Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

27.07.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.10.2011 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ФОП [PERSON], який діяв на підставі довіреності №11072501 від 25.07.2011 року) та [PERSON] уклали Договір №120373070 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Телефон мобільний Apple iPhone 4 32Gb Black Neverlocked. 11.10.2011 року [PERSON] для забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем виступив поручителем уклавши договір поруки №120373070 від 11.10.2011 року за клієнта в системі LeaseIT. Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (далі за текстом - Позивач). Згідно п. 1.1. Договору Клієнт (Відповідач [PERSON].) бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIТ, а Оператор LeaseIT (Позивач), зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмпектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору. Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг ІТ" від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті httр://www.lеasеіt.ua/соrp/асtіvіtіеs/опlіпе-рrоgrams.html і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeasеІТ. Правила є доступними для всіх Клієнтів на сайті http://www.lеаsеіt.ua/соrp/асtіvіtіеs/опlіпе-рrоgrаms.html. Пунктом 8.7. Договору Відповідач [PERSON] підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. Правил, Позивач надав Відповідачу [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання-передачі майна №120373070 від 11.10.2011 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 6510,00 грн. Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseIТ. Відповідачем [PERSON] обрано Пакет LeaseIТ Шістка1. Умовами пакету LeaseIТ є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) 16,67%; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 5; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIТ строку. Відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 6510,00 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 16,67% від загальної суми платежів; 5 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто, Відповідач [PERSON] мав сплатити перший платіж у розмірі 1085,00 грн. та ще 5 платежів по 1085,00 грн. Позивач зазначає, що на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2, Договору, у Відповідача [PERSON] перед Позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів. Позивач вказує, що він у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання Відповідачу [PERSON] згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач [PERSON] не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань. Структура грошових нарахувань та надходжень №2015070901 від 09.07.2015 відображає належні до виплати Відповідачем [PERSON] суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами Відповідачем [PERSON] Роз'яснюючи порядок здійснення розрахунку заборгованості позивач вказує, що останній стовпчик Структури є різницею між належними до сплати і фактично сплаченими сумами та відображає заборгованість Відповідача [PERSON] щомісяця наростаючим підсумком. Згідно Структури Відповідач [PERSON] сплатив лише 3975,00 грн. (в Структурі колонка "Оплата всього"), з яких на підставі ст. 534 ЦК України та п. 6.8. Правил зараховано: 708,46 грн. на погашення плати за прострочення щомісячних платежів (в Структурі колонка «Розподіл оплат. Штрафні санкції»).; 3266,54 грн. на погашення місячних орендних платежів (в Структурі колонка «Розподіл оплат. Місячний платіж»). В результаті розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] не погашена і становить 22257,27 грн., що складається з: 3243,46 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 19013,81 грн. плата за прострочення щомісячних платежів. Позивач зазначає, що добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань відповідачі не погоджуються, тому позивач звернувся до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів вказаний розмір заборгованості, оскільки відповідач [PERSON] є поручителем відповідача [PERSON], а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, п. 14.2. правил отримання ІТ-обладнання не передбачає нарахування 10% від суми боргу щомісячно, а лише передбачена разова сплата 10% від суми боргу. Крім того, представник зазначає, що нарахування неустойки на неустойку заборонено. Також обґрунтовуючи свої заперечення представник посилається на сплив строку позовної давності та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги відповідач не визнає, вважає їх надуманими, а проведений розрахунок боргу не вірним. Також відповідач вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено у зв'язку із закінчення строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.10.2011 року між позивачем (як оператором системи LeaseIT), в особі ФОП [PERSON], який діяв на підставі довіреності №11072501 від 25.07.2011 року, та відповідачем [PERSON] був укладений договір про отримання обладнання в системі LeaseIТ №120373070. За змістом договору його предметом є Телефон мобільний Apple iPhone 4 32Gb Black Neverlocked. Загальна сума платежу - 6510,00 грн. Умови платежу: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) - 16,67%; кількість місячних платежів крім першого - 5, щомісячно, рівними частинами. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 1.1. договору, клієнт бере участь в системі LeaseIT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT (позивач), зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу клієнту ІТ-обладнання обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Відповідно до п. 1.2. договору, порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невід'ємною частиною цього договору. Пунктом 8.7. договору відповідач підтвердив, що з правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п. 2.2. договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав відповідачу [PERSON] в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, що підтверджується актом приймання-передачі майна №120373070 від 11.10.2011 року. Пунктом 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 14.2. Правил, у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу, клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі 5 відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі 10 відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT. Суд не погоджується з позицією представника відповідача [PERSON] про те, що п. 14.2. Правил отримання ІТ-обладнання передбачена лише разова сплата штрафних санкцій у розмірі 10% від суми боргу, адже такий тариф передбачений у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу, при цьому нарахування платежу відбувалось кожного місяця. Стосовно посилання представника відповідача [PERSON] на те, що нарахування неустойки на неустойку заборонено, суд зазначає наступне. Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідач [PERSON] погодився з умовами договору про отримання обладнання в системі LeaseIT та Правилами отримання ІТ-обладнання, що засвідчив власним підписом. Тож, зокрема, відповідач [PERSON] погодився і з умовами визначеними п. 14.2. Правил щодо порядку здійснення розрахунків. Отже, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 22257,27 грн., розрахована позивачем та перевірена судом, яка складається з: - 3243,46 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; - 19013,81 грн. - штрафні санкції за прострочення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до положень ст.ст. 256, 257, 258, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням умов укладеного договору про тримання обладнання в системі LeaseIT, відповідач [PERSON] мав здійснити 5 наступних платежів: 1085,00 грн. до 20.11.2011 року; 1085,00 грн. до 20.12.2011 року; 1085,00 грн. до 20.01.2012 року; 1085,00 грн. до 20.02.2012 року; 1085,00 грн. до 20.03.2012 року. При цьому, як вбачається зі змісту Структури нарахувань та надходжень №201070901 від 09.07.2015 року, відповідач [PERSON] здійснив одну оплату по договору у розмірі 400,00 грн. у жовтні 2012 року та одну оплату по договору у розмірі 200,00 грн. у березні 2013 року. Із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 21.07.2015 року. Вказаними діями у відповідності до положень ст. 264 ЦК України відповідач [PERSON] перервав строк позовної давності, перебіг якої після переривань почався заново. За таких умов, строк позовної давності щодо основної суми боргу у розмірі 3243,46 грн. не сплинув, тож вимоги позивача про її стягнення є обґрунтованими та такими, що заявлені в межах строку позовної давності. Поряд з цим суд вважає за необхідне відмовити у стягненні штрафних санкцій в розмірі 19013,81 грн. з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України у зв'язку зі спливом строку позовної давності про що заявлено стороною у спорі. Так, зі змісту Структури нарахувань та надходжень №201070901 від 09.07.2015 року вбачається, що останнє переривання строку позовної давності відбулось у березні 2012 року, останні штрафні санкції були нараховані у листопаді 2013 року, а із позовом до суду позивач звернувся 21.07.2015 року. Вказане свідчить про сплив встановленого законом спеціального скороченого строку позовної давності за вимогами про стягнення штрафних санкцій в один рік на час звернення до суду з відповідним позовом, тож у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за Договором про отримання обладнання в системі LeaseIT, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки за клієнта в системі LeaseIT №120373070 від 11.10.2011 року. Спираючись на наявність вказаного договору позивач просить стягнути наявну суму заборгованості з відповідачів у солідарному порядку. Однак, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог спрямованих до поручителя, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Таким чином, умова договору поруки про дію договору поруки до моменту припинення дії договору про отримання обладнання в системі LeaseIT не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, При цьому, останнім кінцевим строком виконання основного зобов'язання щодо сплати п'ятого платежу був термін до 20.03.2012 року, а позивач звернувся до суду із позовом до поручителя лише 21.07.2015 року, тобто майже через три з половиною роки після настання строку виконання основного зобов'язання. За таких умову у задоволенні позову щодо поручителя слід відмовити у зв'язку з припиненням поруки на підставі положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, в зв'язку не пред'явленням кредитором позову до поручителя в установлений законом строк. Враховуючи все вище викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованості з компенсації вартості наданого обладнання у розмірі 3243,46 грн. з відповідача [PERSON], в решті вимог позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial