Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

20.08.2019 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 51668 від 01.08.2016 року укладеного в електронній формі в розмірі 43 883 грн. 91 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що за умовами договору позики, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 1201,00 грн. строком на 15 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201,00 грн., що підтверджується повідомленням від 24 липня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року. Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. В судове засідання представник товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" не з`явився, подав заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 8911300124137 (а.с.67). У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Частиною 1\~ст. 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.\~627\~ЦПК України сторони\~є вільними \~в укладенні\~договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним\~договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з ч. 2 ст. 1954\~ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1\~ст.1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначає позивач у позовній заяві 01.08.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) в електронній формі укладено договір позики № 51668. Договір укладено шляхом реєстрації позичальника в «Особистому кабінеті» на сайті товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» за посиланням: https://сreditup.com.ua, та заповненням на цьому веб-сайті усіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Про прийняте позитивне рішення щодо надання позики позикодавець повідомив позичальника у спосіб направлення смс-повідомлення на зазначений у Заявці телефонний номер, розміщення відповідної інформації у Особистому кабінеті та направлення на зазначену в Заявці електронну адресу повідомлення із гіперпосиланням на текст договору позики. За умовами п. 1.1. Договору позики Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктами 1.2.-1.4. договору позики № 51668 від 01.08.2016 року передбачено, що строк дії договору 15 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 15 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Відповідно до п.1.5. та п.1.6. договору позики № 51668 від 01.08.2016 року, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 процента від суми позики, але не менше ніж 30 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 1,9 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. У разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом 3 днів після закінчення строку визначеного п. 1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п. 1.5 цього договору. Пунктом 3.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків. За змістом п. 7.1 Договору позики невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». Згідно довідки щодо заборгованості за Договором позики № 51668 від 01.08.2016 року, станом на 12 серпня 2019 року розмір заборгованості позичальника [PERSON] становить 43 883,91 гривень, з яких: 1063,29 грн. - основний борг, 21778,31 грн. - заборгованість за відсотками, 21042,31 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.( а.с.44). Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Позивач зазначає, що договір укладений шляхом підписання позичальником договору електронним підписом одноразового ідентифікатору в розумінні ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так. згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1 ЗУ «Про електронну комерцію» дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо зокрема однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа - підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, крім випадків, коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину. Також згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ч. 3\~ст. 100 ЦПК України\~учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. На підтвердження укладення договору позивачем, до позовної заяви долучено роздруківки з інтернет-сторінок. Суд вважає, що роздруківка з інтернет-сторінки не є належним доказом того, що реєстрацію в «Особистому кабінеті» на сайті позивача та заповнення обов`язкових полів Заявки на отримання позики здійснював саме відповідач [PERSON] Матеріали справи не містять доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту) їх отримання останнім та використання для авторизації на сайті відповідача. Цифрову копію паспорта та світлину із зображенням обличчя відповідача могла використати будь-яка особа, яка мала доступ до таких електронних файлів. Відповідно до п. 1.4 Договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Статтею 22.1 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Позивач не надав доказів укладення між сторонами угоди щодо надання відповідачу доступу до системи інтернет клієнт-банк, не підтверджено факт передачі саме відповідачеві грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», які уклали угоду з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на переказ коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2016, а також у повідомленні від 24.07.2019 р., ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», які нібито надали кошти на картку у сумі 1201,00 грн. відповідачу [PERSON] . Суд вважає, що такий документ за своєю правовою природою не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, оскільки не є первинним документом оформленим у відповідності до вимог діючого законодавства. Позивачем до позовної заяви та інших заяв по суті справи не долучено копій (роздруківок) розрахункових документів визначених ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Доказом переказу грошових коштів позичальнику також могла би бути виписка по рахунку, однак такої виписки матеріали справи не містять. За відсутності документів первинного банківського обліку довідка ТзОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», як посередника у зобов`язанні по переказу грошових коштів, не може бути належним доказом здійснення такого переказу. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем чи взагалі будь-якою особою, підписано електронним цифровим підписом договір позики № 51668 від 01.08.2016 р., графік розрахунків, що є додатком до цього договору. Також, відсутні докази отримання позивачем електронного цифрового підпису в акредитованому центрі сертифікації ключів, тобто, не доведено підписання договору й самим позивачем з використанням електронного цифрового підпису. За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору № 51668 від 01 серпня 2016 року та отримання відповідачем від позивача будь-яким чином коштів. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено факту укладення договору позики із відповідачем [PERSON] , факту переказу коштів останньому, що свідчить про недоведеність позовних вимог. А тому у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» слід відмовити. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За відсутності підстав для задоволення позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 202, 205, 207, 526, 530, 626, 634, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed