Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення населенню, яке відповідно зі ст.ст. 67,68,162 ЖК України, ст.ст.20,32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Щомісяця відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання установленими рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» №584 від 13.08.2008 року теплова енергія та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води поставляються за адресою: [ADDRESS] Позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідач в повному обсязі оплату за отримані послуги не вносила, у зв'язку з чим КПТМ «Криворіжтепломережа» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено, та Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу було видано судовий наказ за №2н-57/11 від 10.01.2011 року про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року в сумі 2339 грн.10 коп., який в подальшому за заявою [PERSON] Був скасований ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.07.2011 року, КПТМ роз'яснено право на звернення до суду з тією самою вимогою у позовному провадженні, що позивач і зробив. Оскільки, відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за надані йому послуги, продовжував накопичувати заборгованість, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, та внаслідок чого заборгованість, згідно розрахунку за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року складає 2339грн.10 коп. Також представник позивача зазначив, що між позивачем, та відповідачем відповідний договір на надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання не укладався, оскільки відповідач такої ініціативи не проявляла та до позивача не зверталася, а саме на споживача покладено обов'язок укладання договору. Не зважаючи на відсутність договору, відповідач повинен сплачувати за надані їй послуги, оскільки вона їх фактично отримувала, а іншого не встановлено. Представник позивача також зазначив, що постійно співробітниками КПТМ проводяться виступи на телебаченні ТРК «Рудана», в яких постійно пропонується укласти договори, сплатити заборгованість, доводяться до відома тарифи на опалення та гаряче водопостачання. Також просить врахувати, що відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність відповідно до ст.264 ЦК України переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог. З заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] КПТМ «Кріворіжтепломережа» звернулося до Інгулецького районного суду ще в січні 2011 року, та судовим наказом від 10.01.2011 року з відповідача було стягнуто заборгованість на користь позивача в сумі 2339,10грн. Однак, за заявою відповідача ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.07.2011 року судовий наказ було скасовано. Після цього позивач 07.11.2013 року, тобто у встановлений законом строк звернувся до суду з відповідною позовною заявою, а отже строк позовної давності не порушено. 06.03.2014 року представник позивача надав суду уточнену позовну заяву, в якій збільшив період стягнення та суму заборгованості, та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за період з 01.10.2009 року по 01.03.2014 року на загальну суму 6055,69 грн. Зміну позовних вимог представник позивача обґрунтував тим, що при підготовці первісного позову, не був врахований період з 01.10.2009 по 30.11.2009 року. Крім того, 19.03.2011 року відповідач сплатила 2000,00грн. в рахунок оплати заборгованості за період з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року, про що зазначено у відповідній квитанції, тому позивачем збільшено позовні вимоги, та зроблений розрахунок заборгованості за період з 01.10.2009 року по 01.03.2014 року. Уточнені позовні вимоги представники позивача підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити, та стягнути з відповідача суму боргу - 6055грн.69 коп. та на відшкодування судового збору - 229грн.40 коп. /а.с.60/. Відповідач [PERSON] ні первісні, ні уточнені позовні вимоги не визнала, вважає їх незаконними з наступних підстав. Відповідач вважає, що вона не повинна проводити оплату за отримання послуг по теплопостачанню позивачу, оскільки відсутній договір між нею та відповідачем про надання їй послуг з теплопостачання. Зазначає, що у всіх нормативних актах, які регулюють питання, щодо оплати комунальних послуг йдеться про необхідність укладання відповідних договорів, щодо надання комунальних послуг, в яких повинно бути зафіксовані положення про права та обов'язки сторін, визначений порядок оплати, відповідальність сторін. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа" неодноразово перевірялось Національним комітетом з цінової політики України, та отримувало зауваження щодо незаконної діяльність стосовно надання послуг населенню, та отримувало кожен рік рішення та постанови про усунення недоліків стосовно надання послуг населенню та діяльності підприємства згідно ліцензії. Так, Національна комісія в ході перевірки встановила порушення ліцензійних вимог господарської діяльності по виготовленню, транспортуванню, постачанню тепла споживачам. Департамент контролю за виконанням ліцензійних вимог Нацкомпослуг виявив відсутність у КПТМ «Криворіжтепломережа» юридичного права на надання послуг теплопостачання кінцевим споживачам та підтвердженого тарифу на тепло згідно законодавства України, та нарахувань плати за послуги теплопостачання населенню м.Кривого Рогу. Крім того КПТМ самостійно розраховувало вартість тепла без участі міської ради за що отримало зауваження та було зобов'язане всі недоліки виправити до 01.04.2011року. Згідно постанови Нацкомпослуг з «Криворіжтепломережі» стягнуто штраф 85 тис.грн. за порушення ліцензійних умов господарської діяльності з послуг теплопостачання (Публікація «УКРРУДПРОМ» від 13.02.2012 року). З вищезазначених підстав відповідач вважає, що позовні вимоги неправомірні, та оскільки ніяких договорів купівлі-продажу теплової енергії між нею та КПТМ „Криворіжтепломережа" не укладалося, доказів, що потверджують теплопостачання до її квартири не надано. Крім того, позивач до позовної заяви додав довідку з місця її проживання, в якій міститься інформація щодо її адреси проживання, дати її народження та її доньки, що на думку відповідача є порушенням Закону України «Про інформацію», яким забороняється збирання відомостей про особу без її попередньої згоди. Позивач не маючи її письмової згоди на поширення, збирання та використання про неї інформації, поширювало про неї відомості, а саме про її заборгованість за комунальні послуги на сайті «Нова-Ком» і вивішує об'яви на будинку, де мешкає її сім'я. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з позовними вимогами, та просить застосувати строк позовної давності. Також просить врахувати, що в березні 2011 року часткову оплату заборгованості від її імені зробили її батьки, на що вона своєї згоди не давала, тому просить не враховувати цю оплату, як доказ переривання строку позовної давності. В задоволенні позовних вимог просить відмовити. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справ, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення населенню, яке відповідно зі статтями 67,68,162 ЖК України, ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов'язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Факт правомірності надання позивачем послуг з теплопостачання підтверджується наданими суду свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, відповідною ліцензією та статутом підприємства (а.с.49-51). Відповідно до положень статуту позивач - КПТМ «Криворіжтепломережа» створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам. Відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» позивач відноситься до суб'єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії. Вищезазначеним спростовується твердження відповідача щодо відсутності у позивача правових підстав щодо постачання теплової енергії населенню. Посилання відповідача на публікацію в «УКРРУДПРОМ» стосується індивідуальної скарги громадянина, та не свідчить про протиправність діяльності позивача щодо постачання теплової енергії населенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою:[ADDRESS], та є власником цього житла /а.с.3/. Інформація, яка надана позивачем, щодо адреси відповідача, її анкетних даних, є необхідною для позовної заяви, та для вирішення спору в суді. Ст.151 ЖК України визначено, що власник житла зобов'язаний забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію та ін.. Згідно ч.4 ст.319 та ст. 322 ЦК України - власність зобов'язує, і власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІУ від 24.06.2004року суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору є виконавцем цих послуг. П.1 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що саме споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, тому відноситься до договорів приєднання. Приписами п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом та відповідно ст.18 Постанови КМУ №630 від 21.07.2005року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця) що настає за розрахунковим...» Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зобов'язання відповідача в умовах неукладеного договору на теплопостачання виникає на підставі дії вище перелічених законів, а не укладення договору не звільняє відповідача від сплати заборгованості на спожиту теплову енергію. Відповідно до ст.25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Ст.ст. 68-67,162 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Квартирна плата та плати за комунальні послуги вносяться щомісяця у встановлені строки. Судом встановлено, що щомісяця відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання встановленими рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про затвердження тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» за №584 від 13.08.2008 року, за №822 від 26.11.2008 року, та згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 року, теплова енергія та послуги з централізованого опалення поставлялись позивачем в будинок [ADDRESS]. Оскільки будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, теплопостачання до квартири [ADDRESS], де мешкає відповідач, здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення вказаного будинку, та свідчить про те, що відповідач фактично отримував теплову енергію в належному їй приміщенні. Факт постачання та отримання відповідачем послуг з теплопостачання від позивача підтверджується долученими до матеріалів справи актами підключення до теплопостачання будинків на початку опалювального сезону, та актами відключення від мережі теплопостачання по закінченню цього сезону /а.с.42-45/. Слід зазначити, що на адресу КПТМ «Криворіжтепломережа» відмови від послуг з надання теплової енергії від відповідача не надходило, іншого джерела отримання теплової енергії відповідач не обирав. Право позивача на нарахування та збір платежів за опалення та гаряче водопостачання з населення підтверджується розпорядженням виконкому Криворізької міської ради від 04.09.1996 року за №537/2-р /а.с.53/. Таким чином, судом встановлено, що позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію відповідачеві, але остання в повному обсязі за надані послуги не сплачувала, що призвело до того, що 06.01.2011 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, яку було задоволено, та Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу було видано судовий наказ за №2н-57/11 від 10.01.2011 року за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року про стягнення з відповідача на користь позивача 2339,10 грн. Але за заявою відповідача [PERSON] ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.07.2011року цей судовий наказ було скасовано /а.с.5/. 07.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вищезазначеної суми заборгованості. Ці вимоги містяться в первісному позові, та ці вимоги і підлягають розгляду, оскільки порядок звернення до суду, передбачений ч.3 ст. 118 ЦПК України, позивачем дотриманий . Щодо змінених (збільшених) позовних вимог від 06.03.2014 року, то оскільки порушений порядок звернення до суду відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України, ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 11.06.2014 року позовні вимоги за період з 01.10.2009 року по 30.11.2009 року та з 01.01.2011 року по 01.03.2014 року на суму 3716грнивень 59 копійок, залишено без розгляду/а.с.140/, та розглядаються первісні вимоги. Судом встановлено, що за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 2339грн.10 коп., що підтверджується відповідним розрахунком /а.с.4/. Судом також встановлено, що відповідно до квитанції від 19.03.2011 року від імені відповідача на її особовий рахунок проведена оплата заборгованості за період з 01.01.10 по 28.02.2011 року в сумі 2000грн. /а.с.61-62/. При цьому суд критично відноситься до тверджень відповідача [PERSON] про те, що вона не має відношення до цієї оплати-2000грн., оскільки за квитанцією від 19.03.2011 року ця сума в рахунок заборгованості сплачена від імені відповідача, на погашення заборгованості на її особовому рахунку, за поверненням цієї суми відповідач не зверталася /а.с.62/. З цих же підстав, цей письмовий доказ (квитанція) не підлягає виключенню з числа доказів у справі. Судом встановлено, що оплата за теплопостачання з 01.01.2011 року по 28.02.2011 року згідно нарахувань становитиме 598грн.65 коп. (01.11.- 423,87грн., 02.11- 174,78 грн.). Залишок суми, яка сплачена за квитанцією від 19.03.2011 року, сплачена на погашення заборгованості за 2010 рік. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості за 2010 рік позивачем сплачена сума 1401,35 грн.(2000грн.- 598,65грн.). Тому залишок заборгованості який підлягає стягненню з відповідача за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року становитиме 937,75 грн. (2339,10 грн.- 1401,35грн.), та ця сума підлягає стягненню з позивача. З огляду на те, що відповідач [PERSON] просить застосувати до заявлених вимог строки позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01.12.2009 року по 01.12.2010 року позивач звернувся 06.01.2011 року /а.с.1.наказ/, 05.07.2011 року цей наказ було скасовано/а.с.69/, та вже 07.11.2013 звернувся з позовом до суду, а отже строк позовної давності не скінчився. Ст.60ч.1ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що права позивача, щодо своєчасного та повного отримання оплати послуг порушено відповідачем, та підлягають відновленню. При цьому доказ, який відповідач просила вважати неналежним, суд не враховує, а саме надане суду рішення від 21.11.2006 року за №552, яке втратило чинність /а.с.116/. В той же час відповідачем не доведений факт неотримання нею теплової енергії. Підлягають стягненню з відповідач і судові витрати, а саме судовий збір, який сплачений позивачем, причому судовий збір підлягає стягненню в повному обсязі, оскільки це мінімальний розмір судового збору для вимог матеріального характеру.

Outcome: partial