Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ФГ «Агро-проялс» про стягнення заборгованості по орендній платі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3887 га в адмінмежах Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Договором оренди землі, укладеним 05.11.2014 року та зареєстрованого 25.02.2015 року, вона передала належну їй земельну ділянку в оренду ФГ «Агро-проялс» строком на 5 років. За умовами договору відповідач зобов`язався протягом строку його дії за кожен рік користування виплачувати орендну плату зерном ячменю та пшениці не менше, ніж 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції до 31 грудня поточного року. Оскільки відповідач умови договору не виконував, орендну плату не платив, [PERSON] просила стягнути з фермерського господарства 12260 грн. 30 коп. заборгованості по орендній платі, 1070 грн. 50 коп. інфляційного збільшення, 22362 грн. 48 коп. пені за несвоєчасне внесення орендної плати. Дана заборгованість обрахована позивачем станом на 01.10.2020 р. Крім того, [PERSON] зазначила, що вказаний договір оренди землі припинив свою дію 25 лютого 2020 року, однак земельна ділянка їй повернута не була. Оскільки відповідач з 25.02.2020 року по 30.09.2020 року використовує належну їй земельну ділянку та ухиляється від передачі майна за актом приймання-передачі, тобто повернути орендоване майно, вважає, що з ФГ «Агро-проялс» належить стягнути 4632 грн. 15 коп. неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України та 83 грн. 65 коп. інфляційного збільшення, нарахованого на цю суму. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог. Позивач в судовому засідання підтримала позов в повному обсязі, зазначила, що відповідач був недобросовісним орендарем, чим порушив її право на отримання орендної плати. Відповідно, повинен сплатити штрафні санкції за порушення умов договору. Пояснила, що орендар по закінченню договору оренди зобов`язаний був повернути належну їй земельну ділянку саме актом приймання-передачі. Оскільки відповідач не підписував цей акт, вона була позбавлена можливості користуватись належним їй майном. Представник відповідача просив в позові відмовити. Вказав, що орендна плата фермерським господарством виплачувалась в повному обсязі і цю плату за усною домовленістю з позивачем отримували члени її сім`ї. Також просив врахувати, що розрахунок орендної плати було здійснено позивачем з нормативної грошової оцінки землі, здійсненої станом на 15.10.2020 р. Проте, договором оренди землі зафіксована грошова оцінка у меншому розмірі, ніж вказує позивач. В частині нарахування подвійної орендної плати пояснив, що до виниклих правовідносин не застосовуються норми ст. 785 ЦК України. Крім того зазначив, що відповідач жодних перешкод у користуванні [PERSON] земельною ділянкою не чинив, відтак, жодних збитків не завдав. Просив, також, застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені. Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 623070 [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,39 га в межах Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер 7123787200: 02:001:0097. 05 листопада 2014 року між [PERSON] та ФГ «Агро-проялс» було укладено договір оренди землі. Відповідно до п. 2, 5 договору позивач передала в оренду земельну ділянку загальною площею 3.39 га за кадастровим номером 7123787200: 02:001:0097 строком на п`ять років. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 56499,20 грн. (п. 5 договору). Річна орендна плата виплачується зерном ячменю та пшениці, але на суму, не менше ніж 3% нормативної грошової оцінки (п. 9 договору). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. 10 договору). Орендна плата вноситься щорічно. Остаточний розрахунок проводиться до 31 грудня щороку (п. 11). Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами (п. 12). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 14). Після припинення дії договору орендар зобов`язався повернути в десятиденний термін орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п. 21). Земельна ділянка була передана відповідачу актом приймання-передачі без дати за підписами обох сторін договору. Як встановлено з листа-повідомлення від 26 лютого 2020 року [PERSON] повідомила ФГ «Агро-проялс», що вона не бажає поновлювати дію договору оренди і має намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку. Незалежно від стану ділянки, наявності на ній насіння чи інших сільськогосподарських культур, вона залишила за собою право приступити до використання земельної ділянки без додаткового інформування підприємства. Згідно з витягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 15 жовтня 2020 року, нормативна грошова оцінка належної [PERSON] земельної ділянки станом на цю дату становить 129615,09 грн. Це ж підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку. Норми права, які застосовує суд. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі, який, за змістом статті 13 цього Закону є договором, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі", в подальшому чинного на момент виникнення спірних правовідносин, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є однією із істотних умов договору. У статті 21 цього Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, розмір якої, умови і строки внесення встановлюються за згодою сторін у договорі (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України) та обчислення якої здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. За змістом статті 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 6 цього Закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 36 Закону передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом і договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позиція суду щодо заявлених вимог. Судом встановлено, що сторони договору погодили оренду плату, а саме: орендна плата виплачується зерном ячменю та пшениці, але на суму, не менше ніж 3% нормативної грошової оцінки з урахуванням індексів інфляції. Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки. Представник відповідача в ході розгляду справи стверджував, що фермерське господарство в повному обсязі виконувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати, однак жодного доказу на підтвердження викладеного не надав. За умовами договорами передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Однак, ці акти не були предметом дослідження суду, як і будь-які інші документи, що можуть засвідчити факт здійснення виплати орендної плати. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 76 ЦПК України пояснення сторони не є доказом у справі. Таким чином, відповідач не спростував викладених в позовній заяві обставин щодо невиплати орендної плати. Визначаючи розмір орендної плати, який підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до норм Закону - індексується лише орендна плата. Визначаючи розмір орендної плати позивач виходила з нормативної грошової оцінки землі, здійсненої станом на 15 жовтня 2020 року. Однак, позивачем не доведено, що у 2017, 2018 та 2019 роках нормативна оцінка землі була незмінної та відповідала грошовому виразу станом на жовтень 2020 року. Відтак, при обчислення орендної плати суд виходить з тієї нормативної грошової оцінки, що зазначена в договорі оренди землі та фактично погоджена сторонами. З урахуванням наведено 3% орендної плати без урахування індексу інфляції становить 1694,98 грн. (56499,20/3%=1694,98). Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті. За даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін за 2017 рік становив 113,7%, за 2018 рік - 109,8%, за 2019 рік - 104,1%. Отже, заборгованість з орендної плати за договором оренди з урахуванням індексів інфляції становить: -за 2017 рік - 1927,19 грн. (1694,98х113,7/100); -за 2018 рік - 1861,09 грн. (1694,98х109,8/100); -за 2019 рік - 1764,47 грн. (1694,98х104,1/100). В загальному розмір заборгованості з орендної плати становить 5552 грн. 75 коп. Враховуючи, що [PERSON] просить стягнути заборгованість по орендній платі станом на 01 жовтня 2020 року, суд не вбачає підстав для стягнення орендної плати за 2 місяці 2020 року, оскільки за умовами договору цю орендну плату відповідач повинен сплатити до 31 грудня 2020 року. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк виконання зобов`язання може відрізнятись від строку дії договору і якщо сторонами обумовлено виконання зобов`язання до певного строку, незалежно від строку дії договору зобов`язання вважається простроченим саме з наступної після обумовленої в договорі дати для виконання зобов`язання. Таким чином, станом на 01 жовтня 2020 року у відповідача не виникло обов`язку по сплаті орендної плати за 2020 рік. Судом також встановлено, що сторонами було обумовлено розмір пені за невнесення орендної плати у строки, визначені договором - 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення. З орендної плати за 2017 рік розмір пені становить 5,78 за день (1927,19х0,3%), кількість прострочених календарних днів з 01.01.2018 року по 01.10.2020 року становить 1004 днів, в загальному 5803,12 грн. З орендної плати за 2018 рік розмір пені становить 5,58 за день (1861,09х0,3%), кількість прострочених календарних днів з 01.01.2019 року по 01.10.2020 року становить 639 днів, в загальному - 3565,62 грн. З орендної плати за 2019 рік розмір пені становить 5,29 за день (1764,47х0,3%), кількість прострочених календарних днів з 01.01.2020 року по 01.10.2020 року становить 274 днів, в загальному - 1449,46 грн. Шляхом додавання всіх сум загальний розмір пені складає 10818,20 грн. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що [PERSON] звернулась до суду 10 листопада 2020 року, з урахування заявлено нею періоду для стягнення заборгованості по орендній платі та штрафних санкцій, а саме станом на 01 жовтня 2020 року, з відповідача на користь позивача належить стягнути пеню за період часу з 10 листопада 2019 року по 01 жовтня 2020 року, яка становить 5144,71 грн. ((326 днів х 5,78) + (326 днів х 5,58) +(273 дня х 5,29)) Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 4632 грн. 15 коп. неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України. Так, договором оренди не передбачено обов`язку орендаря передати земельну ділянку актом прийому-передачі. В ході розгляду справи позивач визнала, що по закінченню договору оренди землі до державного реєстру були внесені відповідні відомості. Нею не доведено, що відповідач чинив перешкоди у використанні нею власної земельної ділянки, здійснював будь-які дії щодо користування цією землею. Крім того, [PERSON] не зверталась до суду із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння. Таким чином, позивач не довела, що відповідач по закінченню дії договору продовжив використовувати належну їй земельну ділянку, утримував її у себе проти волі власника та позбавив позивача права на її використання у власних цілях. Сама по собі відсутність акту прийому-передачі земельної ділянки не свідчить про те, що орендар не повернув земельну ділянку, і, відповідно, позивач була позбавлена використовувати її у власних цілях та отримувати від неї дохід. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved