Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, предмет якої складає вимога про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Горького, 13 в селі Юр"ївка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої 06 травня 2015 року [PERSON]. Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на ст. ст. 328 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 82 ч.3, 110, 118-120, 137 ЦПК України. На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач [PERSON] вказала, що 06 травня 2015 року померла тітка її чоловіка - [PERSON], що постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO], яка за вказаною адресою мешкала одна. ЇЇ чоловік - [PERSON] помер 07.03.1996 року, дітей подружжя не мало. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Горького, 13 в селі Юр"ївка Царичанського району Дніпропетровської області. Ринкова вартість вказаного будинку згідно висновку експерта складає 48800 грн. 05 квітня 2011 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого спадкоємцем всього її майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, є саме вона, як дружина її племінника. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. 12.11.2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Горького, 13 в селі Юр"ївка Царичанського району Дніпропетровської області, після померлої 06 травня 2015 року [PERSON]. 12.11.2015 року приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у правовстановлюючих документах на вказаний житловий будинок - свідоцтві про право на спадщину за законом та свідоцтві про право власності, які видані державним нотаріусом Царичанської нотаріальної контори [PERSON] 25.04.1997 року за реєстровими номерами відповідно 622 та 620 є незастережні виправлення та обидва документи порвані. У зв"язку з вище викладеним вона вимушена звернутися до суду, оскільки іншим шляхом встановити на теперішній час право власності на спадкове майно неможливо. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився. Від сільського голови Юр"ївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області [PERSON] до суду надійшла заява з проханням про розгляд даної справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Згідно ст. 174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд ( ст. 174 ч.4 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника відповідача, встановивши наявність для того законних підстав, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 488,60 грн. (а.с.1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved