Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третьої особи Київської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] та його сім»я з чотирьох осіб, має право користування житловим приміщенням, а саме кім. [ADDRESS] Позивач з 25 червня 1999 року зареєстрований у спірній квартирі, як син [PERSON], який помер [INFO]. У теперішній час відповідачем відмовлено у видачі ордера на спірну кімнату. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог остаточно звернувся із позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб Київської міської ради, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з"явився, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з"явився, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. .Представники третіх осіб Київської міської ради, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з"явилися, хоча повідомлені про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомили. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. 29 грудня 1979 року батьку позивача [PERSON] та його сім»ї з чотирьох осіб заст. Керуючого справами управління справами ЦК КП України видано направлення № 28 для поселення в кімнату [ADDRESS](а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 10). Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 02 вересня 2016 року у спірній квартирі зареєстрований позивач з 25 червня 1999 року, як син [PERSON] (а.с. 8). Згідно інформаційного листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у видачі ордеру на спірне житлове приміщення, оскільки статус будинку [ADDRESS] не змінений (а.с.11-12) Згідно довідки ЖРЕО від 24 грудня 2008 року позивач був зареєстрований у спірній квартирі з 14 грудня 1983 року по 14 грудня 1984 року. Подовження реєстрації з 15 грудня 1986 року по 15 грудня 1989 рку. Постійна реєстрація з 01 грудня 1993 рок по теперішній час (а.с.70). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до направлення на поселення, виданого на ім'я батька позивача [PERSON] було надано в користування кімнату [ADDRESS], в якій він зареєстрований як син. Батько позивача помер 19 березня 2009 року, відповідачем не визнається за позивачем право користуватися житловим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно п. 9. постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Судом встановлено, що позивач постійно проживає та зареєстрований у спірній кімнаті з 25 червня 1999 року як син [PERSON], якому було видано направлення на поселення та який помер [INFO]. Відповідно до положень ч.1 ст.64 ЖК України члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несут всі зобов"язання, які витікають з договору найму житлового приміщення. Виходячи з наведеного, позивач має право користування спірною кімнатою. Тому позовні вимоги [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб Київської міської ради, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю: визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved