Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла за підсудністю цивільна справа № 757/4368/20-ц, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно 29 квітня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №113413383000 на суму 77000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 388850,00 грн. Відповідно до пунктів 1.2.1 та 1.2.2 вищезазначеного договору строком надання кредиту 29.04.2008 року , а кінцевою датою повернення кредиту в повному обсязі є 30.04.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту 29.04.2008 року було укладено іпотечний договір №84561 з майновим поручителем його бабусею [PERSON] , згідно якого в іпотеку було передано належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . [INFO] іпотекодавець [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, на квартиру [ADDRESS] , спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, стала її дочка [PERSON] 12.12.2011 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу відступило TOB «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором та останнє набуло право іпотекодержателя за іпотечним договором №84561 від 29 квітня 2008 року. 21 квітня 2012 року за заявою [PERSON] в Третій Київській державній нотаріальній конторі була відкрита Спадкова справа №120/2012, зареєстровано в реєстрі за №2-308, однак свідоцтво про право на спадщину на квартиру покійної матері нею не одержано, оскільки квартира була під арештом. Весь цей час вона проживала у вищезазначеній квартирі, яку одержала у спадщину від своєї матері. 10.12.2019 року [PERSON] одержала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої дізналася, що 09.12.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. Позивачі вважають, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] за TOB «Кей-Колект» є незаконним, оскільки TOB «Кей- Колект» не було дотримано пунктів 5.1,5.2,5.2.1. умов договору іпотеки та приписів ст.ст.35,37 Закону України «Про іпотеку», а приватним нотаріусом вимог пунктів 57 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року №1304-VІІ. Представник відповідача подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що ані договором, ані законом не передбачено отримання згоди на виконання умов договору, а саме на стягнення майна в позасудовому порядку. Вважає, що до позовної заяви не додано доказів на підтвердження, що спірна квартира є єдиним місце проживання позивачів, що унеможливлює прийняття до уваги цієї обставини при застосуванні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та вирішенні справи по суті. Позивачі подали до суду відповідь на відзив. Позивачі, в судове засідання, яке відбулось 23.09.2021 року, не з`явились, подали до суду заяву в якій просили проводити розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та росили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача, в судове засідання, яке відбулось 23.09.2021 року, не з`явився з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа, в судове засідання, яке відбулось 23.09.2021 року, не з`явилася з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту № №113413383000 від 29.04.2008 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , останній отримав кредитні кошти у сумі 77000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 388850,00 грн. Відповідно до пунктів 1.2.1 та 1.2.2 вищезазначеного договору строком надання кредиту є дата 29.04.2008 року, а кінцевою датою повернення кредиту в повному обсязі є 30.04.2018 року. Відповідно до копії договору іпотеки №84561 від 29.04.2008 року, було укладено в забезпечення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту з майновим поручителем [PERSON] , згідно якого в іпотеку було передано належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Так, відповідно до пунктів 5.1,5.2,5.2.3. умов договору іпотеки №84561 від 29 квітня 2008 року, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Як вбачається з копії договору факторингу №1 від 12.12.2011 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило TOB «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором та останнє набуло право іпотекодержателя за іпотечним договором №84561 від 29 квітня 2008 року. Також, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09.12.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50107607 від 09.12.2019 час вчинення 17:00:03). Підставою для проведення даної реєстрації зазначені договір іпотеки серія та номер:894, ( правильний номер 84561) виданий 29.04.2008, видавник Степаненко Д.В. , приватний нотаріус КМНО; Договір про відступлення прав вимоги (з додатком), серія та номер:5207-5208, виданий 12.12.2011, видавник: Саєнко Е.В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу; повідомлення про порушення основного зобов`язання, вимога про усунення порушень з повідомленням про вручення, серія та номер:735912/02, виданий 24.10.2018, видавник:ТОВ «Кей-Колект»; повідомлення про порушення основного зобов`язання, вимога про усунення порушень з повідомленням про вручення, серія та номер:7359\\12/02, виданий 24.10.2018, видавник: TOB «Кей-Колект». Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно зі ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Заявник, зокрема, іпотекодержатель, - особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки. Частиною 2 ст.18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Відповідно до п.57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки,також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі,коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Згідно пункту 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03 червня 2014 гс M1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону Україні «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку» . таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальник або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними устану - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходить інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. Метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Така ж правова позиція щодо неможливості стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03 червня 2014 року M1304-VII, зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №726/1538/16-ц від 10.04.2019 року. Отже, ТОВ "Кей-Колект" та приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. було порушено ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ЗУ "Про іпотеку", Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у зв`язку із чим було незаконно прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру, внаслідок чого житлове приміщення було протиправно відчужено у законних володільців, що порушило права та інтереси [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Лариси Михайлівни, індексний номер:50107607 від 09.12.2019 року, 17.00.03, про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект» (номер запису про право власності 34541702, дата та час державної реєстрації 04.12.2019, 19:36:19), є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки у такому випадку спосіб захисту буде ефективним та буде захищено майнові права позивачів. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1260,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved