Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та відповідно до позовних вимог просить суд усунути перешкоди в користуванні трикімнатною квартирою [ADDRESS] шляхом розібрання віконного пройому з дверима на балкон кімнати 12.3 м.2, яка позначена під №4 плану квартири; Приведення у первісний стан кімнати позначеної під №3 плану квартири, житловою площею 19.2 м.2 за рахунок розібрання п`ятьох перегороджувальних стін поділу її на два нежитлових приміщення площею 3.8 м2 та 4 м.2, а також закладання проходу в стіні загального коридору позначеного цифро 4 на плані технічного паспорту від 28.12.2020 р. не житлового прохідного коридору площею 2.4 м.2; Приведення у первісний стан встановленням на зазначеному плані місці дверного блоку з дверима та дерев`яним облаштуванням кухні, яка позначена під цифрою 2 на плані квартири, а також вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірна квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках. Таким чином сторони є власниками по 1/2 частини квартири кожен. Спірна квартира складається з трьох ізольованих кімнат: 19,2 кв.м., 12,3 кв.м., 10,1 кв.м., загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. Між позивачем та відповідачем було встановлено порядок користування вказаною спірною квартирою, але відповідач без згоди на це позивача в кімнаті, площею 19.2 м.2 встановив перегородки та з даної кімнати зробив фактично три кімнати закрив вікно, що виходить на лоджію з кімнати площею 12.3 м.2, що унеможливлює проживання в даній кімнаті в зв`язку з тим, що в дану кімнату не потрапляє природне світло, крім того відповідачем було знято дверний блок ( двері з коробкою), що вели з коридора на кухню, а замість дверей була встановлена арка. Всі дії відповідача на думку позивача є протиправними, він їх вчинив всупереч волі та бажанню позивача, в зв`язку з чим вимагає привести зазначену квартиру до первинну стану, що відображена в технічному паспорті, що виготовлений станом на 19.04.2018 р. Та за твердженням позивача [PERSON] він як співвласник має право на користування всіма житловими кімнатами, так -як в натурі спірне майно не виділено ні кому з співвласників. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволені позову з обстави викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що відповідач порушив його права як співвласника, обмеживши його в праві користуватися всіма житловими кімнатами. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, обґрунтовуючи це тим, що він ніяким чином права позивача, як співвласника спірної квартири не порушував, зазначаючи при цьому, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 р. було встановлено порядок користування спірною квартирою та йому в користування була виділена кімната площею 19.2 м.2, комору площею 1,6 м.2 та лоджію площею 2,10 м.2,; дві інші кімнати площею 12.3 м.2 та 10.1 м.2 були виділені в користування позивача. Між позивачем та відповідачем склалися напружені, неприязні стосунки, так -як часту своєї квартири, що складається з Ѕ частки спірною квартири було подаровано йому [PERSON] , що є сином позивача. Відповідачем [PERSON] було здійснено ремонт у вказаній квартирі, так -як після набуття власності відповідачем, спірна квартира потребувала ремонту, та вказаний ремонт було здійснено за кошти відповідача. Після встановлення порядку користування спірною квартирою були встановлені перегородки в кімнаті площею 19.2 м.2 так- як там став проживати його пасинок - син позивача [PERSON] разом зі своєю дружиною та новонародженою дитиною та їм необхідно було створювати умови для проживання, спірна лоджія використовувалася як склад для будівельних матеріалів та можливо вказані будівельні матеріали частково перекривають вікно в кімнату 12.3 м.2, що виділена в користування позивача. Стосовно дверей, що ведуть з коридора на кухню, то відповідач не пам`ятає наявність даних дверей на момент набуття права власності на Ѕ частину спірної квартир, а так - як ним проводилися ремонтні роботи то також було здійснено ремонт в коридорі, що веде на кухню та було зроблено там арку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності Ѕ частина квартири [ADDRESS] , що підтверджено дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданим Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією від 25.12.2003 року. (а.с. 8) Згідно договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29.01.2018 року, [PERSON] належить на праві власності Ѕ частина квартири [ADDRESS] . За даними технічного паспорту від 19.04.2018 року спірна квартира [ADDRESS] складається з трьох ізольованих кімнат: 19,2 кв.м., 12,3 кв.м., 10,1 кв.м., загальною площею 69,1 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., а також місць загального користування: кухні - 10,3 кв.м., ванної кімнати - 2,6 кв.м., вбиральні - 1,0 кв.м., коридору - 9,9 кв.м., комора - 1,6 кв.м., лоджія - 2,1 кв.м. За змістом статті 358 Цивільного кодексу України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 року встанволено порядок корситування спірною квартирою між позивачем та відповідачем , а саме виділено [PERSON] у користування дві житлові кімнати: площею 12,3 кв.м, та площею 10,1 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Виділено [PERSON] у користування житлову кімнату площею 19,2 кв.м., комору площею 1,6 кв.м та лоджію площею 2,10 кв.м. у квартирі [ADDRESS] . Місця загального користування: кухню - 10,3 кв.м., ванну кімнату - 2,6 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., коридор - 9,9 - залишити у спільному користуванні співвласників квартири Обставини встановлені судовим рішенням повторному джоказуванню не підлягають, відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року у справі № 6-79цс14, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 526/2101/15-ц, . Відповідно до даних технічного паспорту від 28.12.2020 року спірна квартира [ADDRESS] вбачається , що внесені зміни ( встановлені перегородки в житловій кімнаті 19.2 м.2, що була виділена в користування, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2019 р. відповідачу [PERSON] . Також вбачається закрито вікно що виходить з кімнати 12.3 м.2 на лоджію. Дана кімната виділена відповідно до вказаного вище рішення суду позивачу [PERSON] та відповідно до довідки виданої ФОП [PERSON] в зазначену кімнату не потрапляє природне освітлення та вона не може використовуватися як житлова кімната. Згідно ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Згідно статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як зазначено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 (із змінами і доповненнями) "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як убачається порядок користування спірною квартирою між позивачем та відповідачем встановлений відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 11.07.2017 р., але протиправними діями відповідача позбавлено позивача повноцінно користуватися кімнатою 12.3 м.2, що була виділена позивачу в користування у спірній квартирі внаслідок закриття віконного пройому в даній кімнаті. Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача встановлення дверного блоку з дверима та дерев`яним облаштуванням кухні, яка позначена під цифрою 2 на плані квартири то в цій частині позивач не надав доказів того яким чином порушуються його права як співвласника, а також в судовому засіданні достовірно не встановлено, що зазначений дверний блок було демонтовано саме відповідачем по справі. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 908 грн. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved