Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить виселити останнього з будинковолодіння, що знаходиться за адресою: вул.Центральна,39 в с.Велика Туря Долинського району Івано-Франківської області без надання іншого жилого приміщення. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане 12.09.2007 року Великотурянською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області на підставі рішення виконавчого комітету № 22 від 18.07.2007 року, вона є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул.Центральна,39 с.Велика Туря Долинського району Івано-Франківської області. Їїї дочка [PERSON] з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали, про що свідчить копія заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2012 року. Причиною розлучення стало те, що відповідач з перших днів подружнього проживання став пиячити, ображати і бити дочку, всіх членів її сім"ї, не допомагав матеріально, жив тільки для себе. Як результат агресивної та неправомірної поведінки відповідача в сім"ї створилася атмосфера ненависті до відповідача, неможливості спільного проживання з останнім. Окрім цього, відповідач систематично створює проблеми поза межами сім"ї, коштів на утримання сім"ї та на сплату комунальних послуг не надає, не бере участі у підтриманні будинку в належному стані, що стало причиною звернення дочки до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів і рішенням суду відповідача зобов"язано надавати допомогу дочці та сину. З приводу неправомірної поведінки відповідача вони зверталися в правоохоронні органи, були порушені кримінальні провадження по факту побиття дочки та чоловіка, однак відповідач не реагує на зауваження та застереження правоохоронних органів, проявляє і надалі агресію і жорстокість у відношенні до неї та членів її сім"ї, тому, з метою уникнути негативних наслідків такої поведінки відповідача та захистити свої права на вільне користування власним будинком, захистити порушені її майнові та житлові права, вона звернулася з позовом до суду. Відповідач [PERSON] не є членом її сімї, може проживати у своїх батьків, має добру роботу і високий заробіток і всі свої кошти тримає у банку, тому може збудувати собі власний будинок чи купити квартиру, у зв"язку з чим вважає, що виселення відповідача з її будинку не заподіє будь-якої шкоди останньому. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зіславшись на вищевикладені обставини, доповнивши, що відповідач ще до розлучення з дочкою став бити останню, ображав всіх членів сім"ї позивачки, створюючи нестерпні умови для спільного проживання, постійно приходить додому у стані алкогольного спяніння, вчиняє скандали, на її зауваження не реагує, образи на її адресу та на адресу інших членів сім"ї стали постійними, все це відбувається щодня. Відповідач часто, перебуваючи у нетверезому стані, наносить образи її чоловікові та дочці, а коли вона стає на захист останніх, відповідач ображає і її, застосовує до неї фізичну силу.Всі члени сім"ї стали боятиися знаходитися в одному будинку з відповідачем. Відповідач має батьків і може проживати в будинку останніх, може збудувати собі будинок, оскільки всі зароблені ним кошти скривав від сім"ї, тримає у банку. Протягом останніх років відповідач систематично пиячить, скандалить в сім"ї, ображає позивачку, її дочку, чоловіка, б"є всіх, погрожує розправою та вбиством, тому, щоб не сталося біди і щоб відновити право позивачки та право членів її сім"ї на вільне користування житлом та з метою захисту порушених майнових і житлових прав позивачки, просять позов задовольнити, стягнути з відповідача витрати по справі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказавши, що відповідач іншого житла не має, вважає себе як таким, що набув права на проживання у будинку позивачки, оскільки брав участь у здійсненні ремонту будинку, будівництві літньої кухні. Колишню дружину, дочку позивачки, відповідач не бив, але душив, будучи в нетверезому стані, чоловіка позивачки побив через образу. Кримінальні провадження відносно відповідача по факту нанесення тілесних ушкоджень дочці та чоловіку позивачки були закриті у зв"язку з примиренням останніх з відповідачем. В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що відповідач застосовує до неї та батьків фізичну силу систематично протягом тривалого періоду часу, однак спочатку вона і її сім"я не зверталися до правоохоронних органів, а коли відповідач створив нестерпні для спільного проживання умови, стали звертатися до працівників міліції з приводу неправомірної поведінки відповідача, який зловживає спиртними напоями. Підставою для звернення з позовом до суду стало те, що її мама, позивачка по справі, постійно знаходиться біля неї, оберігаючи її від неправомірних дій відповідача. Останній систематично наносить їй побої, душить її, а коли мама заступається за неї, відповідач б"є матір. У вівторок після судового засідання відповідач влаштував черговий скандал з приводу того, що в суді справа і що на їх стороні виступає адвокат, погрожує розправою. Неправомірна поведінка відповідача стала невиносимою, вся сім"я залякана відповідачем, що може призвести до непередбачуваних результатів. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], дочка позивачки по справі, та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали, про що свідчить копія заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2012 року. Про те, що позивачка [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться в с.Велика Туря по вул.Центральна,39 Долинського району Івано-Франківської області, підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2007 року № 22. З довідки № 975, виданої позивачці 08 липня 2016 року Великотурянською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, встановлено, що позивачка з сім"єю проживають за адресою: [INFO]; до складу сім"ї входять: чоловік [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON], [INFO]. У відповідності до вимог ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції України, позбавити громадянина житла можливо лише на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.109 Житлового кодексу України, виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. У відповідності до вимог ст.157 Житлового кодексу України, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 116 Житлового кодексу України передбачено, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ. В судовому засіданні здобуто доказів того, що в сім"ї позивачки систематично виникають сварки та скандали, в ході яких відповідач ображає позивачку, її дочку та інших членів сім"ї позивачки, застосовує щодо них фізичну силу, наносить їм побої, що підтверджується поясненням сторін, свідка, матеріалами справи: - висновком ДІМ Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області [PERSON]. від 06.03.2013 року з приводу звернення [PERSON] щодо вчинення відповідачем [PERSON] щодо неї неправомірних дій; - копіє ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2016 року, з якої встановлено, що відповідач [PERSON] 28 грудня 2015 року на побутовому грунті вчинив сварку з колишньою дружиною [PERSON], дочкою позивачки, в ході якої заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, у зв"язку з чим було відкрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке в подальшому було закрито у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення; - копією витягу з кримінального провадження № 12016090160000447, з якого встановлено, що 26 червня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості по факту спричинення відповідачем [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON], чоловіку позивачки. Вищевикладене та пояснення сторін, свідка свідчать про те, що відповідач, який не є членом сім"ї позивачки, систематично порушує правила співжиття і зробив неможливим для позивачки та інших членів її сім"ї проживання з ним в будинку позивачки, незважаючи на вжиття щодо нього заходів адміністративного впливу та кримінально-правового характеру, які не дали позитивних результатів, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та виселення відповідача [PERSON] з домоволодіння, що знаходиться в с.Велика Туря по вул.Центральна,39 Долинського району Івано-Франківської області, яке належить позивачці на праві приватної власності, без надання іншого жилого приміщення. З цих підстав суд вважає необгрунтованими посилання відповідача та його представника на те, що до відповідача не застосовувалися будь-які заходи попередження або громадського впливу за порушення правил співпроживання і що останній не має іншого житла, а тому не може бути виселеним з будинковолодіння позивачки, яке допомагав утримувати в належному стані. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. На пiдставi вищевикладеного, ст.47 Конституції України, ст.ст.116, 157 Житлового кодексу України, ст.ст.319, 321, 383 Цивільного кодексу України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: approved