Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Компанії по продажу автобусних квитків через інтернет Busfor.ua про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що вона придбала у відповідача квиток на автобус сполученням Брно-Київ. У визначений час 11.03.2017 року вона знаходилася на зупинці автобусу, але автобус на зупинку не прибув. Як потім з"ясувалося, автобус зупинився на іншій зупинці, що не була визначена розкладом. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача щодо відшкодування завданої їй шкоди та відшкодування витрат на квиток, оскільки вона самостійно добиралася до м. Києва, але до цього часу кошти їй не повернуто, шкоду не відшкодовано. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов"язати компанію Busfor.ua повернути їй кошти за невикористаний квиток, а також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн. Ухвалою суду від 31.07.2017 року замінено неналежного відповідача на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю "І-Тревелс". Позивачка у судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, зобов"язати ТОВ "І-Тревелс" повернути їй кошти за невикористаний квиток, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10000, 00 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що, дійсно, позивачка придбала квиток на автобус в їх компанії. Розклад автобусу був визначений і не змінювався. Де саме знаходилася позивачка, йому невідомо, а всі люди, які придбали у них квитки, мали змогу сісти на автобус і доїхати до м. Києва. Вважає, що саме з вини позивачки сталася така ситуація. Також представник зазначив, що перевізник, задля уникнення непорозумінь, вважав за необхідне повернути позивачці кошти за невикористаний квиток, що і було зроблено Компанією. Але вважає, що жодної провини відповідача у тому, що сталося, немає, а тому і підстав для задоволення позову немає. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] у відповідача ТОВ "І-Тревелс" був придбаний квиток на автобус сполученням Брно-Київ (а.с.6-7). 11.03.2017 року позивачка, знаходячись на автобусній зупинці Опущена 227/4, у період з 11 до 12 години, не мала можливості сісти до автобуса, у зв"язку з його відсутністю у цей час та на тій автобусній зупинці. Позивачкою було з"ясовано обставини відсутності автобусу на автостанції, де їй повідомили, що зупинку його автобусу знаходиться в іншому місці. Через відсутність автобусу позивачка вимушена була добиратися до м. Києва іншим шляхом. Після повернення до м. Києва позивачка звернулася до відповідача із вимогою повернути грошові кошти за невикористаний квиток та відшкодувати завдану їй моральну шкоду, але на момент подачі позову до суду кошти повернуто не було, що і стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов"язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов"язками наділені обидві сторони договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як встановлено при розгляді справи, сторони фактично уклали Договір про надання послуг, позивачка у повному обсязі виконала умови Договору, сплативши вартість квитка, а відповідач при цьому умови Договору порушив, свої зобов"язання не виконав, послугу щодо перевезення не надав. Але при цьому слід також зазначити, що грошові кошти у розмірі 1490, 00 грн. відповідачем було повернуто позивачці, що підтверджується відповідною відомістю (а.с. 37), а тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про повернення коштів за невикористаний квиток немає, а тому у цій частині суд позовні вимоги залишає без задоволення. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності вини у діях відповідача, оскільки даний факт не був доведений належними доказами. Крім того, факт повернення позивачці грошових коштів суд вважає доказом того, що відповідач свою вину у невиконанні зобов"язань перед позивачем визнав у повному обсязі. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, внаслідок невиконання умов Договору відповідачем, позивачка [PERSON] отримала моральні страждання, що виразилися у тому, що вона опинилася без квитка у чужій країні, не знаючи мови та не маючи коштів на придбання іншого квитку для того, щоб доїхати додому, що вплинуло на її психологічний стан та потягло розлад здоров"я, моральні страждання, відмова відповідача своєчасно вирішити питання відшкодування завданої шкоди також негативно вплинуло на психологічний стан позивачки. Але при цьому суд вважає, що розмір шкоди, зазначений позивачкою, є завищеним і становить 1500, 00 грн., який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial