Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.11.2012 відповідач отримала кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. АТ КТ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 16.07.2019 має заборгованість - 11819,42 грн., яка складається з наступного: - 3232,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2279,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 4218,76 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1050,00грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 539,02 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 11819,42 грн. за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк"). В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою суду від 09.09.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.10.2019, яке в подальшому було відкладене на 07.11.2019. Ухвалами суду від 17.12.2019, 05.02.2020, 18.05.2020 витребувано докази по справі. 24.06.2020 представником відповідача до суду подано заяву про застосування строків позовної давності. Представники позивача у судове засідання не з`явилися, у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.35). Представник відповідача - адвокат Потієнко Т.М., яка діє на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги №167 від 29.10.2019 (а.с.50) у судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі та застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 09.11.2012, в результаті якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2500,00 грн. (а.с.10-26). Відповідно до анкети-заяви від 09.11.2012 позичальник [PERSON] виразила свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. З довідки АТ КБ "Приватбанк" (а.с.84) вбачається, що за укладеним між сторонами договором б/н про надання банківських послуг, відповідачу було надано (відкрито) наступні кредитні картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії останньої до 07/19. З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.168) вбачається, що за кредитною картою відповідача № [NUMBER] з 10.11.2012 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн.; 02.12.2013 - розмір кредитного ліміту збільшено до 2000 грн.; 10.04.2015 - розмір кредитного ліміту зменшено до 0,00 грн; 09.10.2015 - розмір кредитного ліміту 500 грн.; 22.12.2015 - встановлено кредитний ліміт 2000 грн.; 26.01.2016 - кредитний ліміт 2500 грн.; 31.01.2017 - кредитний ліміт 2900 грн.; 15.12.2018 - кредитний ліміт 0,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.5-9) вбачається, що станом на 16.07.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором № б/н від 09.11.2012 становить 11819,42 грн., яка складається з наступного: - 3232,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2279,22 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 4218,76 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 1050,00грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 539,02 грн. - штраф (процентна складова) З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 09.11.2012 відсутні будь-які відмітки про обраний вид банківської картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, під який такий кредит надавався. Також в анкеті-заяві не врегульовано порядок нарахування пені та штрафів. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту, пеню та штраф. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.11.2012, позивачем надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, суд зазначає, що вказані Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (09.11.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Враховуючи викладене, суд робить висновок, що позивачем не надано суду належних доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] пені та штрафу, тому дані вимоги не підлягає задоволенню. Щодо заявленого відповідачем та її представником клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14. Як вже зазначалося вище, з матеріалів справи вбачається, що строк дії перевипущеної картки, виданої [PERSON] відповідно до кредитного договору б/н від 09.11.2012 - до останнього дня липня 2019 року (а.с.84). Дані обставини щодо строку дії картки відповідачем не спростовано, а твердження представника відповідача про закінчення строку дії кредитної картки, яку було видано за кредитним договором б/н від 09.11.2012, не видання відповідачу перевипущеної кредитної картки та існування інших правовідносин між сторонами, суд оцінює критично. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] (основна карта № [NUMBER] ) (а.с.68-83) вбачається, що відповідач регулярно користувалася першою кредитною карткою №№ [NUMBER] починаючи з 10.11.2012. Так, даною кредитною карткою вона розраховувалася в магазинах, поповнювала готівкою картку у терміналі, поповнювала мобільні телефони, зокрема, 19.05.2015 після поповнення мобільного телефону через Приват24, залишок на карті склав 0,36 грн. В подальшому 02.08.2015 з даної карти було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 0,36 грн. в «Скарбничку» та 09.10.2015 встановлено кредитний ліміт 500 грн. (а.с.81). Після чого вже починаючи з 14.10.2015 відповідач почала використовувати нову кредитну картку № [NUMBER] та 15.10.2015 знімала готівку в банкоматі у розмірі 400,00 грн., після чого залишок на цій кредитній карті склав -494,00 грн. Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 03.09.2019, тобто в межах трирічного строку позовної давності, а тому клопотання представника відповідача про застосування судом строку позовної давності не підлягає до задоволення. З вище вказаної виписки по рахунку вбачається, що кредитною карткою № [NUMBER] відповідач також регулярно користувалася до 22.08.2018 (а.с.72), та вже після цієї дати грошові кошти з картки не знімалися та відповідно її поповнень не відбувалося, що також підтверджується наданим позивачем розрахунком. Залишок коштів після здійснення операції 22.08.2018 - становив 4172,31 грн., а тому суд приходить до висновку, що саме даний розмір заборгованості за кредитною картою підлягає до стягнення. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають 4172,31 грн. тіла кредиту. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM8B634Y від 08.08.2019 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 35,30% (4172,31х100:11819,42), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 678,11 грн. (1921х35,30:100).

Outcome: partial