Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», збільшивши вимоги якого під час судового розгляду, просить суд розірвати договір №SAMDN 80000711101891, укладений 06.07.2010 між ним та відповідачем; стягнути з відповідача на його користь суму внесеного вкладу в розмірі 38072 грн.; стягнути з відповідача на його користь відсотки по вкладу по травень 2014 року в розмірі 12373 грн. 38 коп.; стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції в розмірі 15723 грн. 74 коп. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.07.2010 між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір №SAMDN 80000711101891, відповідно до умов якого, він мав покласти на депозитний рахунок банку грошові кошти в сумі 5000 гривень під відсоткову ставку 16,75% річних строком на шість місяців. Для цього банком йому оформлено та видано електронну ощадну книжку №1201000092415418, яка дозволяє отримати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу і відсотках до виплати, а для внесення суми вкладу відкрито особовий рахунок №26301605665542. На виконання даного договору ним 06.07.2010 внесено на відкритий, на підставі договору, особовий рахунок №26301605665542 грошові кошти в сумі 5000 гривень, а в подальшому 18.09.2010 ще 1000 гривень. Також, в період дії договору ним неодноразово поповнювався вказаний рахунок та підраховано, що всього ним внесено на особовий рахунок грошові кошти в розмірі 38072 грн. Крім того, його рахунок ще збільшувався відсотками, що накопичувалися. Так, п.5 вказаного договору визначено, що якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у п.1 даного договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до банку. При перевірці рахунку 04.05.2014 він дізнався, що на його рахунку в наявності кошти в розмірі 50455 грн. 38 коп. У п.6 даного договору сторони домовились, що мають право достроково розірвати договір у відповідності до діючого законодавства, попередивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта, йому повертаються сума вкладу та виплачуються відсотки за неповний строк вкладу. Виконуючи прийняті на себе умови договору та маючи намір його розірвати, ним 30.07.2014 направлено рекомендованого листа голові правління ПАТ КБ «Приватбанк», на що відповідачем надано невизначену відповідь та грошові кошти до цього часу не повернуті, що змусило його звернутися до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не має можливості повернути вклад, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим (далі АРК), яка на даний період часу окупована. Кримське відділення, в якому позивач укладав договір припинило свою діяльність відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 206 від 06.05.2014 року. Відповідач вважає, що зобовязання за договорами депозитного вкладу та договорів банківського рахунку, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує AHO «ФЗВ» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополя. Тому, ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у справі, а тому просить відмовити позивачу у задоволенні позову до ПАТ КБ «Приватбанк». Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності зі ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. В силу частини першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Судом встановлено, що 06.07.2010 позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №SAMDN 80000711101891 (вклад «Копілка») (а.с.6). Відповідно до п.1 даного договору, сума вкладу складає 5000 грн. на строк шість місяців по 06.01.2011 включно. Процентна ставка по вкладу складає 16,75 % річних. Банк видав клієнту електронну ощадну книжку №1201000092415418, яка дозволяє отримати у банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та процентах до виплати, та для внесення вкладу відкрив особовий рахунок №26301605665542. Відповідно до вказаних умов договору, позивачем були передані відповідачу грошові кошти: 06.07.2010 5000 грн., 18.08.2010 1000 грн. у формі банківського депозиту з наданням відповідачу права користування цими грошовими коштами на умовах договору, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.8). Крім того, у період дії договору позивачем неодноразово поповнювався особовий рахунок №26301605665542 на загальну суму 38072 грн. Також, його рахунок збільшувався відсотками, що накопичувалися, що підтверджується випискою за період з 06.07.2010 по 02.09.2014, з якої вбачається, що залишок на рахунку становить 50445 грн. 38 коп. (а.с.13-15). Довідка від 04.05.2014 №17698952, яка видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приватбанк», також свідчить про те, що на особовому рахунку [PERSON] №26301605665542 знаходяться кошти в сумі 50445 грн. 38 коп. (а.с.9). Згідно з п.2 договору, нарахування процентів по вкладу починається з першого робочого дня, наступного за днем надходження грошових коштів до банку, та здійснюється за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів у році за ставкою, вказаною у п.1 договору, з урахуванням п.5 та п.6 цього договору. Проценти нараховуються у кінці строку вкладу, зазначеного у п.1 даного договору, шляхом дорахування їх до суми вкладу. Положенням п. 5 договору передбачено, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника в Банк. Новий строк вкладу починається з дня, який слідує за датою закінчення попереднього строку договору. Пунктом 6 договору встановлено, що у позивача та банку є право достроково розірвати діючий договір, повідомивши про це один одного за два банківських днів до дати розірвання договору. У випадку порушення однією із сторін умов договору порушник несе відповідальність, згідно чинного законодавства України ( п. 17 договору). В той час, 30 липня 2014 року позивач звернувся до Банку з заявою про розірвання (закриття) договору банківського вкладу та в звязку з реєстрацією та постійним місцем проживання в [INFO], згоден отримати кошти в будь-якому відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» в Кіровоградській області (а.с.10), проте Банк відмовив йому у виплаті вкладу, у зв'язку з не визначенням статусу території кримського півострова та його правого режиму та припиненням діяльності Кримського відділення ПАТ КБ "ПриватБанк". Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 (далі - Положення). Згідно із цим Положенням договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу [вклад (депозит) на вимогу] або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку [строковий вклад (депозит)]. Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. ( п.1.2. Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. Виплата процентів за вкладом (депозитом) здійснюється у строки, що обумовлені в договорі (п. 1.7. Положення). Згідно із п. 3.3. Положення банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підп. ису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком. Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, беручи до уваги Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України», враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя». Відповідно до п. 5 вказаної постанови банки, у тому числі й ПАТ КБ "ПриватБанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Встановивши, що відповідач в установлений строк не повернув позивачу суму банківського вкладу, суд вважає бездіяльність банку не відповідає вимогам закону та умовам укладеного з ним договору. При цьому суд вважає такою, що не заслуговує на увагу постанова правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року та ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" , оскільки цей акт є підзаконним та дія даного закону, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання ним умов договорів банківського вкладу та повернення депозитів за ними та суперечить ст.ст. 1058-1065,1066-1076 ЦК України та умовам укладених раніше сторонами договорів банківського вкладу. Також, вважає, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» може стосуватись ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині відшкодування йому шкоди за конфіскацію окупаційною владою в Криму майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», а не вимог позивача до юридичної особи про отримання своїх коштів за договором банківського вкладу. Твердження представника відповідача про те, що позивач повинен звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонду захисту вкладників» в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації для отримання вкладу є безпідставним, оскільки позивач є громадянином України і проживає в [INFO], а не на тимчасово окупованій території АРК і відповідно до укладеного сторонами договору банківського вкладу ПАТ КБ " ПриватБанк" зобов'язувався по закінченню строку дії договору повернути [PERSON] банківський вклад. Відповідно до ст.95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею Положення. Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що\~\~\~\~ банк відповідає за своїми зобовязаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Не зважаючи на те, що у п.4 договору передбачено, що операції по поверненню коштів клієнта за вкладом здійснюються у відділенні банку, в якому був оформлений вклад, при предявленні паспорту чи іншого документу, який посвідчує особу, цього договору та електронної ощадної книжки, стороною договору зазначено саме ПАТ КБ «Приватбанк», юридична адреса якого вул.Набережна Перемоги,50 м.Дніпропетровськ, з використанням факсимільного відтворення відтиску печатки банку та підпису уповноваженої особи банку, згідно з уставом банку, голови правління банку [PERSON], підставою для використання яких є угода від 06.07.2010 про використання аналогу власноручного підпису на договорах та угодах (а.с.7). Суд з урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вважає задовольнити позов повністю, виходячи з того, що договір банківського вкладу від 06.07.2010 № №SAMDN 80000711101891, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк", який розташований і діє на території України у м. Дніпропетровськ і як юридична особа зобов'язана відповідати по зобов'язаннях за договором банківського вкладу. На підставі викладеного, ст.ст.526, 527, 530, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved