Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

02 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який вони зареєстрували 28 квітня 2012 року і у якому народилася донька, 2013 року народження, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї через різність характерів. Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року сторонам у справі надавався час на примирення, строком на три місяці. 12 травня 2015 року провадження по справі поновлено. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що з грудня 2014 року вони з відповідачем припинили сімейні та подружні стосунки і проживають окремо. Причиною заявлення позову є негідна поведінка чоловіка, який зневажав її, що призводило до постійних сварок і словесних образ з його боку із застосуванням нецензурної лайки. За час, наданий судом, мір до примирення не приймала, не було їх і з боку чоловіка. Відповідач позовні вимоги визнав. Показав, що пішов з сім"ї, бо дружина не рахувалася з ним, внаслідок чого постійно сварилися. Після попереднього судового засідання про примирення не йшлося і приймати міри до збереження сім"ї він наміру не має. Вислухавши пояснення сторін, 0, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя юридично зареєструвало шлюб 28 квітня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що вчинено актовий запис №16 і видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно записів у свідоцтві про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками малолітньої доньки, 2013 року народження (а.с.7). Позивачка заявила, що вони з відповідачем проживають окремо з грудня 2014 року. Відповідач цієї обставини не заперечував. Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України та відповідно до п.10 Постанови Пленуму 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи суд встановив, що подружжя однією сім'єю не проживають більше п"яти місяців, відповідач змінив місце проживання. Причиною розпаду сім'ї слугувала втрата сторонами один до одного почуттів, які були основою шлюбного союзу, різність поглядів на життя та взаємні образи. Обидві сторони заявили, про небажання продовжувати сімейні відносини. Обстановка, яка склалася у сім"ї, може негативно відобразитися на стані психологічного здоров"я дитини. Враховуючи встановлені обставини та категоричність позиції сторін, суд рахує недоцільним, відповідно до ст.111 СК України, прийняття додатково мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини, що мають істотне значення, постільки існування шлюбу є формальним, обстановка у сім"ї містить загрозу для психологічного здоров"я позивачки і дитини. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. В порядку ст.88 ЦПК України суд ухвалює про мтягнення з відповідача 1/2 частини судових витрат, які понесла позивачка при подачі позову за представленою квитанцією.

Outcome: approved