Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 05 червня 2013 року по вул. Жилянській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: 1) "Опель" д. н. [NUMBER], яким керував [PERSON]; 2) "Лексус" д. н. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та яка є власником автомобіля. Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується первісною Довідкою ДАІ, розширеною довідкою ДАІ, страховим актом № ЦО-41954-АВ-0008175764-8175764 від 27.12.2013 року. На момент ДТП між відповідачем та позивачем - ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.07.2012 року № АВ/8175764, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу "Опель" д. н. [NUMBER]. Позивач вказує, що 26.07.2013 року ПрАТ "СК "Уніка" звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування; 20.06.2013 року ПП "Галавтоекспертиза" проведено оцінку стосовно вартості матеріального збитку, завданого заявникові в результаті пошкодження транспортного засобу та складено Звіт № 49С/06/13. На підставі вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ "СК "Уніка" відповідно до норм ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11 137,45 гривень. Також позивач вказує, що Голосіївським районним судом м. Києва були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Таким чином особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Позивач вказує, що відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 21.11.2014 року відповідачу було направлено лист з вимогою сплатити суму заборгованості, відповідач жодним чином на вимогу не відреагував, вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Іллічівське" суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 137,45 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вважала позов таким, що не підлягає до задоволення, надала суду письмові заперечення проти позову та пояснила, відповідач 05.06.2013 року відразу після настання ДТП зателефонував до позивача за номером телефону, вказаним в страховому полісі та повідомив про ДТП, у телефонній розмові представником позивача йому було повідомлено про факт реєстрації ДТП з боку позивача, а також відповідач отримав інформацію щодо подальших його дій, однак не повідомлялось про необхідність подачі відповідачем будь-яких письмових повідомлень або листів про ДТП; 28.08.2013 року відповідач передав працівнику позивача провідному фахівцю управління врегулювання страхових випадків [PERSON] письмове пояснення про причини відсутності письмового повідомлення про ДТП та інші документи, що були запрошені позивачем. Пояснення відповідача ґрунтувалося на тому, що на момент настання ДТП так і після відповідач мав тяжкий психологічний стан спричинений тяжкою хворобою матері, в квітні йому став відомий діагноз невиліковної хвороби матері, а в травні-червні відповідач доглядав за хворою матір'ю при проходженні нею хіміотерепії в лікарні та постійно супроводжував її до лікарні, при цьому, фактичний стан здоров'я матері був настільки важким, особливо після хіміотерапії, що вона потребувала постійного цілодобового догляду як в лікарні так і вдома, відповідач не мав змоги письмово повідомити позивача у строки, встановлені законом, враховуючи його психологічний стан і відсутність фізичної можливості пов'язаної з необхідністю доглядати за хворою матір'ю. Вважала, що відсутні підстави, які надають право позивачу звертатися до суду з регресним позовом до відповідача та просила відмовити позивачу у позові у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так в судовому засіданні встановлено, що 05.06.2013 року о 15 год. 35 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем "Опель" державний номер [NUMBER] по вул. Жилянській не витримав безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Лексус д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п. п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні встановлено, що на момент ДТП між відповідачем та позивачем - ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.07.2012 року № АВ/8175764, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу "Опель" д. н. [NUMBER]. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 49С/06/13 від 20.06.2013 року, виконаного "ГАЛавтоекспертиза" матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Лексус д. н. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП складає 17 505,92 гривень. Встановлено, що 26.07.2013 року ПрАТ "СК "Уніка" звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. 27 грудня 2013 року ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське" було складено страховий акт № ЦО-41954-АВ-0008175764-8175764 від 27.12.2013 року, на підставі вказаного Страхового акту та заяви ПрАТ "СК "Уніка" відповідно до норм ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем 30 січня 2014 року було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11 137,45 гривень. В судовому засіданні також встановлено, що згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2013 року по справі № 3752/10146/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Встановлено, що 28.08.2013 року відповідач надав ПрАТ "СТ "Іллічівське" письмові пояснення, в яких повідомив про настання 05.06.2013 року ДТП, в яких вказав, що в зв'язку з його тяжким психологічним станом, який спричинений тяжкою хворобою матері та через тяжкі душевні переживання в зв'язку з ДТП він не мав змоги направити повідомлення про ДТП та іншу інформацію, а також з'явитися до страховика та зазначив, що при телефонній розмові співробітник страховика при регламентуванні подальших його дій не наголосив на необхідність надання повідомлення про ДТП у відповідні строки; згідно Акту передачі документів від 28.08.2013 року, а саме: копії посвідчення на право керування ТЗ, копії реєстраційного документу на ТЗ; пояснення про ненадання повідомлення про ДТП; копії протоколу з місця ДТП; копії паспорту, копії інд. коду дані документи 28.08.2013 року отримані [PERSON] Також встановлено, що згідно довідок № 75 від 24.05.2013 року та № 118 Київського обласного онкодиспансера [PERSON] [INFO] з 23.05.2013 року по 24.05.2013 року та з 25.06.2013 року по 26.06.2013 року проходила курс хіміотерапії. Наведені обставини підтверджуються копіями Полісу № АВ/8175764 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.07.2012 року, довідки ДАІ, постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2013 року по справі № 3752/10146/13-п від 19.06.2013 року, заяви про виплату страхового відшкодування, Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 49С/06/13 від 20.06.2013 року, платіжних доручень, іншими матеріалами справи. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи відповідача про те, що він у зв'язку із тяжким психологічним станом, пов'язаним із тяжкою хворобою його матері не міг вчасно повідомити позивача про дорожньо-транспортну пригоду, оскільки як вбачається із письмових пояснень [PERSON] та Акту передачі документів від 28.08.2013 року відповідачем будь-яких документів на підтвердження обставин, які б свідчили про поважність причин неповідомлення позивача у встановлені законом строки про ДТП ним надано не було. Як вбачається із зазначених вище довідок № 75 від 24.05.2013 року та № 118 Київського обласного онкодиспансера [PERSON] [INFO] з 23.05.2013 року по 24.05.2013 року та з 25.06.2013 року по 26.06.2013 року проходила курс хіміотерапії, однак будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач здійснював постійний догляд за матір'ю та у зв'язку із цим був позбавлений можливості у встановлений законом строк повідомити позивача про факт настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.06.2013 року суду надано не було. За даних обставин суд вважає, що оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 05.06.2013 року сталася з вини відповідача [PERSON], постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2013 року по справі № 3752/10146/13-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідач [PERSON] у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку не повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 11 137,45 гривен, а також витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 243,60 грн. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог суду надано не було. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає до задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 625, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved