відповідач в своїх запереченнях відхилив доводи позивача викладені у відповіді на відзив посилаючись на те, що електроустановки позивача за адресою: [ADDRESS], були відключені через порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості, а також в зв'язку з відмовою позивача від сплати вартості необлікованої електричної енергії після прийнятих судом рішень на користь енергопостачальника, вважає помилковими висновки позивача про те, що він не повинен виконувати рішення суду щодо стягнення з нього боргу по актах про порушення ПКЕЕН. Ухвалою суду від 09.10.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи на 05.11.2018 року, яке неодноразово відкладалось та оголошувались перерви через необхідність подання заяв по суті і доказів, неяку учасників справи і з інших причин. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві і відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву і запереченнях. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS], яка постачається йому ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі особового рахунку № 134701851, що визнається учасниками справи та не підлягає доказуванню згідно ст.82 ЦПК України. 21.10.2016 року позивач звернувся до ПАТ «Запоріжжяобленерго» з заявою про укладення графіку погашення заборгованості за спожиту електричну енергію та по актах про порушення ПКЕЕН, строком на 12 місяців (а.с.56). Згідно досягнутої домовленості щодо реструктуризації існуючої заборгованості та підключення електроустановки, оформленої у вигляді резолюції на вказаній заяві, позивач мав сплатити борг за спожиту електричну енергію у розмірі 500 грн., за необліковану електричну енергію 1000 грн., повністю судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1740,40 грн., витрати за підключення, а залишок боргу сплачувати рівними частинами протягом 12 місяців. Учасниками справи визнається факт укладення договору про реструктуризацію заборгованості на вказаних умовах, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому згідно ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Згідно розпорядження ПАТ "ЗОЕ" ЗМЕМ ВКАРН Центральне відділення № 143 від 27.02.2017 року були відключені електроустановки споживача електричної енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.58). Як вбачається з розрахунку суми боргу за спожиту електричну енергію станом на 01.11.2017 року у позивача згідно рахунку від 01.03.2017 року виставленого за період з 01.02.2017 по 01.03.2017 була наявна заборгованість наростаючим підсумком у розмірі 2 324,28 грн. (а.с.41). Згідно рішень Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2011, 27.04.2012, 19.10.2012, 09.11.2011, 25.09.2012, 29.05.2014, 20.05.2014, 16.04.2014, 25.11.2013 з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» стягнуто вартість необлікованої електричної енергії у розмірі 2 940,37 грн., 407,09 грн., 658,83 грн., 1115,56 грн., 891,24 грн., 1066,95 грн., 761,74 грн., 359,56 грн., 1001,15 грн. відповідно та судові витрати (а.с.42-55). Відповідно до ст.ст.26, 27 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; пошкодження приладів обліку; порушення правил користування електричною енергією. Пунктом 27 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі несплати або неповної оплати за спожиту електричну енергію у строки, визначені пунктом 20 цих Правил, електропостачальник на 30 день надсилає побутовому споживачу поштою або вручає особисто під підпис попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання побутовим споживачем попередження енергопостачальник має право відключити побутового споживача від електричної мережі. Згідно п.35 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. В пункті 53 ПКЕЕН (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається побутовому споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність побутового споживача до порушення цих Правил. У разі причетності побутового споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією. У разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Якщо між побутовим споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження засобів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Аналіз вказаних норм права свідчить, що необхідність дотримання процедури надсилання або вручення побутовому споживачу попередження про відключення електричної енергії в порядку, визначеному пунктом 27 ПКЕЕН, передбачено лише у разі відключення за порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію, в інших випадках, в тому числі у разі наявності боргу за необліковану електричну енергію, стягнуту за судовим рішенням (п.53) або у разі порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості (п.35), енергопостачальник має право припинити постачання електричної енергії будь-коли після виникнення таких обставин. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що позивачем не було жодним чином доведено що він борг за необліковану електричну енергію, стягнуту за вищевказаними судовими рішеннями погасив, а також дотримався графіку погашення заборгованості за його заявою від 21.10.2016 року, при цьому відповідачем, на підтвердження своїх заперечень надано відповідні докази, які позивачем також не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання ПАТ "Запоріжжяобленерго" відновити постачання електричної енергії до квартири позивача за адресою: [ADDRESS] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, судом відхиляються доводи позивача про відсутність у нього заборгованості по актах про порушення ПКЕЕН через те, що відповідач не пред'явив виконавчі листи до виконавчої служби у передбачений законом термін, так як обов'язковість судових рішень, що набрали законної сили передбачена законом і не пов'язана з пропуском строку предявлення їх до примусового виконання. До того ж стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29, рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи позову, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати у даній справі розподілу не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed