Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

30 серпня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» (АТ «ЗАПОРІЖГАЗ») та ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» про захист прав споживача шляхом визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просили визнати протиправними дії відповідачів щодо присвоєння особових рахунків на оплату за газ в квартирах, скасувати нарахування оплати за газ, який в підготовчому судовому засіданні уточнили та доповнили вимогами щодо визнання протиправними дії відповідачів з припинення газопостачання квартири позивачки [PERSON] , із зобов`язанням за власний рахунок, відновити газотранспортну систему з постачання газу до квартири, стягнути моральну шкоду та судові витрати. В обґрунтування\~позову з\~уточненнями,\~зазначили,\~що позивачі\~є членами\~житлово-будівельного\~кооперативу «ВЕСНА-2»,\~який з\~2013\~року є\~колективним споживачем\~газу за\~договором №\~187\~від 01.12.2013р.\~На підставі\~листа голови\~ЖБК «ВЕСНА-2»\~з посиланням\~на протокол\~загальних зборів\~членів кооперативу\~від 21.02.2015\~р.,\~змінено правовідносини\~з постачання\~газу,\~шляхом переведення\~АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» позивачів\~на прямі\~договори,\~присвоєно особові\~рахунки \~квартирі позивачки\~1\~за №\~129\~-\~№ [NUMBER] ,\~квартирі позивачки\~2\~за №\~132\~№ 0600486946.\~З 01.09.2015\~р.\~оплату за\~постачання газу\~здійснює відповідач\~2\~-ТОВ\~«ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ»,\~за особовими\~рахунками присвоєними\~ПАТ«ЗАПОРІЖГАЗ».\~Згадане рішення\~загальних зборів\~від 21.02.2015\~р.,\~як підставу\~переведення на\~прямі договори\~скасовано рішенням\~Хортицького районного\~суду м.\~Запоріжжя 07.04.2016\~р.\~по справі\~№ 337/5439/16ц.\~У зв`язку\~з чим,\~неодноразово звертались\~до відповідачів\~з проханням\~здійснити перерахунок\~оплати за\~газ.\~За відсутності\~підстав для\~переходу на\~прямі договору,\~позивачі вважають,\~що відповідачі\~самовільно визначили\~правовідносини,\~що порушує\~їх права\~та інтереси,\~вільне волевиявлення\~учасника правочину\~за ст.\~203\~ЦК.\~Після подання\~позову,\~в будинку\~позивачів було\~припинено постачання\~газу,\~яке на\~їх думку\~здійснено без\~будь яких\~причин.\~Як повідомили\~позивачу 1\~за телефонним\~номером [NUMBER] ,\~в її\~квартирі був\~витік газу,\~однак особу\~яка повідомила\~про витік\~газу не\~встановлено,\~особу,\~яка встановила\~поломку зламаного\~хвостовика,\~та замінила\~його,\~також не\~повідомлено.\~12.09.2019\~р.\~шляхом незаконного\~втручання в\~систему газопостачання\~будинку,\~до газової\~мережі будинку,\~представниками відповідача\~2\~вирізано частину\~газопровідної труби\~та встановлено\~пломбу.\~ У\~зв`язку з\~чим,\~в квартирах\~№ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] ,\~ [NUMBER] \~відсутнє газопостачання.\~Керівник ЖБК\~«ВЕСНА-\~2»\~повідомив про\~відсутність будь\~якої інформації\~з даного\~приводу,\~так як\~до нього\~ніхто \~з відповідачів не звертався з даним питанням. У зв`язку з чим, позивачу 1, було завдано моральної шкоди, так як їй та її родині, довелося змінити звичайний спосіб життя. Щодо скасування нарахування оплати за газ, вказали про суперечність тарифів, що зазначені в розрахунку заборгованості за газ, доданих до відзиву у сумі 5,96 грн. та тим, що зазначені у повідомленні про сплату за газ в сумі 6,879 грн. Окрім того, вказані відповідачем тарифи, були скасовані рішенням окружного адміністративного суду м. Києва 04.03.2019 р. по справі № 826/9665/16. Із посиланням на висновок ВП Верховного суду від 16.01.2019 р., вважає, що відповідач повинен здійснити перерахунок оплати за надані послуги. Просили визнати протиправним дії відповідачів з присвоєння з 01.05.2015 р. особових рахунків на квартиру [ADDRESS] та [INFO] , зобов`язати відповідачів скасувати нарахування оплати за газ квартири [NUMBER] та [NUMBER] , визнати протиправними дії відповідача 2 з припинення газопостачання до квартири [ADDRESS] та зобов`язати відновити його за власний рахунок, стягнути з відповідачів солідарно, моральну шкоду на користь позивача 1, стягнути судові витрати 03 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання. 22 жовтня 2019 року відповідач 2, в особі представника [PERSON] , надав суду відзив, в якому виклав заперечення проти позову, зазначивши, що на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р., з 01 липня 2015 року АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» виконує функції з розподілу природного нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої ліцензії серії АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи, а ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримало ліцензію на діяльність з постачання природного газу. Постачання природного газу споживачам, здійснюється на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається на підставі типового договору, з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора і постачальника, і не потребує двостороннього підписання. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок за поставлений природний газ. 22.05.2015 року на адресу АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» надійшов лист від 22.05.2015 р. № 27 від голови правління ЖБК «ВЕСНА-2» з проханням перевести мешканців будинку [ADDRESS] на індивідуальний облік за спожитий газ з 01.06.2015 р., до якого додано протокол № 3 від 21.02.2015 р. загальних зборів ЖБК «ВЕСНА-2», в якому 110 осіб проголосувало з даного питання. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2016 р. по справі № 337/5439/16-ц визнано незаконним зазначене рішення, однак воно стосується договорів з КП «Водоканал». З 01.07.2015 р. постачання природного газу населенню здійснювало ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» у зв`язку з чим, у АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» виникла необхідність у розірванні укладених раніше договорів. Незгоди у приєднанні до умов договору, від мешканців будинку не надходило. Щодо скасування постанови КМУ від 27.04.2016 р. № 315, зазначає про обізнаність з даним фактом, однак вважає, що обов`язку у ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» здійснювати перерахунок тарифів для споживачів - немає. Вказує про відсутність спору, невірно обраний спосіб захисту та втручанням у господарську діяльність суб`єкта господарювання, подання позову від 27.08.2019 р. зі спливом строку позовної давності. У задоволенні позову просив відмовити. 03 грудня 2019 року відповідач 1, в особі представника [PERSON] , надав суду відзив, в якому не визнав позовні вимоги, зазначив, що на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р. з 01 липня 2015 р. здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу, а з 01.11.2016 р. введено в дію Закон «Про ринок природного газу» від 09.0.42015р. № 329-VIII. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку, визначені кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. з 01 липня 2015 року АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» виконує функції кваліфікується як Оператор газорозподільної системи відповідно до отриманої ліцензії серії АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи. Договір на розподіл природного газу є публічним, укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, зо розміщений на офіційному сайті Регулятора. 22.05.2015 року на адресу АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» надійшов лист від 22.05.2015 р. № 27 від голови правління ЖБК «ВЕСНА-2» з проханням перевести мешканців будинку [ADDRESS] на індивідуальний облік за спожитий газ з 01.06.2015 р., до якого додано протокол № 3 від 21.02.2015 р. загальних зборів ЖБК «ВЕСНА-2», в якому 110 осіб проголосувало з даного питання. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.04.2016 р. по справі № 337/5439/16-ц визнано незаконним зазначене рішення, однак, як пояснив представник відповідач 1 в особі [PERSON] воно стосується договорів з КП «Водоканал». З 01.09.2015 року власнику кожної квартири в будинку [ADDRESS] , у АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було відкрито особовий рахунок для проведення нарахувань обсягів спожитого газу та надіслано заяву приєднання. Фактом приєднання є повернення підписаної заяви приєднання, або документально підтвердження спожитого газу. Від споживачів зазначеного будинку, заяв про незгоду у приєднання не надходило. Для забезпечення газопостачання, оператор здійснює технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках. Зазначає про відсутність спору та невірно обраний спосіб захисту. Оскарження дій по присвоєнню позивачам особового рахунку, вважає втручанням у господарську діяльність у АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», так як він присвоюється для ідентифікації споживача, є даними бухгалтерського обліку та не створює прав чи обов`язків для третіх осіб. З приводу відновлення газопостачання вказав наступе, що 11.09.2019 р. до АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» надійшла заявка щодо заміни хвостовика, на місці було виявлено витоки газу, тому з метою усунення аварійної ситуації було припинено розподіл природного газу, складено акт 11.09.2019р. з метою поновлення розподілу газу неодноразово були здійснені випробовування ГРМ на щільність повітря під тиском, але ГВРМ випробовування на щільність не витримала. Допуску в квартиру [ADDRESS] не було, тому поновлення розподілу газу не відбулося, позивачка сама створює перешкоди для поновлення розподілу газу. Щодо здійснення перерахунку після скасування постанови КМУ від 27.04.2016 р. № 315, зазначає про відсутність обов`язку здійснювати перерахунок, та правову невизначеність з даного питання. Просить відмовити у задоволенні позову, застосувати строк позовної давності до вимог про присвоєння особових рахунків та скасування нарахувань щодо оплати за газ. 11 грудня 2019 року\~за заявою відповідача, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено [PERSON] . 4 лютого 2020 року, за заявою позивача витребувані докази на підтвердження обставин по справі, а саме: у АТ "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ЗАПОРІЖГАЗ» витребувано акт приймання в експлуатацію системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» та акти згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 "Газопостачання", затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23 квітня 2001 року № 101.; експлуатаційний технічний паспорт системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» (із зазначенням основних технічних характеристик об`єктів систем газопостачання, а також дані про їх ремонт, реконструкцію, заміну обладнання тощо) з додаванням всіх наявних схем; паспорт технічний газопроводу ЖБК «ВЕСНА-2» з додаванням всіх наявних схем; результати перевірки спеціальними приладами органолептичними методами відповідно до вимог ГОСТ 22387.5-77 "Газ для коммунально-бытового потребления. Метод определения интенсивности запаха" інтенсивності запаху газу в будинку 11.09.2019 р., 12.09.2019 р., 16.09.2019 р., 17.09.2019 р., 23.09.2019 р., 25.09.2019 р.,26.09.2019 р.,30.09.2019 р., 02.10.2019 р., 03.10.2019 р., в тому числі інтенсивності запаху, виявленого газу працівниками АТ«ЗАПОРІЖГАЗ»11.09.2019 р.; підтверджуючі документи витоку газу працівниками у АТ«ЗАПОРІЖГАЗ»11.09.2019 р. в будинку по [ADDRESS] ,; договір на технічне обслуговування системи газопостачання будинку; наряд-допуск і спеціальний план виконання газонебезпечних робіт в будинку по [ADDRESS] - 11.09.2019 р. із зазначенням послідовності проведення робіт; розташування працівників; потреба в механізмах і пристроях; заходи, що забезпечують безпеку проведення робіт; особи, відповідальні за проведення кожної газонебезпечної роботи, за загальне керівництво і координацію робіт, для своєчасної підготовки до роботи; схему із зазначенням місця і характеру роботи до плану виконання газонебезпечних робіт будинку по [ADDRESS] і наряду-допуску 11.09.2019 р. ; інформацію, чи змінився робочий тиск газу в газопроводі по стояку квартир [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , 141 в будинку [ADDRESS] після 11.09.2019 р. ; інформацію про особу, яка здійснює технічне обслуговування та технічне обстеження системи газопостачання будинку [ADDRESS] , за період з 01.01.2019 р. по даний час; інформацію щодо способу прийняття заявки на витік газу в будинку [ADDRESS] , 11.09.2019 р. (номер телефонного дзвінка з якого прийнято заяву, прізвище ( П.І.Б.) особи яка звернулась, тощо); оригінал журналу обліку заявок на технічне обслуговування газового обладнання АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», який розпочато 21.06.2019 р. для огляду в судовому засіданні; заявка до АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» щодо необхідності заміни хвостовика від 11.09.2019 р. в будинку [ADDRESS] , з актом приймання-передачі зламаного хвостовика керівним (відповідальним) особам ЖБК «ВЕСНА - 2» та актом про виконання робіт по заміні зламаного хвостовика; акт про відключення 11.09.2019 р. від постачання природного газу до квартири [ADDRESS] ; інформацію про причину часткового підключення газу до квартир [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [NUMBER] та часткового не підключення до квартир [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [ADDRESS] у жовтні місяці 2019 р. по теперішній час; повний текст первинного договору № 187 на постачання та приймання природного газу між ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» та ЖБК «ВЕСНА-2» з додатками, додатковими угодами, як невід`ємними частинами до нього, також договору з додатками та додатковими угодами, між ЖБК «ВЕСНА-2» та ПАТ«ЗАПОРІЖГАЗ» на відшкодування за бухгалтерський облік та інше, яке здійснював ЖБК «ВЕСНА-2» до 01.05.2015р.; інформацію про процедуру розірвання договорів зазначених у п.16 у ТОВ "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" витребувано: розгорнутий помісячний розрахунок тарифу з економічним обґрунтуванням, з зазначенням всіх складових цього тарифу на всі послуги, за яким здійснювалось нарахування плати за газ особових рахунків № 0600486943, № 0600486946 з 01.05.2015р. по теперішній час; нормативно правові акти, якими затверджено тарифи за споживання природного газу з 01.05.2015 р. по теперішній час, на підставі яких здійснювалось нарахування плати за газ особового рахунку № [NUMBER] , № [NUMBER] з 01.05.2015р. по теперішній час; акт приймання в експлуатацію системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» та акти згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 "Газопостачання", затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23 квітня 2001 року № 101; експлуатаційний технічний паспорт системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» із зазначенням основних технічних характеристик об`єктів систем газопостачання, а також дані про їх ремонт, реконструкцію, заміну обладнання тощо) з додаванням всіх наявних схем; паспорт технічний газопроводу ЖБК «ВЕСНА-2» з додаванням всіх наявних схем; повний текст всіх договорів з додатками, додатковими угодами, як невід`ємними частинами до них укладених між юридичною особою ЖБК «ВЕСНА-2» та ПАТ«ЗАПОРІЖГАЗ» та ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» після 01.05.2015р. по теперішній час. Витребувано у ЖБК "ВЕСНА-2": акт приймання в експлуатацію системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» та акти згідно з вимогами ДБН В.2.5-20-2001 "Газопостачання", затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23 квітня 2001 року № 101; експлуатаційний технічний паспорт системи газопостачання ЖБК «ВЕСНА-2» (із зазначенням основних технічних характеристик об`єктів систем газопостачання, а також дані про їх ремонт, реконструкцію, заміну обладнання тощо) з додаванням всіх наявних схем; паспорт технічний газопроводу ЖБК «ВЕСНА-2» з додаванням всіх наявних схем. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання за заявою представника відповідача 1 про застосування до позивачів та їх представника Адвоката Коломоєць І.В. заходів примусового впливу у вигляді накладення штраф,. Представник третьої особи ЖБК «ВЕСНА-2» відзив на позов не надала. 14 січня 2020 року третя особа [PERSON] надав суду відзив, в якому зазначив , що позов вважає обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою від 18 березня 2020 р., за клопотанням представника позивачів, у ЗАПОРІЖГАЗЗБУТ» витребувано розрахунок оплати за нормою споживання оплати за газ з зазначенням формули розрахунку (що затверджені постановами КМУ) із зазначенням нормативно правових актів на підставі яких здійснювались розрахунки норми оплати за споживання газу, за якими здійснювалось нарахування плати за газ особових рахунків № 0600486943 та № 0600486946 з 01.05.2015р. по теперішній час; витребувано з Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу №337/5439/16ц за позовом [PERSON] до ЖБК «ВЕСНА-2» про скасування рішень загальних зборів кооперативу ЖБК «ВЕСНА-2» Ухвалою суду від 18 березня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду у судовому засіданні. Під час судового розгляду позивачі заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивачів вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів на користь позивачів понесені судові витрати на правничу допомогу. Представник відповідача 1 - АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», в судовому засіданні підтримав заперечення проти позову, додатково пояснив, що з 01.09.2015 р. (з 01.06.2015р.) АТ«ЗАПОРІЖГАЗ», не здійснює послуг з газопостачання, але договори з ЖБК «ВЕСНА-2» не розірвані. Постановою національної комісії у сфері енергетики від 30.09.2015 р. № 2500 затверджено типовий договір з побутовими споживачами газу, на підставі якого здійснюється постачання газу побутовим споживачам. Вважає, відключення позивача від газопостачання відбулося у законний спосіб та не поновлене саме з вини [PERSON] , яка не забезпечила допуск до квартири. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Крім того, на поставлені питання зазначив, що 11.09.2019 р. заявку на запах газу дала бригада АТ«ЗАПОРІЖГАЗ», яка виїхала до будинку позивачів на плановий огляд хвостовика, у зв`язку з чим і було припинено газопостачання по стояку будинку в якому проживає відповідач 1, було складено акт. Яким прибором вимірювалася наявність витоку газу, на якій підставі замінено хвостовик, за чиї кошти пояснити не зміг. При цьому представників кооперативу не було, про заміну хвостовика кооператив не повідомляв та не отримував повідомлень. Про проведення планових робіт в будинку, голову кооперативу та його мешканців за 5 днів не попереджали, також як саме АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» стало відомо про зламаний хвостовик, пояснити не зміг. Витребувані судом документи надати не зміг, у зв`язку з їх відсутністю. На якій підставі АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» здійснював ремонт та реконструкцію системи газопостачання будинку, в якому проживають позивачі, а також джерело отримання персональних даних осіб, яким присвоєні особові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , пояснити не зміг. Також представник не зміг пояснити про наявність чи відсутність цивільно-правових відносин з ЖБК «ВЕСНА-2». Система газопостачання житлового будинку [ADDRESS] в експлуатацію АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» не приймалася, експлуатаційний технічний паспорт та паспорт газопроводу будинку відсутні. Технічні документи системи газопостачання будинку у АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» відсутні. На запитання про правові підстави, наявності проекту та технічних документів на реконструкцію системи газопостачання будинку, в якому проживають позивачі, працівниками АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» заміна крану вводу на газопроводі, пуск газу в газове обладнання житлового будинку з мешканцями, яка виконана у відповідності до наряду допуску № 976/1 від 23.09.2019 р. бригадою № 3 під керівництвом майстра [PERSON] , пояснити також не зміг, вказав що з приводу реконструкції, наявний тільки наряд-допуск. Щодо відсутності підпису споживача на акті про припинення розподілу природного газу від 11.09.2019 р. також не зміг нічого пояснити. Представник відповідача 2 ТОВ «Запоріжгаз збут» в судовому засіданні також підтримав заперечення проти позову, вказав що з 01.07.2015 р. постачання газу до помешкання позивачів здійснюється ТОВ «Запоріжгаз збут». Для уникнення без договірного споживання газу мешканцями будинку, було здійснено укладення договору. Просить у задоволенні позову відмовити. На поставлені питання з приводу надання розрахунку заборгованості оплати за спожитий газ позивачами, вказав про надання фінансового стану за особовими рахунками № 0600486943 та № 0600486946. В експлуатацію чи обслуговування система газопостачання житлового будинку [ADDRESS] не приймалась, технічний паспорт газопроводу та експлуатаційний технічний паспорт на будинок - відсутні. Про цивільно-правові відносини з ЖБК «ВЕСНА-2» нічого не відомо, тобто витребувані судом документи надати не зміг. Щодо ненадання витребуваного ухвалою суду 18.03.2020 р. розрахунку оплати за газ з зазначенням формули розрахунку, також нічого пояснити не зміг. Представник третьої особи ЖБК «ВЕСНА-2» при розгляді справи проти позову заперечувала, вказала про відсутність будь яких документів на експлуатацію та обслуговування будинку [ADDRESS] , в тому числі і щодо газопостачання будинку. Проти скасування протоколу загальних зборів членів ЖБК «ВЕСНА-2» від 21.02.2015 р. щодо переходу на прямі договори з АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» не заперечувала. Свої заперечення обґрунтувала негативним ставленням мешканців будинку до позивачів, які постійно звертаються з позовами до ЖБК, що тягне додатковий час та витрати. Третя особа [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть [NUMBER] . Вислухавши пояснення учасників провадження, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Правовідносини, які склалися між учасниками справи, за своїм змістом є цивільними. Їх регулювання здійснюється Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~30.09.2015\~№ 2494 (далі Кодекс газорозподільних систем), Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП\~від 30.09.2015\~№ 2496 зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є побутовими споживачами природного газу в будинку [ADDRESS] , без індивідуальних лічильників газу. В квартирі позивача 1 [PERSON] , за № 129 зареєстровано чотири особи, а в квартирі позивача 2 [PERSON] , за № 132 три особи. До 01.05.2015 року споживали газ через колективного споживача Житлово-будівельний кооператив «ВЕСНА-2», розрахунки також велись через кооператив. 25.05.2015 р. до АТ "ЗАПОРІЖГАЗ" від голови правління ЖБК «ВЕСНА-2», надійшла заява про перехід мешканців будинку на прямі договори з ПАТ "ЗАПОРІЖГАЗ", із наданням протоколу загальних зборів ЖБК «ВЕСНА-2» від 21.02.2015 р., на підставі якого, квартирі [ADDRESS] (позивача 1) присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , а квартирі [ADDRESS] (позивача 2) особовий рахунок № [NUMBER] . На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467-VI від 08.07.2010 р., з 01.07.2015 р. виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. В зв`язку з чим, з 01.07.2015 р. АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» виконує функції з розподілу природного газу відповідно до ліцензії АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної система, а ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» забезпечує діяльність з постачання природного газу, на території міста Запоріжжя. 07 квітня 2016 р. рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі № 337/5439/16-ц, яке набуло законної сили 25.08.2016 р., скасовано протокол загальних зборів ЖБК «ВЕСНА-2» від 21.02.2015 р., яким прийнято рішення про перехід мешканців будинку на прямі договори з ПАТ "ЗАПОРІЖГАЗ. Після звернення до суду з даним позовом, позивачу 1 - [PERSON] , 11.09.2019 року представниками АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було припинено газопостачання до квартири [ADDRESS] . Надаючи правову оцінку позиціям учасників справи та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходить з такого. Кодексом визначено, що оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, у тому числі правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем врегульовано «Кодексом газорозподільних систем», затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 р, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015р. У відповідності із пунктом 3 першої глави 1 розділу Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 року № 2496 затвердила Правила постачання природного газу, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827. Правила постачання природного газу регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Згідно розділу 3 вищезазначених Правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником Договору постачання природного газу побутовим споживачам ( далі Договір) та дотримання його умов. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Як встановлено п. 1.2 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1386/27831, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України.. Відповідно до п. 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ, згідно п.5 Глави 6 Розділу 5 в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Пунктом 7 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання споживачів до умов договору розподілу природного газу є, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» та/або документально підтверджене споживання природного газу. Також, згідно до пункту 3 глави VI підпункту 5 Кодексу газорозподільних систем затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року (надалі Кодекс), у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. За доводами представників відповідачів, не спростованими з боку позивачів - на адресу АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» від споживачів будинку [ADDRESS] не надходило заяв про незгоду у приєднанні до умов договору розподілу природного газу, про що зазначено у листі від 21.10.2016р. №Zp-ЛВ-10828-1016, який надіслано [PERSON] на її запит від 15.09.2016р У відповідності до ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої. Для забезпечення безперервності та безпеки газопостачання оператор газорозподільної системи здійснює технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках. Види робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в нафтогазовому комплексі. Представник оператора газорозподільної системи має право доступу до житла, іншого об`єкта нерухомого майна для здійснення технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в такому будинку в порядку обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання, встановленому законодавством. Ремонт внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках (крім робіт, які входять до технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання в житлових будинках) здійснюється за рахунок власників (співвласників) такого житлового, у тому числі багатоквартирного, будинку відповідно до кошторису, поданого оператором газорозподільної системи або іншим суб`єктом господарювання, який має дозвіл на проведення таких робіт, та затвердженого власником (співвласниками) будинку. Постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Договір про постачання природного газу укладається лише в разі наявності у споживача або його постачальника договору про розподіл природного газу з відповідним оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи має право відмовити споживачу або його постачальнику в укладенні договору про розподіл природного газу виключно з підстав, визначених у статті 19 Закону України "Про ринок природного газу". Позовні вимоги щодо скасування особових рахунків за № 0600436943 та № 0600486946, та нарахування оплати за газ, не підлягають задоволенню з огляду на те, що вони не сприяють ефективному відновленню порушеного права, відсутній спір, який виключає можливість судового захисту позивача, оскільки відсутнє право, що підлягає такому захисту. Саме по собі ведення підприємством бухгалтерського обліку не створює і апріорі не може створювати чи змінювати права та обов`язки третіх осіб. Особи, які володіють нерухомістю або проживають в квартирі за договором найму, зобов`язані платити за комунальні послуги (ЖКП). Контроль і проведення операцій проводитися за допомогою особових рахунків унікальних номерів для ідентифікації споживачів. Особовий рахунок це власний ідентифікатор за яким між споживачем та організацією що надає житлово-комунальні послуги проходить розрахунок. Тобто особовий рахунок за сплату комунальних платежів можна порівняти із власним рахунком у банку. \~ \~ \~ \~ Володіння особовим рахунком не дає переваг по відношенню до права власності або користування житлом у порівнянні з іншими співвласниками або зареєстрованими мешканцями квартири. Але особа, за якою закріплений цей номер, відповідає за оплату ЖКП, і за наявності заборгованості претензії в першу чергу будуть направлені саме їй. Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця. Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] та № [NUMBER] , відкритий на [PERSON] в АТ "ЗАПОРІЖГАЗ" та в ТОВ "ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ" є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і скасування з цього внутрішнього господарського документа будь-яких нарахованих сум є правом кредитора, тобто відповідачів. Присвоєння зазначених особових рахунків, є лише частиною бухгалтерського обліку, тому оскарження присвоєння особового рахунку, який хоч і встановлює обов`язок споживача у добровільному порядку сплатити вартість спожитого газу, проте у разі відмови побутового споживача від сплати вартості спожитого газу, газопостачальна організація звертається з позовом до суду та має право припинити постачання газу після прийняття судом рішення на користь газопостачальної організації. Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачами способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахованої плати та нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного право відношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги. (Постанова ОП ВС від 10.10.2019 року справа № 320/8618/15-ц, провадження № 61-4393сво18). Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. Отже, скасування особових рахунків не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, а скасування присвоєння нарахування оплати за газ, не є належним способом захисту прав, оскільки складення зазначених документів уповноваженими особами не свідчить про порушення прав споживачів газу, а є підставою для подальшого звернення постачальника газу для населення з відповідним позовом до суду. При цьому суд не робить оцінку питанням щодо правомірності використання при відкритті особових рахунків відповідачами персональних даних позивачів та членів їх родини у відповідності до вимог ЗУ «Про захист персональних даних», оскільки зазначені обставини не були зазначені позивачами на обґрунтування заявлених позовних вимог, що в подальшому їх не позбавляє права зверненню до суду з самостійними вимогами. Щодо правомірності відключення газопостачання, суд зазначає наступне: 11 вересня 2019 року до будинку [ADDRESS] , було викликано аварійну службу в зв`язку з запахом газу. Того ж дня, через витік газу на наземному газопроводі, для ліквідації аварійної ситуації, були здійснені ремонтні роботи, шляхом демонтажу крану вводу Ду 32 мм (зламаний хвостовик) встановлено заглушку та пломбу с52362555, з відключенням газопостачання по стояку квартир 109, 113, 117, 121, 125, 129, 133, 137, 141. Представниками АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» складено акт по припинення розподілу природного газу за наявності витоку газу від 11.09.2019 р., без підпису та відмітки споживача. Відключення здійснено без належного попередження та повідомлення позивача [PERSON] . З 01 липня 2015 року АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на підставі ліцензії з розподілу природного нафтового газу і газу (метану) вільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, серед суб`єктів ринку природного газу, АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» кваліфікується як оператор газорозподільної системи. Відповідно до пункту 1 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Матеріали справи не містять підтвердження жодної з перелічених підстав для припинення газопостачання в квартиру [ADDRESS] . Суд відхиляє посилання представника АТ «АПОРІЖГАЗ», на припинення постачання газу у відповідності до п. 1 глави 7 Кодексу, так як він передбачає припинення газопостачання у випадку визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи, та/або ліквідація наслідків аварії спричиненої надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;докази ліквідації наслідків аварії та проведення ремонтно-відновлювальних робіт також не надані, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для припинення газопостачання до квартири [ADDRESS] . Частиною 2 Глави 2 Розділу I Кодексу ГРС встановлено, що оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу. Пунктом 2 частини 3 цієї глави, до основних функцій газорозподільної системи та Оператора ГРМ відноситься також забезпечення оперативно-диспетчерського управління ГРМ та планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт на об`єктах ГРМ з урахуванням вимог охорони праці та техніки безпеки. Частиною 4 Глави 1 Розділу III Кодексу ГРМ також встановлено, що оператор ГРМ повинен забезпечити попереджувальні заходи безаварійної експлуатації газорозподільних систем, а саме комплекс робіт, що виконується на підставі результатів технічного огляду або технічного обстеження газорозподільних систем, з метою забезпечення її подальшого безаварійного експлуатування шляхом проведення технічного обслуговування, поточного або капітального ремонтів. У разі виникнення аварійної ситуації Оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи. Главою 5 Розділу III Кодексу ГРМ врегульовано порядок визначення межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності. Зокрема, у ч.ч. 4, 6 зазначено, що якщо до ГРМ підключені газові мережі, які не належать жодній особі та через які природний газ розподіляється суб`єктам ринку природного газу, такі газові мережі в установленому законодавством порядку мають бути передані в користування Оператору ГРМ, до газорозподільних систем якого підключені зазначені газові мережі. Локалізація та ліквідація аварійних ситуацій внутрішньобудинкової системи газопостачання та дворових газопроводів побутового споживача, які можуть призвести до нещасного випадку, здійснюються аварійно-диспетчерськими службами Оператора ГРМ цілодобово та за його рахунок. Окрім того, з частини 9 Розділу XІІІ Кодексу ГРМ вбачається, що у разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, Оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що підтримання газорозподільної системи у належному стані, забезпечення планово-профілактичних і аварійно-відновлювальних робіт, на відновлення належної роботи газорозподільної системи покладені саме на Оператора ГРМ, тобто на АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» Зазначене свідчить, що відключення помешкання [PERSON] від газопостачання відбулося із порушенням чинного законодавства, а обов`язок по відновленню належної роботи внутрішньо будинкової системи газопостачання, до квартири [PERSON] , лежить на АТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Позивачем при уточненні позовної заяви були висунуті вимоги до «ЗАПОРІЖГАЗЗБУТ» щодо визнання протиправності дій з припинення газопостачання квартири [ADDRESS] , аналогічних вимог до АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» заявлено не було, однак під час розгляду справи по суті, встановлено, що припинення постачання газу до помешкання [PERSON] здійснено представниками АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», тобто, обставину щодо припинення газопостачання саме представниками АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» «не оспорюється та не заперечується відповідачем 1. тобто зазначені вимоги висунуті до неналежного відповідача, а т ому підстав для задоволення суд не вбачає. У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Будучи монополістами у сфері надання послуг з газопостачання, відповідачі не повинні зловживати своїми правами, відключення споживача від газопостачання можливе лише при наявності законних підстав. В матеріалах провадження наявна копія матеріалів з Журналу обліку заявок на технічне обслуговування (ремонт) газового обладнання, з якого запис щодо будинку [ADDRESS] зроблений під № 117/1, зміст заявки запах газу, особа, яка прийняла заявку є [PERSON] . Оригінал Журналу обліку заявок для огляду у судовому засіданні не наданий. Пояснень щодо нумерації заявки, яка викликає певні сумніви, представник відповідача суду не надав. Крім того, як вбачається з наданих суду Акту про припинення розподілу природнього газу від 11.09.2016 року сама [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] здійснювали припинення та відключення газопостачання. Разом з тим, зазначений Акт не підписаний Споживачем, доказів відправки копії Акту споживачеві суду не надано. Послідуючі Акти щодо планового випробування містять відомості щодо відсутності доступу до кв.129, при цьому причина відсутності такого доступу (відсутність мешканців, активні перешкоди у допуску, тощо) не зазначені взагалі, жодних доказів повідомлення споживача про плановість таких дій суду не надавалося взагалі, клопотань про допит клопотань про виклик та допит у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та інших працівників АТ «ЗАПОРОЖГАЗ», якими було складено зазначені акти не надходило, перевірити правдивість обставин, зазначених у Акті, суд позбавлений можливості, а тому зазначені докази не можуть бути прийняті судом до уваги на беззаперечне підтвердження законності дій з боку відповідача. Крім того, як вбачається зі змісту наряду-допуску № 916 від 11.09.2019 року на виконання газонебезпечних робіт, про виконання зазначених робіт необхідно було попередити мешканців про початок таких робіт, не пізніш ніж за 5 днів до початку. Наступні наряди допуску № 976/1 від 23.09.2019, 30.09.2019, тощо, містять аналогічні приписи, доказів про повідомлення мешканців будинку, у тому числі і позивача [PERSON] , суду не надано. Суд вважає, що АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» припиняючи газопостачання до квартири [PERSON] , залишив поза увагою те, що споживачі є слабкою стороною в даних правовідносинах та підлягають правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності та не вчинив активних жодних дій, направлених на відновлення газопостачання споживачеві до теперішнього часу . Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зобов`язання АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» поновити розподіл газу до зазначеної квартири позивача, без визнання дій протиправними, оскільки не заявлення [PERSON] окремої вимоги про визнання незаконності дій не позбавляє позивача вимагати захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо відновлення первісного стану. Крім того, відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі статтею 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Правовідносини сторін у справі стосуються забезпечення оператором ГРМ, тобто АТ«ЗАПОРІЖГАЗ» побутових потреб населення як споживачів природного газу. Відповідно до положень Кодексу газорозподільних систем, статті 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу (оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, постачальник, споживач), які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно з законом. Відповідно до аб. 1 підпункту , пункту 2, розділу XI Кодексу, до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належать безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу; За підпунктом 2, пункту 6, розділу XI, У разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, Оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду; Отже, відповідальність газопостачального та газорозподільного підприємства щодо відшкодування шкоди, у тому числі моральної шкоди, передбачено нормами законодавства України, яке регулює спірні правовідносини. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 360/723/16-ц (провадження № 61-22702сво18). Звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] вказувала на те, що протиправними діями відповідача 1, шляхом припинення газопостачання в її помешкання, квартиру за [ADDRESS] , в якій вона проживає з родиною, в тому числі з батьками пенсіонерами, у зв`язку з чим їй було завдано моральну шкоду. Так, з 11 вересня 2019 року та по день винесення рішення, позивачка не могла користуватися газом з вини АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», та, будучи особою з інвалідністю другої групи, була вимушена перелаштовувати свій спосіб життя, знаходити альтернативні засоби приготування їжі, позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, які суд оцінив в 10 000 грн. При цьому суд зазначає, що газові прилади і пристрої (плити, водонагрівачі, регулятори тиску тощо) використовуються споживачем з метою задоволення власних побутових потреб у газі, а тому безпідставне припинення газопостачання споживачу вказує на суттєве порушення та обмеження її побутових потреб, та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 210/4735/15-ц. Отже, суд погоджується з доводами позивача [PERSON] , що завдана їй моральна шкода від незаконних дій відповідача мала місце внаслідок душевних переживань, психологічного дискомфорту від порушення та обмеження її побутових потреб, натомість, суд визнає розмір морального відшкодування, заявлений позивачем, необґрунтовано завищеним, приймаючи до уваги час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені позивачем завищені та підлягають частковому задоволенню та приходить до висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди позивачеві [PERSON] та достатньою сатисфакцією зазначених ним моральних страждань є сума в 2000 грн. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» (згідно з яким споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав) позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача 1 за ч.6 ст.141 ЦПК України внаслідок задоволення позову підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн. Позовні вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписом п.2 частини другої ст.141 цього Кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Згідно положень с.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів розмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та ( або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару ( фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі ( складання позовної заяви, надання консультацій). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем 1, надано договір про надання правової допомоги за № 1608/01/2019 від 16 серпня 2019р., відповідно до якого, гонорар адвоката складається з вартості сум послуг, а оплата здійснюється за об`ємом та вартістю , що передбачена актом виконаних робіт (п. 4.2). гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку (п. 4.6). Надано також акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 18 000,00 грн. За приписами аб. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже враховуючи принципи пропорційності та розмір задоволених позовних вимог на користь позивачки [PERSON] , суд приходить до висновку щодо стягнення на її користь судових витрати на правову допомогу в розмірі 3\~000грню За приписами аб. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача, а тому підстави для стягнення судових витрат на користь [PERSON] у суду відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial