Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

В жовтні 2014 р. Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання в загальній сумі 19730,84 грн. Позов обґрунтований наступним. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 21.07.2007 р. [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ, правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ. На підставі договору про підготовку фахівця від 4 грудня 2007 р. № Кв-52 [PERSON] навчався в Національній академії внутрішніх справ за рахунок коштів державного бюджету, перебуваючи на повному державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в м. Києві, проте до закінчення трирічного терміну він подав рапорт про звільнення за власним бажанням, та був звільнений з органів внутрішніх справ. За таких обставин відповідач відповідно до п. 3.2. договору та Указу Президента України від 16.05.1996 р. № 342/96 «Про заходи реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] визнали позов лише в частині стягнення витрат на грошове та речове забезпечення. Вимоги про стягнення витрат на харчове забезпечення на суму 357,94 грн. та оплату комунальних послуг і спожитих енергоносіїв на суму 7363,37 грн. не визнали пославшись на їх недоведеність. Пояснили, що відповідач ніколи не харчувався у навчальному закладі, а надана позивачем довідка про харчування не містить інформації про кількість діб перебування відповідача на харчуванні, фактичної його вартості, норм харчування тощо. Оскільки відповідач має постійне місце проживання в м. Києві, він ніколи не проживав в гуртожитку та/або казармі, а доказів, які б підтверджували кількість днів, які він перебував на навчанні, та яку кількість енергоносіїв при цьому спожив, позивач не надав. Заслухавши відповідача і його представника, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з Рішенням Центральної приймальної комісії Київського національного університету внутрішніх справ від 21.07.2007 р. на підставі наказу від 21.07.2007 р. № 655 відповідач [PERSON] з 1 вересня 2007 р. був зарахований на навчання на перший курс за спеціальністю «Правознавство» (а.с. 8). 4 грудня 2007 р. між Київським національним університетом внутрішніх справ (Виконавцем), Головним управлінням МВС України в м. Києві (Замовником) та [PERSON] (Особою) укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ № КВ-52, предметом якого є підготовка Виконавцем для Замовника за державним замовленням фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за спеціальністю "Правознавство" (а.с. 9-10). Відповідно до п. 2.3.5. договору [PERSON] зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Позивач виконав умови договору, забезпечивши теоретичну та практичну підготовку [PERSON] згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, що доводиться наказом Національної академії внутрішніх справ № 463 від 17.06.2011 р. "Про черговий випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2011 році", відповідно до якого [PERSON] присвоєна кваліфікація юриста за спеціальністю "Правознавство" та видано диплом спеціаліста (а.с. 11). Наказом Головного управління МВС України в м. Києві № 392 о/с від 07.07.2011 р. лейтенанта міліції [PERSON] призначено оперуповноваженим відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дарницького районного управління (а.с. 12). Наказом № 583 о/с від 16.10.2012 р. [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.п. "ж" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 23). Таким чином відповідач порушив умови договору щодо відпрацювання не менше трьох років на посаді в органах внутрішніх справ за посадою, на яку призначений Замовником. За загальними умовами виконання зобов'язань, встановленими ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, одним з таких наслідків є відшкодування збитків. П. 3.2. укладеного між сторонами договору передбачено, що відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою для відшкодування особою фактичних витрат на підготовку фахівця. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 4.1. договору). За період навчання [PERSON] в Київському національному університеті внутрішніх справ витрати на його утримання склали 19730,84 грн., в тому числі витрати: на грошове забезпечення - 11370,30 грн.; на продовольче забезпечення - 357,94 грн., на речове забезпечення - 639,23 грн., на оплату комунальних послуг та вартості спожитих енергоносіїв - 7363,37 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками та довідками (а.с. 13, 14-15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22). Надані позивачем розрахунки суд вважає належними та допустимими доказами розміру фактичних витрат на підготовку фахівця [PERSON], оскільки вони виконані відповідно до Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. № 313. Жодних доказів на спростування розрахунків позивача відповідач не надав, а відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, враховуючи, що відповідач добровільно не відшкодував витрати, пов'язані з його навчанням і утриманням, позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ суд вважає обґрунтованими та задовольняє їх. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved