Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом, з врахуванням доповнених вимог, прийнятих судом, до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, припинення права власності [PERSON] на житловий будиок по [ADDRESS] Херсонської області, виділення у його власність зазначеного житлового будинку, стягнення з нього на користь відповідачки грошової компенсації у розмірі 36400 гривень 76 копійок за 182/625 частки [PERSON] у праві спільної сумісної влсності на вказаний житловий будинок, визнання за ним права особистої приватної власності на вказаний будинок. В обгрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 14.07.2007 року по 03 травня 2012 року він перебував у шлюбі з відповідачкою. Фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2011 року. Під час шлюбу - 18.07.2008 року він придбав в кредит житловий будинок по [ADDRESS] Херсонської області, 29.07.2008 року було укладено договір іпотеки, за яким вказаний житловий будинок був переданий в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк". За час шлюбу подружжям були сплачені кошти в сумі 72801 гривня 52 копійки, з них кредит - 10243 гривні 63 копійки, відсотки по кредиту - 62557 гривень 89 копійок. Представник позивача в обгрунтування позову надав розрахунок, відповідно якого зазначає що виходячи з загальної сплаченої суми за кредитом під час шлюбу, частка кожного з подружжя становить 36400 гривень 76 копійок, та доля позивача становить 70, 88 % або 7088/10000=443/625, доля відповідачки становить 29, 12 % або 2912/10000 = 182/625. Оскільки [PERSON] восени 2011 року припинила мешкати в спірному будинку, не займалася доглядом за будинком, не сплачувала комунальні платежі та платежі за кредитним договором, представник позивача зазначає про необхідність припинення права відповідачки на її частку у житловому будинку, визнання права власності на будинок за відповідачем. Представник позивача - адвокат Пестрецова Р.Г. уточнені позовні вимоги підтримала, по мотивам, в них зазначеним, прохала позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, 26.12.2016 року надала уточнені письмові заперечення, зазначивши що спору про розділ майна, в тому числі і стосовно спірного житлового будинку з відповідачем не має. Вказала, що дійсно перебувала в шлюбі з відповідачем, в 2008 році вони придбали житловий будинок по [ADDRESS], в якому проживала вона з донькою з 2008 року по 2011 рік. Під час шлюбу працювала, потім отримувала допомогу при народженні дитини та ці кошти йшли на погашення заборгованості за кредитним договором за придбання будинку. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебували в шлюбі з 14.07.2007 року до 03.05.2012 року. (а.с.8). Відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 18.07.2008 року, [PERSON] придбав житловий будинок по [ADDRESS] за 125000 гривень.(а.с.9). Відповідно договору іпотеки від 29.07.2008 року, вищезазначений житловий будинок переданий в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" в забезпечення виконання грошових зобов"язань за кредитними договорами про надання споживчих кредитів.(а.с.12). Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.11). Відповідно до ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює права та обовязки для другого з подружжя. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого в шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то майно, одержане за цим договором є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому, за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю подружжя. У разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Шлюбного договору сторони не укладали, домовленості щодо поділу майна немає. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 цього Кодексу встановлено, що в разі поділу майна, яке є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Наявність істотних обставин, які надають право позивачу на збільшення його частки в спірному будинку №15 до цілого (п.3 ст. 70 СК України) у судовому засіданні позивачем, представником позивачем не доведено. З огляду на наведене, підстави для відступлення від начала рівності часток подружжя при поділі спільного сумісного майна відсутні, тому частки сторін у спірному майні є рівними. У результаті придбання сторонами квартири в кредит під час перебування в шлюбі боргові зобов"язання несуть як чоловік, який підписав договір, так і дружина. Позивач є позичальником по кредитному договору в час шлюбу сторін зі згоди другого з подружжя, отже він діяв в інтересах сім"ї. Тому кредитні зобовязання не можуть стосуватися лише його прав та обов"язків. Оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів під час шлюбу, то цим створюються обовязки для другого з подружжя відповідно до ст. 1054 ЦК України, на що відповідачка дала свою згоду та стала поручителем за кредитним договором. Встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами зобовязання за кредитним договором виконуються позивачем, що не позбавляє його права поділу цих зобов"язань із відповідачкою. Однак, така вимога ним не ставиться. Право власності на спірну квартиру виникло після державної реєстрації 23.07.2008 року, що відповідає вимогам ст.ст. 340,640 ЦК України. Таким чином посилання позивача на наявність у [PERSON] права на 182/625 частки в праві спільної сумісної власності на придбаний спірний житловий будинок - пропорційно сплаченим коштам за час перебування в шлюбі є безпідставними, оскільки даний будинок не поділений та право спільної сумісної власності на нього не припинено, а вимоги позивача щодо виділення йому у власність спірного житлового будинку, стягнення з нього грошової компенсації у розмірі 36400 гривень 76 копійок за 182/625 частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірний житловий будинок є такими що задоволенню не підлягають. Крім вищенаведених підстав обгрунтування відмови у позові, суд посилається і на наступне: Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Таким чином спосіб захисту порушеного права, який обрав позивач, з врахуванням положень ст.ст.70, 71 СК України, не є способом, визначеним законом. Тому, розглядаючи справу відповідно до ст.11 ЦПК України - виключно в межах заявлених вимог та враховуючи, що позовних вимог про поділ будинку № 15 по вул. Першотравнева в смт. Нижні Сірогози в режимі рівності часток заявлено не було, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у спосіб обраний позивачем.

Outcome: dismissed