Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

позивач [PERSON], треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області про визначення порядку користування житловим будинком. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Луцьк, провулок Д.Донцова, 3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2010 року. Рішенням Апеляційного суду Волинської від 22.01.2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки [PERSON] Утяни Сергіївни до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області, про примусове вселення та зобовязання не чинити перешкод в користуванні будинком - позов [PERSON] задоволено повністю. При цьому порядку користування будинком обумовлено та встановлено не було. В будинку зареєстровані і постійно проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Висновками Луцького МВ УМВС України від 01.12.2014 року та від 05.11.2014 року за зверненнями [PERSON] та [PERSON] зафіксовано факт неприязних відносин, що склалися між [PERSON] та усіма членами сімї позивача. Таким чином без врегулювання порядку користування спірним житловим будинком між усіма його мешканцями спільне проживання у ньому є неможливим, крім того за таких умов можуть бути порушені права та законні інтереси не лише дорослих мешканців, а й малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. що призводить до виникнення нових конфліктів та унеможливить в подальшому їхнє спільне проживання. На основі вищенаведеного, просить суд, визначити порядок користування житловим приміщенням за адресою: місто Луцьк, провулок Д.Донцова, 3, наступним чином: [PERSON] має право користуватись цілим будинком, що не повинно порушувати права, способу і порядку користування [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] відведеною їм жилою площею та визначеними приміщеннями загального користування. [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] має право користуватись для проживання кімнатою спільно з [PERSON] на першому поверсі будинку площею 16,5 кв.м., що зазначена в плані Технічного паспорту на будинок під номером 1-15 та приміщеннями загального користування для зійснення своїх побутових потреб: 1-9 - коридор загальною площею 13,3 кв.м.; 1-14 - кухня загальною площею 11,3 кв.м.; 1-ю - гардероб загальною площею 3,5 кв.м.; 1-и - убиральня загальною площею 1,3 кв.м.; 1-12 - ванна загальною площею 3,1 кв.м. На малолітню дочку [PERSON] - [PERSON] обмеження на користування іншими приміщеннями будинку, належного [PERSON], не поширюються виключно у супроводі [PERSON] чи членів його сімї, тобто [PERSON], [PERSON] чи [PERSON]. Рахунки за комунальні послуги сплачуються [PERSON] та [PERSON] за наступним розподілом: [PERSON] сплачує 10,81 відсотків усіх комунальних послуг, повязаних з утриманням житлового будинку та відповідної земельної ділянки відповідно до обєму її користування з [PERSON] відповідними житловими і нежитловими приміщеннями з розрахунку загальної площі, а [PERSON] оплачує 89.19 відсотків усіх комунальних послуг, повязаних з утриманням житлового будинку та відповідної земельної ділянки відповідно до обєму його користування відповідними житловими і нежитловими приміщеннями. Крім оплати комунальних послуг [PERSON] зобовязана вносити [PERSON] щомісячну плату за користування відповідними приміщеннями у розмірі 5 пяти тисяч грн. 00 коп. [PERSON] зобовязана надавати [PERSON] відповідну плату за комунальні послуги та щомісячну плату за користування відповідними приміщеннями не пізніше, ніж протягом однієї доби з моменту вручення їй відповідного рахунку [PERSON]. Щомісячна плата за користування відповідними приміщеннями може змінюватисьв односторонньому порядку [PERSON], про що [PERSON] має повідомити [PERSON] не пізніше, ніж за один тиждень до відповідної зміни плати. Усі мешканці будинку зобовязуються:підтримувати будинок у справному стані;нести витрати на утримання будинку;здійснювати за взаємною згодою поточний та капітальний ремонти, що поширюється виключно на приміщення 1-15, оскільки інші приміщення перебувають у виключній компетенції та розпорядженні [PERSON]; бережливо та охайно користуватись майном, згідно цього порядку користування;забезпечувати збереження і охайність будинку та підтримувати його в належному стані;дотримуватись правил безпеки та протипожежної охорони;не порушувати взаємні права та законні інтереси інших мешканців чи членів їхсімей. [PERSON] та [PERSON] мають право оздоблювати кімнату, якою користується на власний розсуд, розставляти меблі, що не повинно пошкоджувати цілісності стін та інших речей інтерєру, які належать [PERSON], оскільки пошкодження таких речей породжує право [PERSON] стягнути їх відповідну вартість з [PERSON] [PERSON] не має права здавати частину будинку, якою вона користується в оренду чи в будь-який спосіб передавати іншим особам, при цьому перебування осіб - не членів сімї [PERSON] у частині будинку, якою вона користується в нічний час - категорично заборонено і розглядатиметься, як грубе порушення цього порядку користування та режиму власності, встановленого [PERSON]. Режим користування кухнею за наступним графіком: [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] - з 7-ї до 9 год. ранку та з 6-ї до 8-ї год. вечора; [PERSON] та члени його сімї - у час, поза 7-10-9-ю год. ранку та 6-ю-8-ю год. вечора. Зобовязати відповідача - [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] не порушувати визначений порядок користування житловим будинком, оскільки його невиконання може призвести до їх виселення без надання іншого придатного для проживання приміщення. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правову допомогу адвоката. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON], їх представник - [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з надуманістю та бездоказовістю, оскільки вважають, що позивач всупереч рішенню апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2016 року не навів належних та допустимих доказів необхідності визначення порядку користування житловим будинком. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Луцької міської ради Волинської області в судове засідання не зявився проте, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, попередньо в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] та малолітній [PERSON] необхідно виділити окрему кімнату для усунення суперечностей з іншими мешканцями будинку. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Луцьк, провулок Д.Донцова, 3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.07.2010 року та технічного паспорта (а.с. 17 -21). Рішенням Апеляційного суду Волинської від 22.01.2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про примусове вселення та зобовязання не чинити перешкоди в користуванні будинком задоволено. Вселено [PERSON] та малолітню [PERSON] в будинок № 3 по провулку Донцова, в м. Луцьку. Зобовязано [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та малолітній [PERSON] в користуванні будинком (а.с. 11-13). В судовому засіданні було встановлено, що в будинку № 3 по вул. Дмитра Донцова в м.Луцьку зареєстровані і мають право постійного проживання: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та малолітня [PERSON] (а.с. 14- 16 ). Судом з пояснень сторін та висновків Луцького МВ УМВС України від 01.12.2014 та від 05.11.2014 року за зверненнями [PERSON] та [PERSON] та в судовому засіданні встановлений факт особистих неприязних відносин [PERSON], [PERSON] з [PERSON]. Таким чином, суд вважає, що без врегулювання порядку користування зазначеним житловим будинком між сторонами спільне проживання у ньому є ускладненим, крім того за таких умов можуть бути порушені права та законні інтереси в тому числі і малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Також, судом встановлено, що спірний будинок має пять житлових кімнат жилою площею 80,7 кв.м. Ці кімнати є ізольованими, однак у кожній з них проживає по одному дорослому члену сімї позивача. Так, в кімнаті 1-15 проживає [PERSON], яка є інвалідом ІІ-ї групи по руху і не може самостійно пересуватись без сторонньої допомоги; в 1-16 проживає [PERSON], в якого зафіксоване психічне захворювання і який перебуває на догляді і утриманні в [PERSON]; в 1-19 має право на проживання [PERSON]; в 1-20 проживає [PERSON] - колишній чоловік позивачки та батько малолітньої [PERSON]; в 1-22 проживає позивач - [PERSON]. В добровільному порядку [PERSON] укласти запропонований позивачем [PERSON] про визначення порядку користування жилим будинком відмовилась, що підтверджується [PERSON] від 25.03.2016 року (а.с. 24, 25). З рішення апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2016 рок по справі 161/38/33/15-ц, судом встановлено, що [PERSON] вселилась в спірний будинок зі згоди власника жилого будинку [PERSON] як член сім"ї. У будинковій книзі зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по місцю проживання на постійно. Іншої угоди про порядок вселення, користування жилим приміщенням між позивачем і власником будинку - відповідачем [PERSON] не було. Власник будинку [PERSON] визнавав [PERSON] членом сім"ї, на час пред'явлення позову - колишнім членом сім"ї, так як пред'явив до неї позов про втрату права користування житлом на підставі ст.405 ЦК України. В грудні 2013 року позивач [PERSON] добровільно виселилась і не проживала в будинку. 01 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] повернулась в спірний будинок з метою проживання у ньому, проте між нею та [PERSON] виникла суперечка і вона не вселилась в будинок. Колегія суддів прийшла до висновку, що [PERSON], як колишній член сім"ї власника має право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки припинення сімейних відносин не позбавляє такого права, а малолітня [PERSON] є дочкою [PERSON] та онукою власника будинку [PERSON] Дитина має право користування житловим приміщенням нарівні з батьками (а.с.11-13). Відносини між власником і колишнім членом сім"ї регулюються відповідно до ч.4 ст.156 та ст.162 ЖК України, 391 ЦК України і на їх підставі власник вправі захистити свої права. Згідно положень ч.ч.1,2,4\~ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Згідно ч.2\~ст.18 Закону України «Про охорону дитинства»діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд вбачає, що є підстави для висновку суду про наявність суперечностей між стронами щодо порядку користування житловим приміщенням за адресою: місто Луцьк, провулок Донцова, 3 та необхідності його встановлення. На думку суду, підлягає до задоволення вимога позивача про те, що останній має право користуватись цілим будинком, що не повинно порушувати права, способу і порядку користування [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] відведеною їм жилою площею та визначеними приміщеннями загального користування, а [PERSON] та [PERSON] мають право оздоблювати кімнату, якою користуються на власний розсуд, розставляти меблі, що не повинно пошкоджувати цілісності стін та інших речей інтерєру, які належать [PERSON], оскільки, на думку суду зазначений порядок ґрунтується на законі та не суперечить інтересам сторін. На думку суду вимога позивача, що [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] має право користуватись для проживання кімнатою спільно з [PERSON] на першому поверсі будинку площею 16,5 кв.м., що зазначена в плані Технічного паспорту на будинок під номером 1-15 та приміщеннями загального користування для здійснення своїх побутових потреб: 1-9 - коридор загальною площею 13,3 кв.м.; 1-14 - кухня загальною площею 11,3 кв.м.; 1-ю - гардероб загальною площею 3,5 кв.м.; 1-и - убиральня загальною площею 1,3 кв.м.; 1-12 - ванна загальною площею 3,1 кв.м. На малолітню дочку [PERSON] - [PERSON] обмеження на користування іншими приміщеннями будинку, належного [PERSON], не поширюються виключно у супроводі [PERSON] чи членів його сімї, тобто [PERSON], [PERSON] чи [PERSON], не підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні та рішенням вищезазначеного апеляційного суду саме з [PERSON] в відповідача і виникають конфлікти на ґрунті особистих неприязних відносин, а тому встановлення порядку проживання [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] кімнатою саме спільно з [PERSON] буде суперечити інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини. Крім того, суд вважає, що [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] мають право користуватися повністю всім будинком. Що стосується вимоги позивача, щодо відшкодування вартості рахунків за комунальні послуги, то зазначена вимога підлягає до задоволення в наступній редакції: рахунки за комунальні послуги сплачуються [PERSON] та [PERSON] за наступним розподілом: [PERSON] сплачує відсоткову частину усіх комунальних послуг, повязаних з утриманням житлового будинку та відповідної частини земельної ділянки відповідно до обєму її користування з [PERSON] відповідними житловими і нежитловими приміщеннями з розрахунку загальної площі, не пізніше, ніж протягом однієї доби з моменту вручення їй відповідного рахунку [PERSON], решта вартості усіх комунальних послуг, повязаних з утриманням житлового будинку та відповідної земельної ділянки сплачується [PERSON]. Зазначений висновок суду зроблений на підставі частини 3 статті 156 статей 160 та 162 ЖК УРСР, відповідно до необхідності врегулювання зазначених відносин. Що стосується вимоги позивача про зобовязання відповідача вносити позивачу щомісячної плати за користування відповідними приміщеннями у розмірі пяти тисяч грн., то на думку суду зазначена вимога не підлягає до задоволення оскільки не ґрунтується на законі, оскільки, як було встановлено рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2016 рок по справі 161/38/33/15-ц, [PERSON] вселилась в спірний будинок по зі згоди власника жилого будинку [PERSON] як член сім"ї, іншої угоди про порядок вселення, користування жилим приміщенням між позивачем і власником будинку - відповідачем [PERSON] не було, а тому у відповідності до частини 1 статті 156 ЖК УРСР в задоволені вимог в цій частині необхідно відмовити. Звязана з попередньою вимогою вимога позивача, щодо зміни вартості щомісячної плати в односторонньому порядку з тих же підстав не підлягає до задоволення. Вимога позивача щодо встановлення рішенням суду обовязків усіх мешканці будинку, на думку суду не може підлягати до задоволення, оскільки зобовязання висунуті в тому числі і до третіх осіб та крім того зазначені зобовязання є в сторін на підставі частини 3 статті 156 ЖК УРСР. Крім того, та думку суду, підлягає до задоволення вимога позивача, відповідно до якої [PERSON] не має права здавати частину будинку, якою вона користується в оренду чи в будь-який спосіб передавати іншим особам, оскільки зазначене можливо тільки зі згоди власника. Що стосується виключення перебування осіб - не членів сімї [PERSON] у частині будинку, якою вона користується в нічний час на думку суду не підлягає до задоволення, оскільки суперечить частині 1 статті 156 ЖК УРСР. Що стосується встановлення режиму користування кухнею за наступним графіком: [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] - з 7-ї до 9 год. ранку та з 6-ї до 8-ї год. вечора; [PERSON] та члени його сімї - у час, поза 7-10-9-ю год. ранку та 6-ю-8-ю год. вечора., то такий режим, на думку суду, є таким, що відповідає інтересам сторін, враховуючи відсутність заперечень відповідача з цього приводу та враховуючи той факт що неповнолітня [PERSON] є членом сімї [PERSON] Вимога позивача, щодо зобовязання відповідача - [PERSON] разом з неповнолітньою [PERSON] не порушувати визначений порядок користування житловим будинком, оскільки його невиконання може призвести до їх виселення без надання іншого придатного для проживання приміщення, на думку суду, до задоволення не підлягає, оскільки зазначення можливості виселення відповідачів без надання іншого придатного для проживання приміщення в цьому рішенні суду є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі. Крім того, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення пропорційно до розміру задоволених позовних вимог сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. Вимоги позивача щодо компенсації витрат на правову допомогу адвоката до задоволення не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами.

Outcome: partial