Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД» (надалі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заріної Марини Вікторівни (надалі по тексту - відповідач), треті особи: ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та «Нордстар Трейд Файненс Інк.», Канада (надалі по тексту - обтяжувач), у якому із урахуванням заяви про зміну підстав та предмету позову, просив суд: визнати незаконними дії реєстратора - приватного нотаріуса Заріної Марини Вікторівни ([ADDRESS]) щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна, зареєстрованого 14.03.2009р. за №8545003; визнати незаконними дії реєстратора - приватного нотаріуса Заріної Марини Вікторівни ([ADDRESS]) щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна, зареєстрованого 14.03.2009р. за №8545005; визнати недійсним внесений реєстратором - приватним нотаріусом Заріною Мариною Вікторівною ([ADDRESS]) запис про обтяження рухомого майна, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 14.03.2009р. за №8545003; визнати недійсним внесений реєстратором - приватним нотаріусом Заріною Мариною Вікторівною ([ADDRESS]) запис про обтяження рухомого майна, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 14.03.2009р. за №8545005. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про обтяження рухомого майна, зареєстровані 14.03.2009р. за №8545003 та №8545005 вчиненні відповідачем з порушенням встановлених законодавством підстав та порядку вчинення таких дій згідно викладених у уточненій позовній заяві обставин. Зокрема, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо того, що вказані обтяження є обтяження в міжнародному обороті, але розмитнення в Україні вказаного рухомого майна в дійсності не проводилось, оскільки митний кордон України воно не пересікало, а відтак дії відповідача по внесенню оспорюваних записів в реєстр обтяжень вчиненні в порушення вимог ст.48 вказаного Закону. Більше того, ідентифікацію предмета обтяження відповідачем також проведено не було, а внесення в реєстр обтяжень вказаного майна у відсутність заяви уповноваженої постачальником особи не відповідає вимогам ст.43 вказаного Закону. Крім того, реєстрація реєстраційного свідоцтва №2 про реєстрацію договору позики між позивачем та третьою особою було анульовано ще 2006 та в 2008 роках, а тому не уповноважений представник третьої особи при подачі заяву про внесення обтяження в реєстр ввів в оману відповідача, яка належними чином не перевірила наведені обставини. Більше того, заяви третьої особи не відповідали вимогам ст.ст.11, 43 вказаного Закону, оскільки не містили у собі усіх визначених вказаними нормами законодавства даних про предмет обтяження та не були підписалі уповноваженою особою та не проставлена печатка третьої особи, а невідомо підприємства, що повинно було б мати наслідком відмови у вчиненні реєстрації обтяження з боку відповідача згідно п.п.6,7,9 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №830 від 05.07.2004 року в редакції станом на 14.03.2009 року. У зв»язку з викладеним, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна стосовно позивача були незаконно зареєстровані обтяження, підставою яких зазначені не чинні на момент такої реєстрації договори, по яких у позивача відсутні будь-які зобов'язання, та будь-яке рухоме майно отримано ним не було. Позивач вважає, що вказані дії відповідача є такими, що вчинені в порушення вимог чинного законодавства та порушують його права та законні інтереси. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач у судове засідання, де проводився розгляду справи по суті не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідачем було подано заперечення, в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, зазначаючи, що під час внесення оскаржуваних записів він діяв як реєстратор, а не як приватний нотаріус. Відповідач зазначив, що його дії по внесенню записів про приватне обтяження рухомого майна позивача, внесеного на підставі заяв обтяжувача, вчинені у спосіб та у відповідності до положень чинного законодавства. Також, відповідач вважає, що відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Тобто, держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження, тому при розгляді позовів щодо оскарження дії або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід урахувати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п.8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів». При цьому, зазначив, що він не є належним відповідачем у справі, яким повинна бути третя особа. В судовому засіданні представник обтяжувача «Нордстар Трейд Файненс Інк.», Канада підтримав заперечення відповідача та заперечував проти задоволення позову з цих підстав. Представник третьої особи ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у судовому засіданні просив виключити його зі складу учасників процесу, посилаючись на те, що вказане рішення не може вплинути на його права та інтереси цього підприємства. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі. Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що 14.03.2009р. відповідачем було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна наступні записи (надалі по тексту - оскаржувані записи): -запис №4. Вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 14.03.2009р. 15:58:44 за № 8545003 реєстратором: приватний нотаріус Заріна М.В., [ADDRESS]-а, прим. 9, тел. (044) 235-51-75, 235-51-77; підстава обтяження: Договір позики на експортну покупку та застави б/н від 20.02.2007р., «Нортстар Трейд Файненс Інк.» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД»; об'єкт обтяження: Обладнання згідно Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 20.02.2007 Обладнання згідно Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 20.02.2007 укладеного між НОРТСТАР ТРЕЙД ФАЙНЕНС ІНК. та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ Лтд» та Контракту No.UA/201106 від 20.11.2006 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД» та ХАСКІ ІНЖЕКШН МОЛДІНГ СИСТЕМЗ С.А.(HUSKY: INJECTION MOLDING SYSTEMS S.A) зі змінами внесеними Додатковим договором №1 від 12.02.2007 до Контракту No.UA/201106 від 20.11.2006, а саме: три технологічні системи для виробництва ПЕТ-преформ із прес-формами на 72 гнізда; одна прес-форма на 72 гнізда; два комплекти пальців для прес-форми на 72 гнізда з охолоджуючими трубками; одна плита для пальців в зборі для прес-форми на 72 гнізда;три системи для сушки ПЕТ-сировини (технологія моно хоппер); другий крок системи охолодження для трьох ПЕТ систем на базі литтєвих машин HUSKY НуРЕТ300 з прес-формами на 72 гнізда. Місцезнаходження обладнання: м. Хмельницький, Україна. Опис обладнання англійською мовою: Three PET Preform- Systems with 72 cavity molds; one 72 cavity mold; two set of cores for 72 cavity mold including core cooling tubes; one core plate assembly for 72 cavity mold; three PET drying systems (mono hopper solution); second step of cooling system for three PET systems based on injection molding machines НуРЕТ300 with 72 cavity molds; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжувач: «Нортстар Трейд Файненс Інк.», причина відсутності коду: особа не є резидентом України, Канада, Ванкувер, Буррард Стріт, 595, Назва обтяжувача англійською мовою: Northstar Trade Finance Inc. Адреса обтяжувача англ.мовою: Suite 833, Three Bentall Center, 595 Burrard Street, PO Box 49058, Vancouver, British Columbia, Canada, V7X 1C4; боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД», код 30960327, Україна, 29000, місто Хмельницький, вулиця Пілотська, будинок 20; розмір основного зобов'язання: 3621000,00 євро; строк виконання зобов'язання: 30.04.2012; термін дії: 14.03.2014р.; звернення стягнення: не зареєстровано; додаткові дані: Забезпечені вимоги включають усю заборгованість, в тому числі, 3 621 000. 00(три мільйони шістсот двадцять одна тисяча) євро основного боргу та інші зобов'язання боржника перед обтяжувачем відповідно до Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 20.02.2007, які існують чи які виникнуть в майбутньому, включаючи будь-які розширення та поновлення такої заборгованості чи інших зобов'язань, а, також, включаючи усі майбутні позики та повторні позики відповідно до Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 20.02.2007. -запис №5. Вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; зареєстровано: 14.03.2009р. 16:05:58 за № 8545005 реєстратором: приватний нотаріус Заріна М.В., [ADDRESS]-а, прим. 9, тел. (044) 235-51-75, 235-51-77; підстава обтяження: Договір позики на експортну покупку та застави, б/н від 22.12.2005р., «Нортстар Трейд Файненс Інк.» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД»; об'єкт обтяження: Обладнання згідно Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 22.12.2005 Обладнання згідно Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 22.12.2005, укладеного між НОРТСТАР ТРЕЙД ФАЙНЕНС ІНК. та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ Лтд», а саме: Основний блок інжекційно-литтєвої машини НуРЕТ400 Р120/130 Е140 (3 шт.); серворобот SE400 з конвеєром (3 шт.); основний блок інжекційно-литтєвої машини НуРЕТЗ00 Р100/110 Е140 (1 шт.); серворобот SE300 з конвеєром (1 шт.); прес-форма на 96 гнізд (3 шт.); плита 3-позиційного маніпулятора (3 шт.) ; прес-форма НуРЕТ на 72 гнізда (1 шт.); прес-форма GL на 72 гнізда (в тому числі одна модернізована) (1 шт.); Т-конвеєр (3 шт.); системна інтеграція на заводі HUSKY (4 шт.); запасні частини для прес-форми на 72 гнізда та плити маніпулятора (1 шт.); запасні частини для трьох прес-форм на 96 гнізд (1 шт.); запасні частини для трьох HUSKY НуРЕТ400 та однієї НуРЕТ300 (1 шт.); система монтажу та запуску на заводі покупця (4 шт.). Місцезнаходження обладнання: м. Хмельницький, Україна. Опис обладнання англійською мовою: Base unit injection molding machine НуРЕТ400 Р120/130 Е140 (3 items); servo robot SE400 with conveyor (3 items) ; base unit injection molding machine НуРЕТ300 Р100/110 Е140 (1 item); servo robot SE300 with conveyor (1 item) ; 96 cavity mold (3 items); 3 position take out plate (3 items) ; 72 cavity HYPET mold (1 item) ; 72 cavity GL mold (incl. one RETROFIT) (1 item) ; T-conveyor (3 items) ; system integration at HUSKY (4 items) ; spare parts for 72 cavity mold and take-out plate (1 item) ; spare parts for three 96 cavity molds (1 item) ; spare parts for three HUSKY HYPET400 and one HYPET300 (1 item) ; installation and start-up of system at the buyer's plant (4 items); відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжувач: «Нортстар Трейд Файненс Інк.», причина відсутності коду: особа не є резидентом України, Канада, Ванкувер, Буррард Стріт, 595, Назва обтяжувача англійською мовою: Northstar Trade Finance Inc. Адреса обтяжувача англ.мовою: Suite 833, Three Bentall Center, 595 Burrard Street, PO Box 49058, Vancouver, British Columbia, Canada, V7X 1C4; боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ ЛТД», код 30960327, Україна, 29000, місто Хмельницький, вулиця Пілотська, будинок 20; розмір основного зобов'язання: 5172526,00 євро; строк виконання зобов'язання: 23.01.2011; Термін дії: 14.03.2014р.; звернення стягнення: не зареєстровано; додаткові дані: забезпечені вимоги включають усю заборгованість, в тому числі, 5 172 526. 00 (п'ять мільйонів сто сімдесят дві тисячі п'ятсот двадцять шість) євро, основного боргу та інші зобов'язання боржника перед обтяжувачем відповідно до Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 22.12.2005, які існують чи які виникнуть в майбутньому, включаючи будь-які розширення та поновлення такої заборгованості чи інших зобов'язань, а також, включаючи усі майбутні позики та повторні позики відповідно до Договору Позики на Експортну Покупку та Застави від 22.12.2005. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна визначено Законом України від 18.11.2003р. №1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі по тексту - Закон №1255-IV). Згідно ст. 3 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Умовами ст.11 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до Закону №1255-IV Кабінет Міністрів України постановою від 05.07.2004р. № 830 затвердив Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна (надалі по тексту - Порядок №830). Згідно пунктів 1,2 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство "Інформаційний центр" Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Пунктом 1 Наказу Міністерства юстиції України 07.07.2006р. №57/5 (в редакції, чинній момент внесення оскаржуваних записів) визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси. Відповідно до Закону №1255-IV та Порядку №830 Міністерство юстиції України наказом 29.07.2004р. №57/5 затвердив Інструкцію про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв (надалі по тексту - Інструкція №73/5). Згідно із ст.43 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, яка підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У пункті 6 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) визначено певний порядок внесення запису про обтяження рухомого майна юридичних осіб. Так, зокрема, відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Під час подання заяви обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність. Згідно розділу 1 Інструкції №73/5 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) заява - це документ, який подає обтяжувач або уповноважена особа реєстратору та на підставі якого Реєстратор уносить запис до Реєстру. Кожний аркуш заяви повинен бути підписаний Обтяжувачем та скріплений печаткою (якщо заяву подає юридична особа). Під час подання заяви Обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує його особу, а в разі, коли уповноважена ним особа діє від імені Обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність. Умовами п.9 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) однією із підстав для відмови реєстратора у внесенні до Державного реєстру обтяжень рухомого майна є: не пред'явлення обтяжувачем паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідної довіреності. Оскаржуваний запис №4, внесений відповідачем до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі заяви №2 від 14.03.2009р., даній заяві відповідачем присвоєно вхідний номер 74. Оскаржуваний запис №5, внесений відповідачем до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі заяви №1 від 14.03.2009р., даній заяві відповідачем присвоєно вхідний номер 73. В обох заявах в графі «Підпис заявника» зазначено: «Тарас Стасів, уповноважена особа на підставі Довіреності від 04.02.2009р., а також проставлено підпис». В обох заявах відсутня печатка обтяжувача. Натомість на обох заявах наявний відтиск печатки іншої юридичної особи, яка більше ніде по тексту заяв не вказується, в тому числі дана особа не зазначена в заявах у відповідних графах розділу - «Відомості про Обтяжувача». (т.2 а.с.20-21) Згідно пояснень представника позивача дана юридична особа не має ніякого відношення до зареєстрованих обтяжень і взагалі будь-які правовідносини з даною особою у позивача відсутні. Представник обтяжувача пояснив, що йому нічого не відомо про юридичну особу, відтиск печатки якої наявний на заявах, які стали підставою для реєстрації оспорюваних записів. З системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що реєстрація обтяжень в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснюється на підставі заяви обтяжувача за умови дотримання певних умов. Зокрема, від імені юридичної особи заява подається уповноваженою особою, яка діє на згідно довіреності. Заява юридичної особи обов'язково скріплюється печаткою такої юридичної особи. Надані відповідачем як підстави для внесення до реєстру оскаржуваних записів заяви не містять печатки обтяжувача. З цього приводу суд приймає до уваги, що відповідно ч.2 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В заявах вказано, що вони підписані фізичною особою та зазначено реквізити довіреності. Однак, копії такої довіреності відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин у суду не має підстав вважати доведеним той факт, що заяви, які стали підставою для внесення до реєстру оскаржуваних записів, були подані уповноваженою обтяжувачем особою. З цього приводу, суд приймає до уваги твердження представника позивача, що довіреність, реквізити якої зазначені в заявах, видана не обтяжувачем, а іншою юридичною особою, відтиск печатки якої наявний на заявах. Крім цього, суд не приймає до уваги вищезазначені заяви як складені уповноваженим представником «Нордстар Трейд Файненс Інк.», Канада, оскільки вони складені від імені однієї юридичної особи, а скріплені печаткою іншої юридичної особи. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що відповідачем не було перевірено належним чином повноваження особи, що подала вказані заяви, а відтак такі заяви не могли бути підставами для внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна оскаржуваних записів. Крім того, судом також приймаються до уваги інші порушення законодавства, допущені під час внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна оскаржуваних записів. Зокрема, обтяжувачем згідно оскаржуваних записів є юридична особа нерезидент, а розділом VIII Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) визначає особливості правового регулювання обтяжень в міжнародному обороті. Згідно ст.47 Закону №1255-IV (в редакції, що діяла на момент внесення оскаржуваних записів) обтяження, що виникли в міжнародному обороті, набирають чинності згідно з правом держави, на території якої знаходилося рухоме майно, яке є предметом обтяження, на момент встановлення обтяження. Вимоги до реєстрації обтяження та правові наслідки реєстрації встановлюються правом держави, на території якої знаходиться рухоме майно, яке є предметом обтяження. За умовами ст.48 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) якщо право держави, на території якої знаходилося рухоме майно на момент виникнення обтяження, не встановлює вимог до реєстрації обтяження, таке обтяження вважається зареєстрованим в Україні з моменту його виникнення за умови реєстрації цього обтяження відповідно до цього Закону протягом 30 днів з моменту ввезення відповідного рухомого майна на територію України. Обтяження, зареєстроване згідно з правом держави, на території якої знаходилося рухоме майно на момент виникнення обтяження, також вважається зареєстрованим в Україні з моменту його реєстрації за кордоном за таких умов: обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі протягом 30 днів з моменту ввезення відповідного рухомого майна на територію України; на момент реєстрації обтяження в Державному реєстрі відповідна реєстрація обтяження за кордоном не була припинена. В обох заявах, поданих для реєстрації оскаржуваних записів, зазначено місцезнаходження обладнання (об'єкт обтяження): м. Хмельницький, Україна. Суд вважає, що вважає, що в силу ст.48 Закону №1255-IV спірні обтяження могли бути зареєстровані протягом 30 днів з моменту ввезення обладнання в Україну, якщо при цьому не була припинена реєстрація такого обтяження за кордоном або реєстрація обтяження за кордоном не передбачена законодавством відповідної країни. Однак, суду не подано доказів реєстрації спірних обтяжень саме у зазначений період, а також доказів виконання інших вищезазначених умов ст.48 Закону №1255-IV. В заявах поданих для реєстрації оскаржуваних записів, відсутні відомості про: дату або період ввезення обладнання на територію України; державу на території якої знаходилось обладнання на момент виникнення обтяження; реєстрацію або не реєстрацію обтяження за кордоном. Будь-які документи або інша інформація з цього приводу відповідачем та обтяжувачем суду не надані. Однак, позивачем було надано та судом приймається до уваги: лист Хмельницької митниці Міністерства доходів і зборів України від 08.04.2014р. №1840/8/22-70-00.2-61 згідно якого протягом 2005-2014 років Хмельницькою митницею не проводилось митне оформлення товару «обладнання», контрагентом де б виступало ТОВ «ХЕКРО ПЕТ ЛТД» (код 30960327) по контракту на поставку обладнання №UA/201106 від 20.11.2006р., договору позики на експортну покупку та застави від 09.12.2005р. №б/н та договору позики на експортну покупку та застави від 10.02.2007р. №б/н; лист Хмельницької Митниці Державної фіскальної служби України 7130/9/22-70-00.2-20 від 30.11.2015р. згідно якого Хмельницькою митницею не здійснювалося митне оформлення товарів за договором позики на експортну покупку та застави від 22.12.2005р. №б/н та договором позики на експортну покупку та застави від 20.02.2007р. З огляду не наведене, суд дійшов висновку, що внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна оскаржуваних записів здійснено відповідачем в порушення встановленого розділом VIII Закону №1255-IV спеціального порядку реєстрації обтяжень в міжнародному обороті. Згідно ст.43 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) в заяві обтяжувача, зазначаються посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача. Умовами ст.3 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.202 Цивільного кодексу України(далі по тексту - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). У заяві №2 від 14.03.2009р. (вхідний номер 74) та у записі №4 підставою обтяження вказаний Договір Позики на Експортну Покупку та Застави, б/н від 20.02.2007, НОРТСТАР ТРЕЙД ФАЙНЕНС ІНК. та Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ Лтд». У заяві №1 від 14.03.2009р. ( вхідний номер 73) та у записі №5 підставою обтяження вказаний Договір Позики на Експортну Покупку та Застави, б/н від 22.12.2005, НОРТСТАР ТРЕЙД ФАЙНЕНС ІНК. та Товариство з обмеженою відповідальністю «ХЕКРО ПЕТ Лтд». Згідно ч.1 ст.212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Постановою Національного банку України від 17.06.2004, № 270 затверджено Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам (надалі - Положення №270). У Положенні №270 у редакціях, чинних на дату укладення кожного із вищезазначених договорів позики, існували наступні обов'язкові норми: договори, які передбачають виконання резидентами боргових зобов'язань в іноземній валюті перед нерезидентами за залученими від нерезидентів кредитами, позиками (зі сплатою процентів за користування або без такої сплати), у тому числі за поворотною фінансовою допомогою, підлягають обов'язковій реєстрації Національним банком. Резидентам-позичальникам, які не є банками, видають реєстраційні свідоцтва територіальні управління Національного банку (п.1.7.); резиденти-позичальники мають у договорі з нерезидентом передбачати відкладальну обставину щодо набрання чинності договором з часу його реєстрації. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З системного аналізу вищезазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою (частиною змісту) обох вищезазначених договорів позики є умова набрання ними чинності з дати їх реєстрації Національним банком України. Таким чином, підставами виникнення оспорюваних обтяжень є саме дії Національного банку по реєстрації договорів позики. Без такої реєстрації зазначені договори позики не створюють ніяких юридичних наслідків. В заявах, поданих для реєстрації оспорюваних обтяжень не має відомостей про реєстрацію договорів позики та не зазначено реквізити реєстраційних свідоцтв Національного банку про реєстрацію цих договорів. Вищезазначене, на думку суду, необґрунтовано залишилось поза увагою відповідача, який порахував належною підставою виникнення оспорюваних обтяжень документи, стосовно яких не зазначено обов'язкових підстав згідно законодавства для набрання ними чинності. Судом приймається до уваги лист Управління НБУ в Хмельницькій області від 17.04.2014р. №05-18/1184 згідно якого, реєстраційне свідоцтво № 2 про реєстрацію Договору від 22.12.2005р. анульовано в 2006 році, реєстраційне свідоцтво №13 про реєстрацію Договору від 20.02.2007р. анульоване у 2008 році. Свідоцтва були анульовані на підставі пункту 2.16 глави 2 розділу І Постанови НБУ №270 від 17.06.2004р., який, зокрема, передбачає, що реєстраційні свідоцтва (індивідуальні ліцензії) анулюються територіальними управліннями протягом 10 робочих днів у разі не продовження строку його дії (строк дії реєстраційного свідоцтва закінчився, але кредит або його частка не отриманий). Тобто, на момент внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна оспорюваних записів реєстраційній свідоцтва НБУ про реєстрацію обох договорів позики були анульовані, у зв'язку з тим, що кредит виданий не був. Більше того, за умовами ст.43 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) в заяві обтяжувача, зазначається опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації. Згідно ст.7 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження. Опис предмета обтяження за родовими ознаками може, зокрема, вказувати на: 1) усі існуючі та майбутні активи рухомого майна або окремого виду рухомого майна певної особи; 2) усі або окрему частину товарно-матеріальних цінностей суб'єкта господарської діяльності; 3) дебіторську заборгованість суб'єкта господарської діяльності. Додатком №1 до Інструкції №73/5 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) затверджено форму заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна, в якій передбачено відомості про два типи рухомого майна: рухоме майно, що має серійні номери або номери державної реєстрації; рухоме майно, крім описаного за серійними номерами. При цьому згідно інших норм Інструкції №73/5: серійний номер об'єкта рухомого майна - це номер, наданий об'єкту під час його виникнення та/або випуску на заводі (п.1.1.); у поле <Серійний номер> уноситься номер, наданий об'єкту під час його випуску на заводі (п.п.2.7.3.); підрозділ 'Рухоме майно, крім описаного вище за серійними номерами' містить інформацію про невизначене рухоме майно (наприклад, худоба, птиця, майбутній врожай, активи платників податків та інше) (п.п.2.7.5). Суд погоджується з висновками позивача стосовно системного аналізу вищезазначених норм в частині, що більшість окремого рухомого майна може бути індивідуалізовано, воно має серійні номери та/або номери державної реєстрації. В обох заявах, поданих для реєстрації оскаржуваних записів, що об'єктом обтяження є обладнання для виробництва ПЕТ-преформ ХАСКІ ІНЖЕКШН МОЛДІНГ СИСТЕМЗ C.А. (HUSKY INJECTION MOLDING SYSTEMS S.A.). З цього приводу, суд приймає до уваги докази, а саме: -витяг з розміщеного на офіційному сайті компанії "HUSKY INJECTION MOLDING SYSTEMS S.A.» загального керівництва з якості для клієнтів, де зокрема вказано, що кожен виріб компанії «HUSKY INJECTION MOLDING SYSTEMS S.A.» має серійний номер; - лист від 16.11.2015р. офіційного представництва «HUSKY INJECTION MOLDING SYSTEMS S.A.» , яким підтверджується, що при виробництві кожній інжекційно-литтєвій машині присвоюється індивідуальний серійний номер. Таким чином, суд приходить до висновку, що в заявах, поданих для реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна оскаржуваних записів та в самих оскаржуваних записах відсутній опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації. Згідно п.7 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) в заяві обтяжувача, зазначається опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №1255-IV (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. З огляду на викладене, судом встановлено, що оскаржуваний запис про обтяження був вчинений відповідачем на підставі заяви представника, що не оформлена саме третьою особою «Нордстар Трейд Файненс Інк.», Канада, а іншою особою, що не має відношення до визначеного у заяві контракту та сторін; печатка у заяві не є печаткою саме вказаної третьої особа; в заявах на реєстрацію предмета обтяження відсутній опис рухомого майна, достатній для його ідентифікації та у них зазначена та не перевірена відповідачем інформація про місцезнаходження рухомого майна (об»єкта обтяження); в заяві не зазначено про підставу обтяження - дії НБУ по реєстрації договорів позики, не вказано реквізити діючих на той час реєстраційних свідоцтв НБУ, що дозволяли укладення вказаного договорів, тобто були підставою для внесення оскаржуваних обтяжень . Згідно п.9 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) реєстратор, серед іншого, відмовляє у внесенні запису до Реєстру в разі, коли: у заяві відсутні чи наведено не повністю або з виправленням відомості, зазначені у пунктах 6 і 7 цього Порядку. За огляду на наведене, за наявністю встановлених судом обставин, відповідач повинен був відмовити у внесення оскаржуваних записів, що в цій справі є наслідком визнання дій відповідача як реєстратора незаконними по внесенню оскаржуваних записів та визнання їх недійсними. За умовами ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Умовами ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною ч.1. ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Можливий наслідок у вигляді недійсності обтяження рухомого майна прямо передбачений ст.7 Закону України від 18.11.2003р. №1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, звертаючись до суду із позовом, надав суду належні докази у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України порушення діями нотаріуса як реєстратором його прав та інтересів, а відтак, наявні законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного, суд, з врахуванням вимог ст.212 ЦПК України шляхом оцінки наявних доказів за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про незаконність дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заріної Марини Вікторівни щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна записів про обтяження рухомого майна, зареєстрованих 14.03.2009р. за №8545003 та №8545005, у зв'язку з чим, вказані записи підлягають визнанню недійсними. При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно розгляду заявленого позову в порядку адміністративного судочинства та з іншими підстав з огляду на наступне. Зокрема, відповідач посилається на рекомендації п.8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2015р. №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», де вказано, що відповідно Закону України від 01.07.2004р. № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV). Між тим, зазначений Закон №1952-IV та постанова пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2015р. №8 не мають відношення до дій нотаріуса як реєстратора під час внесення записів про обтяження рухомого майна до Державного реєстру обтяжень рухомого майна як це вбачається з досліджених матеріалів вказаної справи. Згідно ч.1 ст.2 Закону №1952 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Умовами ст.9 Закону №1952 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Згідно пунктів 1,2 Порядку №830 (в редакції, чинній на момент внесення оскаржуваних записів) державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство "Інформаційний центр" Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Пунктом 1,2 Наказу Міністерства юстиції України 07.07.2006р. №57/5 (в редакції, чинній момент внесення оскаржуваних записів) визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси. Державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси укладають відповідні договори з адміністратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна та здійснюють державну реєстрацію відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймають заяви, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені законодавством. У відповідності до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) компетенція адміністративних судів поширюється в тому числі на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Провівши системний аналіз вищезазначених норми законодавства, суд приходить до наступних висновків. Під час державної реєстрації прав на нерухоме майно нотаріус на підставі закону прямою нормою, як спеціальний суб'єкт, наділений повноваженнями державного службовця, під час реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна нотаріус надає відповідні послуги на підставі договору. Тоді, як згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України, будь-хто може бути наділений владними управлінськими функціями виключно на основі законодавства. Крім того, під час державної реєстрації прав на нерухоме майно нотаріус здійснює офіційне визнання і підтвердження від імені держави фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, а під час реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна нотаріус вносить до відповідного реєстру виключно інформацію про вже існуючі факти, права та обов'язки стосовно рухомого майна. Судом приймаються до уваги, грунтовні роз'яснення з вказаного питання надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 07.02.2014р. "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні." Де зокрема зазначено, що суди мають виходити з того, що критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції та інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Проведеним узагальненням встановлено, що питання визначення юрисдикції розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні з позицій судів зводиться до того, чи є нотаріус суб'єктом владних повноважень. Система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем). Метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням. Що ж до владності у нотаріальних правовідносинах, то вона виявляється лише в офіційній силі нотаріальних актів. Правовідносини, що виникають між нотаріусами та іншими суб'єктами нотаріальної діяльності, є суто процесуальними за своєю сутністю і не можуть характеризуватися як владні відносини у розумінні КАС України. Згідно п.1 зазначеного листа Вищого спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму листі від 07.02.2014р. "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" поняття "нотаріальний акт" є значно ширшим за поняття "нотаріальна дія" і являє собою будь-яку дію, що є складовою частиною нотаріальної діяльності і вчиняється нотаріусом у межах виконання власних повноважень. Таким чином, суд приходить до висновку, що виконання нотаріусом функцій реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна є нотаріальним актом, а тому позовні вимоги у цій справі підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: approved