Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

26.05.2021 заявник звернувся до Марківського районного суду Луганської області з заявою, в якій просив встановити факт, що посвідчення учасника бойових серії [NUMBER] видане 25 вересня 1996 року та атестат Державного комітету України РСР по професійно-технічній освіті [NUMBER] від 29 червня 1984 року дійсно належить йому - [PERSON] . На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він досяг пенсійного віку та почав збирати документи необхідні для призначення пенсії за віком. Під час перевірки наданих ним документів працівниками Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області було виявлено в його посвідченні учасника бойових дій, серії [NUMBER] виданого 25 вересня 1996 року та в атестаті Державного комітету України PCP по професійно-технічній освіті № [NUMBER] від 29 червня 1984 року описку, а саме його по батькові « [PERSON] » а у вказаних вище документах « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідне для призначення пенсії за віком. Заявник у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його присутності, на задоволенні заяви наполягає. Представник заінтересованої особи - Марківського об`єднаного Управління Пенсійннного фонду України Луганської області, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи, через канцелярію суду, було подано клопотання про розгляд справи без участі представника управління, не заперечують проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що заявник має труднощі в оформленні пенсії за віком, оскільки в його посвідченні учасника бойових дій, серії [NUMBER] виданого 25 вересня 1996 року та в атестаті Державного комітету України PCP по професійно-технічній освіті № [NUMBER] від 29 червня 1984 року його по батькові вказано « [PERSON] » а у паспорті та інших документах вірно вказано « [PERSON] ». Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області 07.04.1998 на ім`я [PERSON] , [INFO] по батькові заявника вказано " [PERSON] " (а.с. ). Відповідно п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI від 20 листопада 2012 року та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера Марківським відділенням МДПІ 23.03.2018 заявнику присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] та його по батькові вказано " [PERSON] " (а.с. ). В свідоцтві про народження [NUMBER] , виданому 06.07.1966 (а.с. ) по батькові заявника вказано " [PERSON] ", його батьком вказаний [PERSON] . В той же час, в посвідченні учасника бойових дій, серії [NUMBER] виданого 25 вересня 1996 року та в атестаті Державного комітету України PCP по професійно-технічній освіті № [NUMBER] від 29 червня 1984 року по батькові заявника вказано " [PERSON] ". Під час подання документів на перевірку до Марківського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області для можливості подальшого оформлення пенсії було виявлено вищевказані розбіжності в написання по батькові заявника в документах та паспорті. При цьому всі інші дані, щодо зазначення його прізвища, імені та дати народження в цих документах збігаються. Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для призначення пенсії, а можливість внести зміни в правовстановлюючі документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами достовірно встановлено, що в посвідченні учасника бойових дій, серії [NUMBER] виданого 25 вересня 1996 року та в атестаті Державного комітету України PCP по професійно-технічній освіті № [NUMBER] від 29 червня 1984 року по батькові заявника помилково, внаслідок прекладу з російської мови на українську мову, вказано " [PERSON] ", тоді як правильним є " [PERSON] ". Судові витрати на підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved