Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Верховинського районного суду із позовом до відповідачів [PERSON] та Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області про визнання заповіту нікчемним. В своєму позові позивач вказує, що [INFO] померла його дружина [PERSON]. Під час судового розгляду Верховинським районним судом Івано-Франківської області цивільної справи № 340/154/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] йому стало відомо про наявність заповіту, складеного покійною, яким вона все своє майно заповідала [PERSON]. Заповіт складено 20 липня 2012 року в приміщенні Голівської сільської ради, посвідчений секретарем виконавчого комітету Голівської сільської ради Танасійчук Оленою Іванівною. Заповіт підписано [PERSON], містить підписи двох свідків - [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що заповіт нікчемний, оскільки він посвідчений з порушенням вимог закону щодо його форми і порядку посвідчення. Просить суд визнати недійсним заповіт складений 20.07.2012 року [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений секретарем виконавчого комітету Голівської сільської ради Верховинського району Танасійчук Оленою Іванівною, зареєстрованого в реєстрі під № 15/04-02 нікчемним та стягнути судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, вважає, що це була воля його матері і заповіт складено з дотриманням вимог законодавства. Просить в позові відмовити. Представник Голівської сільської ради [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, вважає, що заповіт складено згідно вимог чинного законодавства, просить в позові відмовити. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що підстав для визнання заповіту від 20 липня 2012 року складеного [PERSON] та посвідченого секретарем Голівської сільської ради Верховинського району нікчемним, не має, тому в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1251 ЦК України передбачено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службавою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Із оспорюваного Заповіту (а.с. 7) вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка та жителька [ADDRESS] на випадок її смерті зробила таке розпорядження: "Все належне мені майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те на що я за законом матиму право заповідаю своєму синові [PERSON] [INFO]". Даний заповіт складено і посвідчено в приміщенні Голівської сільської ради 20.07.2012 року о 14:00-15:00 год. Заповіт прочитаний вголос заповідачу та підписаний [PERSON], [INFO] паспорт серії [NUMBER] виданий Верховинським РВ УМВС 22.02.1999 року ідентифікаційний код [NUMBER] в присутності двох свідків [PERSON], [INFO] паспорт серії [NUMBER] виданий Верховинським РВ УМВС 22.02.1999 року ідентифікаційний код [NUMBER] та [PERSON], [INFO] паспорт серії [NUMBER] виданий Верховинським РВ УМВС 29.03.1996 року ідентифікаційний код [NUMBER]. Заповіт посвідчено Танасійчук О.І. секретарем Голівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області., зареєстровано в реєстрі за № 15/04-02. При складанні заповіту особу заповідача встановлено, дієздатність її перевірено: паспорт: [PERSON] серії [NUMBER] виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 29.09.1998 року ідентифікаційний код [NUMBER]. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 Наказу Міністерства юстиції України N 3306/5 від 11 листопада 2011 року "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування" нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. У відповідності до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України). Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа сама не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Частиною 4 статті 207 ЦК України встановлено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. При цьому згідно абзацу 3 ч.2 ст. 1248 ЦК України посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Відповідно до ч.ч. 2,3,5 ст.1253 ЦК України у даному випадку присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Відповідно до п. 10 розділу ІІ Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України", коли за громадянина, який внаслідок фізичної вади, хвороби, або з інших поважних причин не може підписати заповіт, довіреність, заяву або інший документ, підписується інший громадянин. Посадова особа виконавчого комітету встановлює особу громадянина, який підписався. Таким чином, при посвідченні оскаржуваного заповіту від 20 липня 2012 року секретарем Голівської сільської ради Верховинського району, дотримано вимог закону щодо його форми та посвідчення, тому заповіт не може бути визнаний нікчемним, оскільки буде змінювати волю [PERSON] щодо розпорядження своїм майном. Крім того, заповіт [PERSON] посвідчувався при свідках, у відповідності до ст.1253 ЦК України. Посилання позивача на обставини, що в заповіті відсутні дані про місце проживання свідків, суд вважає не істотними та такими, що не тягнуть за собою визнання заповіту нікчемним. Спір про визнання права власності на спадкове майно за заповітом вирішено рішенням Верховинського районного суду від 28 березня 2014 року, та ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2014 року, яким визначено частину спадкового майна позивачу і відповідно до ст. 60 ЦПК України додаткового дослідження в судовому засіданні при вирішенні даної справи не потребує. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1233-1236, 1247, 1251, 1253, 1257 ЦК України, п. 19 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування", постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" п. п. 2.1, 2.2 Наказу Міністерства юстиції України N 3306/5 від 11 листопада 2011 року "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування" п. 10 розділу ІІ Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України"

Outcome: dismissed