Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет" (далі - ДонНТУ) про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 січня 2010 року була прийнята в ДонНТУ на посаду бібліотекаря, що підтверджуєть27 липня 2014 року була вимушена виїхати з м. Донецька у зв'язку з початком бойових дій, до 11 серпня 2ся записом в її трудові року проживала в Черкаській області як внутрішньо переміщена особа, ніяких заяв про звільнення до адміністрації ДонНТУ не надсилала. У вересні 2015 року при отриманні трудової книжки виявила, що в ній міститься запис від 08.12.2014р. про звільнення її з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з посиланням на наказ про звільнення від 08.12.2014р. № 2585-08. Вказаний запис здійснений невідомою особою ДонНТУ в м. Донецьку, який залишився на тимчасово непідконтрольній території. Згідно довідки ДонНТУ в м. Покровськ уповноваженою особою ДонНТУ до її записів ніякі записи не вносились, наказ про звільнення не видавався. З 2 вересня 2015 року вона стала отримувати допомогу по безробіттю, що підтверджується відповідним записом в її трудовій книжці. Таким чином, з 12 січня 2010 року по 2 вересня 2015 року вона враховувалась такою, як така, що перебувала у трудових відносинах з ДонНТУ. З липня по вересень 2014 року заробітна плата їй не виплачувалась, в заяві про виплату заборгованості по заробітній платі адміністрацією ДонНТУ було відмовлено у зв'язку з неможливістю встановити факт її перебування у трудових відносинах з навчальним закладом і вирішити питання щодо наявності заборгованості по заробітній платі. На підставі наведеного позивачка просила про встановити факт перебування її у трудових відносинах з ДонНТУ з 12 січня 2010 року по 2 вересня 2014 року, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 5903,43 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 19778,40 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позов не визнали. Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на сході України та продовження бойового конфлікту на території м. Донецька з метою збереження життя та здоров'я громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці і навчання згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014р. № 1129 "Про організацію освітнього процесу у Донецькому навчальному технічному університеті" до завершення збройного конфлікту на території м. Донецька ДонНТУ проводить свою освітню діяльність за адресою: [ADDRESS]. На виконання зазначеного наказу МОН України внесені відповідні зміни до Статуту університету. Таким чином, з 22 жовтня 2014 року ДонНТУ проводить освітню діяльність на підконтрольній території у місті Покровську (колишній Красноармійськ) Донецької області, а навчальний процес розпочався з 3 листопада 2014 року. З метою забезпечення оперативного інформування працівників і студентів, аспірантів та докторантів ДонНТУ з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення університету, ДонНТУ на офіційному веб-сайті було розміщено інформацію та запропоновано заповнити реєстраційну заяву через мережу Інтернет або у інший доступний спосіб повідомити про продовження роботи в системі освіти України. Також особам, які виявили бажання продовжувати працювати в системі освіти України, було запропоновано особисто вирішити питання щодо перевезення своєї трудової книжки та документів кадрового обліку до м. Красноармійська. Позивач ніяким чином не висловила свій намір працювати в системі освіти України, на надала заяв про працевлаштування, трудова книжка позивача у відповідача не зберігається. На виконання постанови КМУ від 07.11.2014р. № 595 затверджено штатний розпис з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення їх функцій, відповідно до якого посада, яка зазначена в наданій копій трудової книжки відсутня. В наданій позивачкою трудовій книжці містяться записи про прийняття її на роботу в ДонНТУ бібліотекарем 2 категорії бібліотеки за строковим трудовим договором, переведення в штат бібліотекарем 2 категорії бібліотеки, завідуючою сектором бібліотеки, завідуючою сектором бібліотеки за строковим трудовим договором, а також звільнення за угодою сторін. Однак накази № 5-08 від 11.01.2010р., 3 1828-08 від 31.08.2010р., № 73-08 від 17.01.2011р. у відповідача відсутні, а накази № 2348-08 від 19.11.2014р., № 2348-08 від 19.11.2014р. відповідачем не видавались, запис про звільнення здійснена не уповноваженою особою відділу кадрів університету, трудова книжка містить відбиток печатки, який не співпадає з наявною в університеті печаткою, в період з листопада 2014 року по теперішній час трудова книжка [NUMBER] позивачу не видавалась. Таким чином, позивач повинна довести належними та допустимими доказами факт перебування її у трудових відносинах з ДонНТУ, період її роботи та посаду, яку вона обіймала. Відповідно до ст.17 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" інформація з Державного реєстру використовується з додержанням вимог законів України "про інформацію" та "Про захист персональних даних" виключно для потреб, визначених цим Законом та законами з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також для призначення всіх видів державної соціальної допомоги та субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та для обміну інформацією з Централізованим банком даних з проблем інвалідності. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом, надання страховим організаціям, які здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду. Інших підстав для застосування даних персоніфікованого обліку нормами діючого законодавства не передбачено. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу вбачається, що за звітній період з 2015-2015 роки індивідуальні відомості щодо позивача відсутні, таким чином її вимога щодо визначення трудового стажу до 2 вересня 2015 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Позивач не надає доказів належного оформлення відсутності на робочому місці, з чого саме виходити при розрахунку середнього заробітку та з яких підстав виникло право на виплату середнього заробітку, а тому вимога щодо стягнення середнього заробітку є безпідставною та не підлягає задоволенню. Також позивач не доводить, в який саме період та на підставі якого наказу проведено її звільнення, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є безпідставною. Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу щодо позивача також вбачається, що страхові внески за липень-жовтень 2014 року сплачені, тому немає підстав вважати, що перед позивачем існує заборгованість. Статтею 233 КЗпП України передбачено тримісячний строк, протягом якого працівник може звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. В серпні 2015 року позивач зверталась до відповідача з листами про нібито невиплату їй заробітної плати, надавала на підтвердження своїх прав копію трудової книжки, але звернулась вона до суду лише в жовтні 2016 року, тобто майже через рік, не навівши поважні причини пропуску тримісячного строку звернення до суду. На підставі наведеного просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України №1129 від 03.10.2014р. «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території м. Донецька, з метою збереження життя та здоров'я громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці (у тому числі навчання), на заробітну плату, не нижче від визначеної законом встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території м.Донецька Донецький національний технічний університет проводить свою діяльність на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету та розміщується за адресою: м. Красноармійськ, пл.Шибанкова, 2. Виконуючому обов'язки ректора Донецького національного технічного університету в оперативному порядку вирішувати всі питання забезпечення початку нового 2014/2015 навчального року на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету, починаючи з 03 листопада 2014 року, забезпечити оперативне інформування працівників і студентів Донецького національного технічного університету з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення університету, організації освітнього процесу, забезпечення місцем проживання (гуртожитками), тощо. Наказом Міністерства освіти і науки України №1174 від 17.10.2014р. затверджено зміни до Статуту Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» та пункт 1.2 розділу I Статуту викладено у новій редакції: Місцезнаходження Донецького національного технічного університету:85300, Донецька область, місто Красноармійськ, площа Шибанкова, 2, телефон/факс 2-03-09, e-mail: ukrdonntu@gmail.com. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка зазначила, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, та в липні-вересні 2015 року відповідач нараховував їй заробітну плату, але не виплачував її. На підтвердження позову нею надано оригінали та фотокопії трудової книжки, квитка члена профспілки від 06.10.2010р., Індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2010-2014 роки, заяви про прийняття на роботу в ДонНТУ від 17.12.2010р., контрольного листа № 313 від 23.12.2009р., атестаційного листа від 21.03.2011р., службової записки про переведення від 13.01.2011р., протоколу засідання атестаційної комісії від 21.03.2011р., витягу з карткового рахунку, відкритого в Красноармійському відділенні ПАТ "Укрсоцбанк", за період з 01.01.2014р. по 03.11.2015р., не завірені належним чином копії наказів ДонНТУ від 11.01.2010р. № 5-8 "Про особовий склад", від 17.01.2011р. № 73-18 "Про особовий склад". Згідно ч.1 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. З фотокопії трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона була прийнята в Донецький національний технічний університет 12.01.2010р. бібліотекарем 2 категорії бібліотеки за строковим трудовим договором, 01.09.2010р. переведена у штат бібліотекарем 2 категорії бібліотеки, 01.02.2011р. переведена завідуючою сектором бібліотеки, 17.11.2014р. переведена завідуючою сектором бібліотеки за строковим трудовим договором, 08.12.2014р. звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, 02.09.2015р. Донецьким міським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.2 ст.23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", 07.09.2015р. припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.3 ст.31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Заперечуючи проти позову відповідач вказував, що вони з 22 жовтня 2014 року проводять свою освітню діяльність на території, підконтрольній Україні у м. Покровську (колишній Красноармійськ). Будівлі та споруди університету у м.Донецьку захоплені невідомими особами, тому у адміністрації університету повністю відсутній доступ до будь-якої документації. Згідно довідки, наданої ДонНТУ від 09.11.2016р. № 1-2/1394, накази № 5-08 від 11.01.2010р., № 1828-08 від 31.08.2010р., № 73-08 від 17.01.2011р. в університеті відсутні; накази № 2348-08 від 19.11.2014р., № 2348-08 від 19.11.2014р. університетом не видавались. Відповідно до наказу ДонНТУ № 5-05 від 07.11.2014р. начальником відділу кадрів ДВНЗ ДонНТУ з 07.11.2014р. призначено [PERSON] (а.с.33). Згідно довідки, наданої ДонНТУ від 09.11.2016р. № 1-2/1396, документи первинного обліку (накази, розрахункові відомості, табелі обліку робочого часу, картка П2 тощо) щодо [PERSON] відсутні. Трудова книжка [PERSON] не зберігається в установі (а.с.34). Згідно наданих ДонНТУ зразків відбитків печатки, відбиток печатки, що міститься в трудовій книжці позивачки, що засвідчує підпис особи, яка зробила запис про звільнення [PERSON], не відповідає відбитку печатки навчального закладу (а.с.35). З витягу з Книги обліку звільнених працівників ДВНЗ "ДонНТУ" вбачається, що за період з 30.11.2014р. по 22.12.2014р. [PERSON] не значиться (а.с.37-40). Таким чином, надана позивачкою трудова книжка оформлена невстановленою особою, а тому не може бути визнана допустимим доказом. Проте, з наданих позивачкою Індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 на [PERSON], виданого відділом ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області вбачається, що страхувальником позивачки є Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» та вказані нарахування позивачці за період з січня 2010 року по вересень 2014 року, в тому числі у липні 2014 року. - 2759,56 грн., у серпні 2014 року - 2400,00 грн., у вересні 2014 року - 1782,00 грн. У графі «позначка про сплату страхових внесків» в довідці за липень, серпень, вересень 2014 року зазначено «так», тобто страхові внески сплачені. З огляду на викладене, суд вважає, що вказаними Індивідуальними відомостями про застраховану особу безспірно підтверджено, що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем - ДонНТУ з січня 2010 року по вересень 2014 року, а тому посилання відповідача на недоведеність позивачкою факту її перебування з відповідачем у трудових відносинах є помилковим. Крім того, свідок [PERSON] також підтвердила суду ту обставину, що [PERSON] до початку військових дійна Донбасі працювала спочатку бібліотекарем, а потім у відділі наукової обробки інформації завідуючим сектором. Позивачка працювала у штаті, який вона очолювала. Після того, як в м. Донецьку розпочалась активна фаза бойових дій, вона виїхала з м. Донецька влітку 2014 року, а повернулась в м. Донецьк в жовтні 2014 року, разом із ДонНТУ перемістилась до м. Покровська. [PERSON] не переїхала разом з ВНЗ на українську територію. Позивачка повинна була проходити атестацію, без якої її не допустили би до роботи. Зазначила, що підпис в атестаційному листі схожа на її підпис. Посилання відповідача на те, що відповідно до штатного розпису посада, яка зазначена в наданій копії трудової книжки, відсутня, не може бути взята судом до уваги, так як такий штатний розпис було затверджено на виконання постанови КМУ від 07.11.2014р. № 595 з урахуванням зміни чисельності працівників та наявних умов для здійснення функцій, тобто вже після переміщення ВНЗ з м. Донецька на територію, підконтрольну українській владі, а саме в м. Покровськ. Частиною 1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв'язку з тим, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження перебування позивачки у трудових відносинах з ДонНТУ, факт такого перебування не потребує встановленню судом в порядку, передбаченому главою 6 ЦПК України. На підставі наведеного, в задоволенні позовних вимоги в частині встановлення факту перебування позивачки у трудових відносинах з ДонНТУ з 12.01.2010р. по 02.09.2014р. необхідно відмовити. Згідно ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст.117 ПЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд виходить з того, що в Індивідуальній відомості про застраховану особу форми ОК-5, яка надана до суду, на позивачку міститься інформація про розмір нарахованих сум заробітної плати. Однак, сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата не виплачена. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на відсутність у нього доступу до документації, що залишилась у приміщеннях університету в м. Донецьку, зокрема стосовно того, з якими банківськими установами укладалися договори про надання послуг по зарахуванню коштів на банківські рахунки, що мали дію у період 2014 року. Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Частиною 2 ст. 24 вказаного Закону визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Оскільки з наданих Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 стосовно позивачки вбачається, що страхові внески за спірний період сплачені, і за відсутності належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про невиплату заробітної плати позивачці за липень - вересень 2015 року, відсутні підстави вважати, що заробітна плата не виплачена. А надана позивачкою фотокопія витягу з карткового рахунку також не є належним підтвердженням того, що заробітна плата їй не виплачена в розумінні вимог ст.57, 58 ЦПК України. На підставі наведеного, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. У зв'язку з відмовою в задоволені позову понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.ст.48, 94, 115-117, 256 КЗпП України,

Outcome: dismissed