Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[PERSON] 15.02.2021 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 04.02.2021 року №54-К про припинення трудового договору; поновити її на роботі з 06.02.2021 року негайно; стягнути з Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позову вказала, що працювала на посаді старшого касира бухгалтерії на Комунальному підприємстві "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради. наказом від 04.02.2021 р. №54-К "Про припинення трудового договору" її звільнено з посади старшого касира на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає проведеним без законних на те підстав. Вказала, що 05.02.2021 р. біля 15-50 год., вона, перебуваючи на своєму робочому місці отримала дзвінок по телефону від начальника відділу кадрів [PERSON] , яка запросила до відділу кадрів для ознайомлення з наказом про звільнення. У відділі кадрів їй надано наказ для ознайомлення, з якого дізналась, що її звільнено за прогули 03.02.2021 р. протягом робочого дня, що її дуже вразило, оскільки вона 03.02.2021 р. з 07.30 год. до 16.15 год. увесь час перебувала на своєму робочому місці, за винятком обідньої перерви згідно трудового розпорядку дня. На її зауваження, начальник відділу кадрів [PERSON] пред`явила їй Акт про відсутність її на робочому місці, який був складений і підписаний 03.02.2021 р. [PERSON] начальником служби економічної безпеки, [PERSON] головним інженером служби економічної безпеки ВЕАП. Вказаний акт і став підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення, в якому не зафіксовано період часу її відсутності на робочому місці. З боку її безпосереднього керівникав [PERSON] в період з 03.02.2021 р. та 04.02.2021 р. ніяких зауважень та вимог щодо надання будьяких пояснень стосовно порушень нею правил трудового розпорядку дня не було. Акт про відсутність її на робочому місці був сфальсифікований групою осіб, що в подальшому і стало підставою прийняття незаконного наказу. На підприємстві до неї з боку керівництва розпочалось упереджене ставлення. Ухвалою Херсонського міського суду херсонської області від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 05.03.2021 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника, вказав, що Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради не заперечує проти задоволення позовних вимог. 15.03.2021 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника, вказав, що Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради визнає позовні вимоги [PERSON] . 17.03.2021 року позивачкою подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, до заяви додала довідку про заробітну плату за 2 місяці. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Наказом №54-к від 04.02.2021 року Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради "Про припинення трудового договору" наказано [PERSON] , т.н. 5479, старшого касира бухгалтерії, на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України звільнено за прогул з 05 лютого 2021 року з виплатою компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період з 11.02.2020 р. по 05.02.2021 р. в кількості 07 календарних днів. Підстава: акт про відсутність [PERSON] на роботі 03.02.2021 р. більше трьох годин протягом робочого дня., табель обліку робочого часу за лютий 2021 року. (арк. справи 5). На наказі міститься допис [PERSON] про те, що з наказом не згодна, оскільки акт про її відсутність на робочому місці сфальцифікований. Акт відсутності на роботі працівника Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради складений комісією у складі начальника служби економічної безпеки Береговським О.В., головним інженером [PERSON] , начальником ВЕАПТ Востріквим М.Д. посвідчує, що [PERSON] , т.н. 5479, старший касир бухгалтерії, була відсутня на роботі 03 лютого 2021 року більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Виправдувальних документів не надала (арк. справи 6). акт містить допис [PERSON] , яка зазначила, що [PERSON] 03.02.2021 р. знаходилася на роботі з 07-30 год. до 16-15 год. за виключенням обідньої перерви. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, яка визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Згідно ч. 3 цієї статті, розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу. Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №273/212/16-ц. Зважаючи на те, що Комунальне підприємство "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради визнало в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] , визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. При цьому, при обчисленні розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу суд виходить з п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Як вбачається із довідки від 16.03.2021 р. №00000000089 Комунального підприємства "Херсонський комунальний транспортний сервіс" Херсонської міської ради, заробітна плата [PERSON] за 2 останні повні місяці перед звільненням (грудень 2020 р., січень 2021 р.) склала 14154,36 грн., середньоденна заробітна плата - 345,23 грн. Середній заробіток за час вимушеного прогулу, тобто за період з 15.02.2021 року (наступний робочий день після звільнення) по 17.03.2021 року включно (дата ухвалення рішення у справі) (28 робочих днів) буде становити 9666,44 грн., виходячи з розрахунку: 345,23 грн. (середньоденна заробітна плата) х 28 робочий день. Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9666,44 грн. за мінусом загальнообов`язкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає необхідним повернути позиваяці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову, інша частина підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене з урахуванням приписів ч. 3 ст. 124 ЦПК України 29.03.2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved