Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

1.Позиція позивача. 23 грудня 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулась [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», [PERSON] , треті особи: Територіальний сервісний центр № 1244 Головного сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» з позовною заявою «про усунення перешкод у розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна», але згодом 18.10.2021 року подала до суду уточнений позов, в якому у якості належного відповідача вказала Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» замість неналежного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», та просила суд: - усунути [PERSON] перешкоди в здійсненні права власності на автомобіль марки Nissan 350Z державний номерний знак [NUMBER] ; скасувати обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що зареєстровано 22.10.2018 року 11:47:00 за № 7160656 реєстратором Філії м. Києва та Київської області ДП «НАІС» - Шандалєсовою Ольгою Іванівною; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір відступлення права вимоги, серія та номер: № 2 виданий 26.12.2016 року, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб NISSAN модель 350Z, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] ; обтяжувач: ТОВ «Кредитні ініціативи»; боржник: [PERSON] ; усунути [PERSON] перешкоди в здійсненні права власності на автомобіль марки Nissan 350Z державний номерний знак [NUMBER] .Скасувати обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що зареєстровано 27.09.2021 року 17:20:02 за № 7160656 реєстратором Філії м. Києва та Київської області ДП «НАІС» - Бондаренко Юлією Йосиповною; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір факторингу, серія та номер: б/н виданий 10.02.2020 року, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи»; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб NISSAN модель 350Z, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] ; обтяжувач: ТОВ «ГЕНЕЗІС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ»»; боржник: [PERSON] . В обґрунтування уточненого позову зазначила, що 07 листопада 2019 року, вона, [PERSON] , знаходячись в м. Бердянську, придбала у власність у Відповідача - 2, [PERSON] , автомобіль Nissan 350Z державний номерний знак [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано 07 листопада 2019 року в територіальному сервісному центрі регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області. На час придбання і проведення державної реєстрації за нею права власності, транспортний засіб не перебував у будь-якому приватному чи публічному обтяженні, у тому числі у заставі. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу 2344/2019/1761157 транспортного засобу та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . В подальшому, маючи намір продати зазначений автомобіль, вона звернулась до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в м. Кам`янське із заявою про зняття вказаного автомобіля з обліку. Однак з`ясувалось, що згідно з витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заявою ТОВ "Кредитні Ініціативи" 22.10.2018 року було зареєстровано обтяження автомобіля у виді застави за договором відступлення права вимоги № 2 від 26.12.2016 року, видавником якого є ТОВ "Кредитні Ініціативи", за зобов`язанням перед Севастопольською філією АКБ Укрсоцбанк. У зв`язку з наведеними обставинами позивач вважає за необхідне звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна до ТОВ "Кредитні Ініціативи", колишньої власниці автомобіля [PERSON] , треті особи - регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ в м. Кам`янське, державне підприємство «Національні інформаційні системи». Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. 2. Позиція відповідача та третіх осіб. Представник Відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» направив на адресу суду Заяву про вступ у справу у якості Відповідача, в якій зазначив, що просить замінити сторону Відповідача № 2 - ТОВ «Кредитні ініціативи» у справі № 208/8826/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», [PERSON] , треті особи: Територіальний сервісний центр № 1244 Головного сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» «про усунення перешкод у розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна» на правонаступника - ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ», код ЄДРПОУ 42714762, (01001, м. Київ, вул. Прорізна, будинок № 11, офіс № 44) у зв`язку з тим, що 10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» укладено Договір факторингу № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги на позичальника за зобов`язаннями, передбаченими Кредитним договором № 945/08-375.САФ від 23 квітня 2008 року, перейшло до ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ». Представник третьої особи без самостійних вимог Державне підприємство «Національні інформаційні системи» надали пояснення, в яких зазначили, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12.05.2008 зареєстровано приватне обтяження за реєстраційним номером 7160656 на підставі-договору застави № 945/08-119.3АФ від 23.04.2008, обтяжувач Севастопольська філія АКБ «Укрсоцбанк», тип майна: інший транспортний засіб, серійний номер: [NUMBER] , доповнення до типу: Nissan, модель 350Z, номер держ. Реєстрації: [NUMBER] . 07.05.2013 15:41:36 реєстратором Хмельницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено зміни до обтяження № 7160656, а саме: змінено термін дії обтяження з «12.05.2013» на «07.05.2018», а також доповнено розділ «Додаткові відомості» з «» на « [PERSON] ». 02.05.2018 11:12:57 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» внесено зміни до обтяження № 7160656, а саме: змінено термін дії з «07.05.2018» на «02.05.2023», змінено боржника з « [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] » на « [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] , позичальник-заставодавець». 22.10.2018 11:47:00 реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» внесено зміни до обтяження № 7160656, а саме: змінено термін дії з «02.05.2023» на «22.10.2023», змінено обтяжувача з «Севастопольська філія АКБ «Укрсоцбанк», код 09324193, 99011, м. Севастополь, вул. Леніна, 15» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», код 35326253, 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21». Отже, в Реєстрі з 12.05.2018 міститься чинний запис № 7160656 про обтяження рухомого майна: інший транспортний засіб, серійний номер: [NUMBER] , доповнення до типу: Nissan, моделі 350Z. При здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна, обсяг повноважень Підприємства визначається виключно функціями реєстратора Державного реєстру, який виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру обтяжень відомостей про обтяження Майна на підставах, передбачених чинним законодавством України, При цьому, Підприємство не уповноважено на прийняття власних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень. Таким чином для вилучення відомостей про приватне обтяження рухомого майна, обтяжувачу - ТОВ «Кредитні Ініціативи», необхідно звернутися до нотаріуса із заявою, поданою у паперовій формі або до ДП «НАІС» із заявою, поданою в електронній формі. Підставою для вилучення такого обтяження буде відповідне рішення суду. В судове засідання 14.12.2021 року Відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» та [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, судові повістки - виклики направлялись відповідачам на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, що підтверджується повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідачів неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачами відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Територіальний сервісний центр № 1244 Головного сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області та Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» направили на адресу суду заяви в яких просили розглянути справу без участі їх представника та винести рішення з додержання чинного законодавства. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 23.12.2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулась [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», [PERSON] , треті особи: Територіальний сервісний центр № 1244 Головного сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, Регіональна філія міста Києва та Київської області з позовною заявою «про усунення перешкод у розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна» (а.с.2-6). 23.12.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Івченко Т.П. (а.с.12). 28.12.2020 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі, та справу призначено у підготовче судове засідання до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.13). 13.01.2021 року через канцелярію суду Позивачем надано Клопотання про доручення документів до матеріалів справи (а.с.19-20). 08.02.2021 року представник Третьої особи без самостійних вимог, РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області подав через канцелярію суду Повідомлення в якому просить суд розглянути справу без участі їх представника та винести рішення на підставі чинного законодавства ( а.с.27-18). 11.02.2021 року представником Третьої особи без самостійних вимог, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» через канцелярію суду було подано Пояснення на позов в якому просить суд розглянути справу без участі їх представника та винести рішення на підставі чинного законодавства (а.с.30-31). 12.02.2021 року Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду Уточнену позовну заяву (а.с.37-41). Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала 16.04.2021 року до суду заяву (а.с.90) в якій просила закрити підготовче провадження без її участі. 24.05.2021 року Представник Відповідача ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» надав через канцелярію суду заяву про вступ у справу у якості Відповідача ( а.с.56-57, 68-69). 24.06.2021 року Позивач через канцелярію суду подала Заяву в якій просила розглянути заяву про залучення у якості Відповідача ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» без її участі (а.с.71). 05.10.2021 року Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду Уточнену позовну заяву (а.с.78-82). 05.10.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було замінено Відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» на правонаступника - ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (а.с.103-104). 18.10.2021 року Позивач [PERSON] подала через канцелярію суду Уточнену позовну заяву в остаточній редакції, залучила усі сторони по справі та уточнила позовні вимоги (а.с.105-109). 20.10.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області підготовче провадження закрито та справу призначено до судного розгляду (а.с.131-132). 30.11.2021 року представник Третьої особи без самостійних вимог, РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області подав через канцелярію суду Повідомлення в якому просить суд розглянути справу без участі їх представника та винести рішення на підставі чинного законодавства ( а.с.27-18). 14.12.2021 року Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу № 2344/2019/1761157 від 07.11.2019р. [PERSON] продала а [PERSON] придбала транспортний засіб марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, жовтого кольору, номер кузову [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за продавцем 20.01.2016 року підрозділом МВС Центр № 1441 (а.с.8). Відповідно до п.1.2 Договору купівлі-продажу № 2344/2019/1761157 від 07.11.2019 р. Продавець гарантує, що майно, яке предметом продажу за даним Договором не обмежено арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору у суді (а.с.8). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є власником транспортного засобу марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, жовтого кольору, номер кузову [NUMBER] , право власності зареєстровано 07.11.2019 року ТСЦ 2344, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7,9). З Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 68868976 виданого 24.10.2020 року вбачається, що за заявою ТОВ "Кредитні Ініціативи" 22.10.2018 року було зареєстровано обтяження автомобіля у виді застави за договором відступлення права вимоги № 2 від 26.12.2016 року, видавником якого є ТОВ "Кредитні Ініціативи", за зобов`язанням перед Севастопольською філією АКБ Укрсоцбанк (а.с.10). Листом від 27.11.2020 р., ТСЦ МВС № 2344 надало відповідь на запит Адвоката, в якому вказано про проведення перевірки наявності заборони та обтяжень рухомого майна на час реєстрації 07.11.2019 року за [PERSON] , [INFO] , транспортного майна марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, жовтого кольору, номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , на час перереєстрації транспортного засобу заборони відсутні (а.с.21). Перереєстрація транспортного майна марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, жовтого кольору, номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] відбулася на підставі Заяви № 249904541 від 07.11.2019 р. (а.с.22). Згідно Розширеного витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 62972924 від 07.11.2019 р. вбачається, що на транспортний засіб марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, жовтого кольору, номер кузову [NUMBER] будь які обтяження, заборони та застави відсутні (а.с.23). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] будь які обтяження, заборони та застави відсутні (а.с.24,25), що також підтверджується розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень від 07.11.2019 р.(а.с.119), розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень від 28.09.2021р. (а.с.120), розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень від 28.09.2021р. (а.с.121), розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень від 28.09.2021р. (а.с.122). Судом встановлено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 08.10.2021 рік відсутня інформація про арешт стосовно транспортного засобу марки NISSAN, модель 350 Z, 2005 року випуску, [NUMBER] , про що вказано в листі № 31/4-1244-26аз від 07.10.2021 року наданого начальником ТСЦ МВС № 1244 (а.с.124). 10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» укладено Договір факторингу № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги на позичальника за зобов`язаннями, передбаченими Кредитним договором № 945/08-375.САФ від 23 квітня 2008 року, перейшло до ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» (а.с.58-61). Витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна № Р197836 від 09.10.2021 року встановлено, що 12.05.2008 зареєстровано приватне обтяження за реєстраційним номером 7160656 на підставі-договору факторингу, серія та номер, б/н, виданий 10.02.2020, видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (м. Київ) № 945/08-119.3АФ від 23.04.2008, об`єкт обтяження: інший транспортний засіб Nissan, модель 350Z номер об`єкта [NUMBER] номер державної реєстрації: [NUMBER] . Боржник « [PERSON] », обтяжував: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» термін дії до «22.10.2023» (а.с.125). 5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 577 Цивільного кодексу України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом п. 2 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок ведення державного реєстру), державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Пункт 4 Порядку визначає, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Так, згідно приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Отже, обтяження спірного транспортного засобу, зареєстроване востаннє 22.10.2018 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за договором застави є забезпечувальним. В свою чергу, як зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Така правова позиція узгоджується з рішенням Верховного суду України по справі справа № 761/3615/19,провадження 61-20681св19 від 05лютого 2020 року де зазначено : Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18. З урахуванням вказаного, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що Позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а тому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] придбала спірний автомобіль за платним договором купівлі-продажу транспортного засобу, і на час реєстрації права власності на даний автомобіль дуб-які обтяження були відсутні. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 79 ЦПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою. Відповідно ст. 317 ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Перелік підстав закінчення виконавчого провадження визначено ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Нормою ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Нормами ч.1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про існування невиконаних боргових зобов`язань [PERSON] та [PERSON] згідно з укладеним 10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ» Договором факторингу № Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги на позичальника за зобов`язаннями, передбаченими Кредитним договором № 945/08-375.САФ від 23 квітня 2008 року, перейшло до ТОВ «ГЕНЕЗИС ФІНАНСОВОЇ СВОБОДИ», суд приходить до висновку, що накладене обтяження обмежує позивача у праві володіння, користування та розпорядження, що призвело до того, що позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатися своїм правом на майно. Отже, враховуючи зазначені позивачем обставини та надані нею докази в обґрунтування позову в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем надано належні і допустимі докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» підлягає стягненню судовий збір на користь позивача [PERSON] у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Outcome: partial