Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на дитину в розмірі 25 984,00 грн. та неустойку за несплату аліментів у період з 01.05.2013 року по 25.02.2015 року в сумі 172 793,60 грн. В обґрунтування позову вказала, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13.12.2002 року з відповідача на її користь присуджено аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімального доходу громадян, починаючи з 11.12.2002 року і до повноліття дочки. Посилаючись на те, що відповідач умисно ухиляється від сплати присуджених аліментів, у зв'язку з чим вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 21.12.2010 року був засуджений за ч.1 ст.164 КК України, вказувала на утворення станом на 24.02.2015 р. заборгованості по аліментах у сумі 25 984,00 грн. та неустойки за несплату аліментів за період з 01.05.2013 року по 25.02.2015 року у сумі 172 793,60 грн., яку просила стягнути з відповідача в судовому порядку. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від "03" квітня 2015 р. позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 172 793 грн. 60 коп. В задоволенні решти позову відмовити. Вирішено питання розподілу судових витрат. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від "01" липня 2015 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, задоволено. Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від "03" квітня 2015 р. скасовано, а справу призначено до судового розгляду у загальному порядку. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позові та наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судові засідання 12.08.2015, 27.08.2015, 14.09.2015 не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що є докази в матеріалах справи, доказів поважності причин свого неприбуття в засідання до суду не подавав (а.с. 63, 73). В поданій заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилаючись на відсутність доходів, наявність захворювання хребта, а також те, що він намагався здійснювати часткову оплату аліментів, просив зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести повторний заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2002 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімального доходу громадян, починаючи з 11.12.2002 року і до повноліття дочки (а.с. 9). Згідно даних довідки-розрахунку Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ №28/0123 від 24.09.2014 року заборгованість відповідача по аліментам за період з 01.12.2008 року по 30.09.2010 року становить 8777,66 грн. та згідно довідки №28/0133 від 24.09.2014 заборгованість за період з 01.10.2010 року по 21.04.2013 року становить 17205,57 грн. (а.с. 17). Стосовно вимог про стягнення заборгованості по аліментам слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Враховуючи відсутність заяви відповідача як платника аліментів, поданої відповідно до ст. 187 СК України та спору між сторонами про розмір самої заборгованості, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по аліментам. Стосовно вимог про стягнення неустойки за несплату аліментів слід вказати наступне. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбачено ч.1 ст.164 КК Україні, а саме за умисне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, та призначено стягнення у виді 120 годин громадських робіт (а.с.6). Відповідно до наданого позивачем розрахунку неустойка за несплату відповідачем аліментів в період з 01.05.2013 року по 25.02.2015 року становить суму 172 793,60 грн. ((8 777,66 грн. + 17 205,57 грн.) х 1 % х 665 днів). Згідно положень ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Беручи до уваги, що [PERSON] офіційно не працює, хоча звільнився з роботи 30.08.2013 р. за угодою сторін, маючи заборгованість по аліментах за період з грудня 2008 року по квітень 2013 роки у сумі 25 983,23 грн., періодично з вересня 2014 року по лютий 2015 року направляв на імя [PERSON] переказом 7 платежів у розмірі по 50 грн., беручи до увагу наявні у відповідача хворобу хребта (порушення функції хребта ІІ ступеню), а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства, якими є справедливість та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), а також дотримання принципу співмірності, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, який підлягає стягненню з відповідача до фактичного розміру наявної заборгованості по аліментах, тобто до суми 25 000 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави судовий збір згідно вимог пп. 1) п. 1 ч. 2 ст. 47 до Закону України «Про судовий збір» (в редакція Закону України № 629-VIII від 16.07.2015) у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від його сплати.

Outcome: partial