Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., №13827, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів. В обґрунтування позову зазначила, що 01.02.2019 вона здійснила онлайн-запозичення на сайті miolan.ua. У травні 2021 року позивач отримала від банку повідомлення, що приватним нотаріусом Близнюковим Ю.В. встановлено обмеження на її банківському рахунку на суму 22 698 грн. На її вимогу банк надав їй відповідну постанову, з якої дізналася, що відповідач у справі на підставі Договору відступлення права вимоги №30-МЛ від 16.05.2019 вважає себе правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «МІЛОАН», в тому числи за укладеним з позивачем кредитним договором №2710178 від 01.02.2019, та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В., який вчинив виконавчий напис №13827 від 21.12.2020. Зазначеним виконавчим написом з позивачки стягнуто 19 250,00 грн, з яких: 7000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 1610 - прострочена заборгованість за комісією, 7140 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 3500 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенею. Додатково нотаріусом стягнуто з [PERSON] плату за вчинення виконавчого напису в сумі 930 грн. В подальшому за цим виконавчим написом приватним нотаріусом Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче провадження №65479429. Позивач вважає виконавчий напис вчинений 21.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., №13827 незаконним. Позивач зауважує, що Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений вже після набрання законної сили даною постановою. Позивачка зазначає, що кредитний договір ні з ТОВ «Мілоан», ні з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не укладала, тому зазначає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено незаконно та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 31.08.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень проти позову зазначив, що 01.02.2019 ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №2710178, відповідно до умов якого позивачу надано кредитні кошти в сумі 7000 грн строком на 30 днів з 01.02.2019 по 03.03.2019 зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання та перерахувало кошти на рахунок платіжної карти. Позичальник у свою чергу не виконав своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплати процентів. 16.05.2019 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір відступлення прав вимоги №30-МЛ від 16.05.2019. 13.11.2021 на адресу позивача було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих.№18815205/1. 07.12.2020 відповідачем в особі представника була подана заява на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу. При поданні заяви було дотримано умови, що підтверджують безспірність для вчинення виконавчого напису нотаріусом. До заяви відповідачем було додано оригінал кредитного договору, виписка з особового рахунку за кредитним договором №2710178 від 01.02.2019. Станом на 07.12.2020 заборгованість складає 19250 грн. Після отримання права вимоги до позивача відповідачем жодних нових сум до стягнення не нараховувалося. Стосовно витрат на правничу допомогу, вважав, що заявлена позивачем сума 7680 грн не є співмірною, не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на виконання робіт адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг. 16.06.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Витребувано: від приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Баршацького І.В. належним чином завірену копію виконавчого напису, виданого 21.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, в тому числі документи, на підставі яких був вчинений оспорюваний виконавчий напис; у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. - матеріали виконавчого провадження №65479429 щодо оспорюваного виконавчого напису, в тому числі належним чином завірену копію виконавчого напису, виданого 21.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.; з державного нотаріального архіву матеріали нотаріальної справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. щодо оспорюваного виконавчого напису, виданого 21.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., в тому числі: документи, на підставі яких був вчинений оспорюваний наразі виконавчий напис, належним чином завірену копію виконавчого напису, виданого 21.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 17.06.2021 ухвалою судді частково задоволено клопотання позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Баршацького І.В. №13827 від 21.12.2020, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35234236, місцезнаходження: м.Львів, вул.Смаль-Строцького, буд.1, корп.28) заборгованості в розмірі 19 250, 00 грн. Ухвалою суду від 08.09.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду не надавав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснень щодо позову не надали. Відповідно до положень ст.223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини 21.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2710178 від 01.02.2019, укладеним з ТОВ «МІЛОАН» правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги №30-МЛ від 16.05.2019 є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (стягувач). Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.05.2019 по 23.11.20202 у сумі 19 250,00 грн, що складається з: 7000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1610 грн - прострочена заборгованість за комісією, 7140 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 3500 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенями за період з 04.03.2019 по 16.05.2019. За вчинення виконавчого напису стягнуто 930 грн. Загальна заборгованість боржника - 20 180,00 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №13827 (а.с.43,64). 18.05.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав заяву про примусове виконання рішення приватному виконавцю територіального округу Харківської області Близнюкову Ю.В. (а.с.36). Суду надано копію кредитного договору №2710178 від 01.02.2019 укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , який містить умови кредитування, та додаток №1 до Кредитного договору «Графік розрахунків» (а.с.37-41, 42, 58-63). Згідно з листом в.о. завідувача Київського державного нотаріального архіву №2533/01-21 від 09.08.2021 працівниками архіву здійснювалося опрацювання документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса Баршацького І.В. та станом на 09.08.2021 документи находяться в стадії звірки та передавання (а.с.81). Відповідно до договору відступлення прав вимоги №30-МЛ від 16.05.2019 ТОВ «Мілоан» (кредитор) передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників (а.с.92-96). В реєстрі боржників до договору відступлення прав вимог зазначено зокрема боржника [PERSON] із загальною заборгованістю 19 250,00 грн (а.с.97). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №2710178 від 01.02.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] складає станом на 07.12.2020 - 19250 грн (а.с.100). З постанови про арешт коштів боржника від 18.05.2021 вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. накладено арешт на грошові кошти, які належать боржнику [PERSON] в межах примусового виконання виконавчого напису №13827 виданого 21.12.2020 на загальну суму 20 180 грн (а.с.9). 13.11.2020 [PERSON] від відповідача направлено претензію про погашення заборгованості в сумі 19 250,00 грн за кредитним договором (а.с.103,104). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вбачається, що підставою для вчинення напису є ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення зміндо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача проти наявності між ним та відповідачем боргових зобов`язань, відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого видано виконавчий напис, звернення стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса у даному випадку застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн. Крім того, позивачкою заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7680,00 грн стосовно якого суд зазначає таке. Відповідно до договору про надання правової допомоги №02-28/05-21 від 28.05.2021, укладеного між адвокатом Поліщуком О.Л. та клієнтом [PERSON] , адвокат зобов`язується надати правову допомогу з підготування, складення та виготовлення в Московському районному суді м.Харкова за даною позовною заявою (а.с.11). Договором передбачений обов`язок сплати вартості послуг за 1 годину клієнтом у сумі 1280,00 грн (п.3.2 Договору) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок та/або картковий рахунок виконавця (п.3.3 Договору). Суду надано калькуляція- рахунок (додаток №1 до договору) на суму 7680,00 грн (а.с.12), акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 28.05.2021 (а.с.13). З квитанції №М677-ТХ4Х-4К19-28К2 від 28.05.2021 вбачається, що адвокат Поліщук О.Л. отримав гонорар за договором про надання правової допомоги 02-28/05-21 від [PERSON] у сумі 7680 грн (а.с.14). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому суд не вважає спроможним аргумент відповідача про те, що розмір компенсації за правову допомогу не є співмірним, справа не складна та не потребує багато часу, предмет позову не є складним, не потребує великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значеного часу на вивчення обставин справи. На підставі наданих суду доказів суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у сумі 7680 грн, розмір яких є співмірним критеріям, передбаченим ч.4 ст.137 ЦПК України, та сплата яких підтверджена достатніми доказами.

Outcome: approved