Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" про стягнення заборгованості по заробітній платі, в якій просив стягнути 26 979, 58 грн. заборгованості по заробітній платі, 9 594, 00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, 4 690, 40 грн. компенсації за невикористані дні відпустки та 10 000, 00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач уточнив, а в подальшому зменшив розмір позовних вимог, надавши письмові заяви, згідно яких просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 24 710,80 грн., з яких 14 710,80 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Вказані вимоги позивач та його представник підтримали в судовому засіданні. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.12.2012 року по 13.10.2014 р. включно позивач працював на посаді слюсаря-сантехніка третього розряду в ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2". 13.10.2014 року згідно наказу № 96-к від 13.10.2014 року він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України (з власної ініціативи працівника). На момент звільнення позивача з ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" йому не було компенсовано невикористану відпустку, яка становить 22 календарні дні, та не було виплачено борг за заробітну плату за червень - жовтень 2014 р. 02.02.2015 р. відповідачем ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" було депоновано належні позивачу грошові кошти на рахунку (борг за заробітною платою та компенсацію за невикористані дні відпустки), про які позивачу повідомлено лише в судовому засіданні 11.02.2015р.. Оскільки мала місце затримка розрахунків при звільненні, позивачем було розраховано середній заробіток у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні на підставі ст. 116 КЗпП України за період часу з дати звільнення по день, коли представник відповідача повідомив про депоновану на рахунку грошову суму (з 14.10.2014р. по 11.02.2015р.) Посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України, позивач зазначає, що працюючи без відпустки, він зазнав моральних страждань, втратив нормальні життєві зв'язки, у зв'язку із чим йому було завдано моральну шкоду. Моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 грн. і просить стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у письмових запереченнях, не заперечував проти виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку, проте, за період часу з дня звільнення позивача до день, коли грошові кошти були депоновані на рахунку, надав розрахунок середньої заробітної плати за вказаний період і просив в цій частині позов задовольнити частково. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди представник відповідача не визнав, посилаючись на їх недоведеність та безпідставність. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих сторонами доказів, судом встановлено, що 01.12.2012 року [PERSON] був зарахований на посаду слюсаря-сантехніка третього розряду в ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2"(а.с.9). Наказом № 36-к від 29.05.2014 р. було змінено режим роботи ПАТ ""Трест Київпідземшляхбуд-2"" у зв'язку з виробничою необхідністю, та з метою ефективного використання робочого часу на серпень, вересень, жовтень 2014 р. (а.с.59). Наказом № 57-к від 29.08.2014 р. було змінено режим роботи ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2" у зв'язку з виробничою необхідністю, та з метою ефективного використання робочого часу (а.с.56). 13.10.2014 року згідно наказу № 96-к позивач був звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП України (з ініціативи працівника) (а.с. 11). Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено в судовому засіданні не оспорюється сторонами, належні до виплату позивачу грошові кошти (заробітна плата та компенсація за невикористані дні відпустки) були депоновані відповідачем на рахунку для подальшого отримання їх позивачем 12.02.2015р. Депонована заробітна плата - це готівкові кошти, отримані підприємствами (підприємцями) для виплат, пов'язаних з оплатою праці, і не виплачені у встановлений строк окремим фізичним особам. Депонована заробітна плата видається за видатковими касовими ордерами чи депонентськими картками. Отже, знайшов підтвердження факт того, що відповідач допустив затримку виплати позивачеві належних йому до виплати у день звільнення сум. З довідки від 03.03.2015 року № 30, наданої ПАТ "Трест Київпідземшляхбуд-2", вбачається, що розрахунок середнього заробітку за час затримки по заробітній платі становить 11 642,25 грн. Вказаний розрахунок проведений з урахуванням наказів про зміну режиму роботи відповідача після звільнення позивача: Наказом № 69-к від 31.10.2014 р. було змінено режим роботи працівників ПАТ ""Трест Київпідземшляхбуд-2"" у січні 2015 р. у зв'язку з святкуванням новорічних та різдвяних свят (а.с.58). Наказом № 73-к від 03.11.2014 р. було змінено режим роботи ПАТ ""Трест Київпідземшляхбуд-2"" у зв'язку з виробничою необхідністю, та з метою ефективного використання робочого часу (а.с.57). Оскільки депонована заробітна плата видається за видатковими касовими ордерами чи депонентськими картками, і саме з цього моменту працівник має змогу отримати належні йому грошові кошти, є обгрунтованими доводи відповідача про те, що середній заробіток слід обрахувати з часу звільнення позивача 14.10.2014 р. до 11.02.2015 р. (депонування грошових коштів). Відповідно, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають частковому задоволенню, - в розмірі 11 642,25 грн. Відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. позивач обґрунтовує, тим що є батьком двох малолітніх дітей, орендує житло його заробітна плата була основним джерелом доходу в сім»ї, а систематична затримка заробітної плати призвела до суттєвого погіршення рівня життя його родини, погіршення психологічного клімату в сім»ї, змусило позичати гроші у знайомих, що призвело до дискомфорту та моральних страждань. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Порушення права позивача на вчасний розрахунок при звільненні, безперечно, має наслідком негативні зміни в організації життя позивача. Проте, розмір моральної шкоди, вказаний позивачем 10 000 грн., не є адекватним завданій моральній шкоді. Грошова компенсація не може бути засобом отримання доходу. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про те, що грошова компенсація в розмірі 3 000, 00 грн. відповідатиме засадам розумності і справедливості. Отже, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, судові витрати стягуються зі сторони, не на користь якої ухвалено рішення, в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial