Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд про захист прав споживача, визнання договору нікчемним та стягнення коштів. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити. З позовної заяви вбачається, що в липні 2014 року позивач вирішив придбати міні-трактор, який мав намір використовувати у домашньому підсобному господарстві. За допомогою мережі інтернет позивач вибрав необхідну йому модель та знайшов лізингову компанію, представник якої запропонував йому вигідні умови придбання необхідного трактора. [PERSON] 5 серпня 2014 року в м. Тернопіль представник ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» роз'яснила, що якщо позивач оплатить відразу половину вартості вибраної моделі трактора, то йому доставлять трактор впродовж 3-х днів, а решту половини вартості позивач зможе оплатити рівними частками впродовж наступних 60 місяців зі сплатою 10 відсотків. Дані умови влаштовували позивача. А тому він 5 серпня 2014 року в м. Тернопіль оплатив перший лізинговий платіж в розмірі 5455 грн., а 7 серпня 2014 року сплатив на рахунок відповідача авансовий платіж - 50% вартості трактора в розмірі 27 275 грн. По спливу трьох днів замовленого міні-трактора компанія [PERSON] не доставила. Відповідно до Додатку № 1 до Договору лізингу вартість предмета лізингу становить 54 550 грн., згідно додатку № 2 авансовий платіж становить 27 275 грн., сума лізингу 27 275 грн., викупна вартість 818 грн., відсоткова ставка 10%, комісія 5%, період лізингу 60 місяців. Згідно п. п. 3.1.1, 3.2.1, 3.2.4 Договору лізингу Лізингодавець зобов'язаний передати у користування та володіння Лізингоодержувача Предмет лізингу в порядку та на умовах, встановлених даним Договором, а Лізингоодержувач зобов'язаний до отримання Предмету лізингу сплатити передбачений Договором Перший лізинговий Платіж, прийняти і належним чином використовувати Предмет лізингу за його призначенням, у встановлений термін і в повному обсязі сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов Договору. Позивач просить суд визнати Договір № 010249 фінансового лізингу від 5 серпня 2014 року, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" недійсним (нікчемним) та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" його користь кошти в розмірі 32 730 гривень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день слухання справи в суді. Причини його неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. З договору фінансового лізингу № 010249 від 05 серпня 2014 року, слідує, що 05 серпня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" укладений договір фінансового лізингу. З квитанції № 1263/з19 від 05.08.2014 року, вбачається, що [PERSON] сплатив ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" 5 455,00 гривень. З квитанції № к6/7/22 від 07.08.2014 року, вбачається, що [PERSON] сплатив ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" 27 275,00 гривень. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Всупереч вимог даної норми права з оскаржуваного договору не зрозуміло, яка саме особа має виступити продавцем Предмета лізингу, чітко не визначено строку Лізингу, а умови щодо строків поставки Предмету лізингу не відповідають тим строкам, про які повідомляв представник Відповідача під час укладення договору з позивачем та сплати ним першого платежу. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 799 ЦК України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, предметом договору є транспортний засіб, а договір фінансового лізингу № 010249, укладений між позивачем та відповідачем, підлягає нотаріальному посвідченню. Даних вимог дотримано не було. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний договір є недійсним (нікчемним) через недотримання обов'язкової нотаріальної форми договору, а тому наявні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. На підставі вищесказанного та

Outcome: approved