Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та відповідача: [PERSON] звернувся до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 06 грудня 1980 року, який зареєстрований Піщанським районним відділом ЗАГС, актовий запис за №88. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 грудня 1980року. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, через що між ними виникали сварки і непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки подружні стосунки між ними припинені, з 2010 року він та відповідач однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує лише формально. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення щодо позовних вимог [PERSON], до суду встановлений ухвалою суду від 22 серпня 2018 року строк не подала. Заяви, клопотання позивача, відповідача: В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов'язаних із розглядом справи, до суду не подавала. Процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 22 серпня 2018 року в даній справі було відкрите провадження та призначено підготовче засідання на 01 жовтня 2018 року на 15 годину 00 хвилин. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року в даній справі було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 жовтня 2018 року на 08 годину 45 хвилин. 18 жовтня 2018 року вказану справу було знято з розгляду до 10 години 30 хвилин 29 жовтня 2018 року у зв'язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. 29 жовтня 2018 року вказану справу було знято з розгляду до 11 години 30 хвилин 01 листопада 2018 року у зв'язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявився, представник позивача, адвокат [PERSON] подав на адресу суду заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові, судові витрати залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення не має. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 грудня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). На час розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, неповнолітніх дітей не має. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, порушує їх особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. Оцінка суду: Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги відсутність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглядаючи дану справу, судом взято до уваги не тільки вимоги національного законодавства України, а і висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". На підставі викладеного,

Outcome: approved