Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

\~ Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти з реєстраційного обліку відповідача. \~ Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач зареєстрованний і проживає в належній їй на праві власності квартирі № 15 за адресою: м. Бердичів, провул. 10 й П"ятирічки буд. 8 б. Він поводить себе не адекватно. Водить до квартири сумнівних людей, з якими розпиває спиртні напої. Вживає наркотичні засоби, постійно вибиває вхідні двері, які вже не закриваються. Сусіди жаліються на його поведінку, оскільки він заважає їм відпочивати. Відповідач ніде не працює, комунальні послуги за вказану квартиру не сплачує. У даній квартирі викрутив водяний лічильник, плиту, котел розібрав. Виніс з квартири частину речей, спалив диван. Воду та газ в квартирі відключили відповідні служби. За її заявою в квартирі відключили електроенергію. В результаті дій відповідача в квартирі не можна проживати, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. В судове засідання відповідач не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири № 15 за адресою: м. Бердичів, провул. 10 й П"ятирічки буд. 8 б, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири, та довідкою міського відділу реєстрації актів цивільного стану(а.с.14, 15). В даній квартирі зареєстрованні, крім позивачки також відповідач - [PERSON], та [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою( витягом з домової книги про склад сім" та прописки)( а.с.12). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 даної статті передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У відповідності до частини 3 ст. 16 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 383 цього ж Кодексу, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. А тому суд вважає, що оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку відповідача, то вона обрала спосіб захисту свого права, який не встановленний чинним законодавством, а тому позовна вимога задоволенню не підлягає. У відповідності до частини 4 ст. 88 ЦПК України, судовий збір компенсується за рахунок держави, оскільки позов залишений без задоволення, а позивачка є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією посвідчення(а.с.5).

Outcome: dismissed