Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що остання більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання - у будинку [ADDRESS] , добровільно його залишивши. Той факт, що відповідач більше року не проживає за даною адресою, не несе спільні витрати на утримання житла, тощо - порушує права позивача, як власника даного житлового приміщення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином у порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача на розгляд справи за відсутності відповідача (заочний розгляд), суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником садиби [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-7). Як вказує позивач, в даній садибі його колишня дружина [PERSON] не проживає з січня 2018 року. Крім того, 03.04.2019 року між ними було розірвано шлюб в судовому порядку. Дані обставини підтверджується: копією рішення Городоцького районного суду Хмельнцької області від 03.04.2019 р., з якого вбачається що між [PERSON] та [PERSON] дійсно було розірвано шлюб. З даного рішення суду вбачається, що сторони вже на той час разом не проживали (а.с.8); довідкою виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 12.08.2020 р. з якої вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Крім того, факт відсутності [PERSON] у будинку [ADDRESS] більше року підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача. Додатково свідки зазначили, що відповідач залишила зареєстроване місце проживання з власної волі, без будь-якого примусу, оскільки зустріла іншого чоловіка та створила нову сім"ю. Таким чином, відповідач залишаючись зареєстрованою у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої : "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд", - чинить перешкоди дійсному власнику, оскільки останній не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для нього ряд незручностей. Також, відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України: "Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ". Ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вирішуючи питання чи має відповідач статус члена сім`ї, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. У рішенні Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що щодо поняття „член сім`ї" Конституційний Суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сім`ї. Аналіз змісту норм галузевого законодавства, що регулює питання втрати права користування житловим приміщенням дозволяє віднести до членів сім`ї власника осіб, які проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство; колишніх членів сім`ї власника, зокрема осіб, які проживають з власником, але з певного часу вже не є членами сім`ї; члени сім`ї колишнього власника, зокрема особи, які проживають у житлі, право власності на яке перейшло від громадянина, який зберігає сімейні стосунки з користувачами жилого приміщення, до інших осіб; колишніх членів сім`ї колишнього власника житлового приміщення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved