Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про звільнення майна з-під арешту. В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № MKH7AE00000707 від 28.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 47715.52 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.11.2012р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 28.11.2007 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - договір застави). Згідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (88000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме за: 1) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 2) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 3) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2011р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 4) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2011р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 5) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 17.01.2012р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 6) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.09.2013р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 7) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.03.2014р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 8) Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2015р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається). Вищезазначені обтяження підтверджуються витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна, який додається до справи. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку, по-перше: право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище - 28.11.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше ніж було укладено договір застави; по-друге: станом на 02.12.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 171852,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 222200,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.05.2012 р. (копія додається до позову). Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПРИВАТБАНК, оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмети застави: автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних ВРЕО ОДАІ УМВС України "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходиться запис за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ" та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк (копія витягу додається). Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач, який був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до укладеного договору № MKH7AE00000707 від 28.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 47715.52 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.11.2012р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 28.11.2007 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - договір застави). Згідно з договором застави, [PERSON] надав в заставу автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] (88000, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]). Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], знаходиться в арешті, заборонено відчуження та реєстрацію, а саме за: 1)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.03.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 2)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2010р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 3)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.02.2011р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 4)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.06.2011р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 5)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 17.01.2012р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 6)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.09.2013р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 7)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.03.2014р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається); 8)Постановою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.04.2015р. (витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна додається). Вищезазначені обтяження підтверджуються витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна, який додається до справи. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище - 28.11.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше ніж було укладено договір застави; по-друге: станом на 02.12.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 171852,00 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 222200,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортного засобу. Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, згідно рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.05.2012 р. (копія додається до позову). Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПРИВАТБАНК, оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмети застави: автомобіль Mercedes, модель: Benz E 240 2.6 V6, рік випуску: 2004, тип ТЗ: Легковий сєдан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних ВРЕО ОДАІ УМВС України "РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ" знаходиться запис за системою "ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ" та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк (копія витягу додається). Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. У відповідності до ч.2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. В силу ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, отже судовий захист прав та законних інтересів, підлягає вирішенню у Братському районному суді Миколаївської області за місцем знаходження заставленого майна, яке знаходиться на автостоянці за адресою: Миколаївська обл., с-ще Братське вул. Вороніна, 20-А, що підтверджується Актом. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач в заяві не просить стягнути судовий збір з відповідача на його користь, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved