Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та аліменти на дружину в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення трьох років сином [PERSON]. В обґрунтування позову зазначала, що з 31 січня 2004 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося. Вони хоча і проживають разом, проте подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вона самостійно виховує дітей, забезпечує їх усім необхідним, однак власних коштів для утримання дітей їй не вистачає. Відповідач [PERSON] добровільно належної матеріальної допомоги дітям не надає, згоди щодо утримання дітей між ними не досягнуто. Відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, аліменти нікому не платить, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться. У зв'язку з цим, вона вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу на утримання двох малолітніх дітей та дружини до досягнення молодшим сином трьох років. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, дали аналогічні пояснення, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у суді позов не визнав, проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що він надає матеріальну допомогу позивачу на утримання їхніх двох дітей. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що з 31 січня 2004 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні їхньої матері [PERSON] На даний час позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за молодшим сином [PERSON] до досягнення ним трьох років. Відповідач [PERSON], будучи працевлаштованим, маючи постійний дохід, належної матеріальної допомоги малолітнім дітям та дружині не надає. Домовленості щодо утримання дітей батьком між сторонами не досягнуто. Будь-яких доказів того, що батько дітей [PERSON] надає їм належну матеріальну допомогу, відповідачем суду не надано. За змістом положень ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 2 ст. 183 СК України встановлено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON], будучи працевлаштованою особою, добровільно матеріальної допомоги дружині та двом малолітнім дітям не надає, а також те, що загальний розмір аліментів, про стягнення яких заявлено позивачем, не перевищує ? частки заробітку (доходу) відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із відповідача [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved