Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей з підстав ненадання в добровільному порядку відповідачем коштів для утримання їх неповнолітніх дітей, а саме: дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2014 року, дошлюбне прізвище " [PERSON] " не змінювала. Спочатку їх з відповідачем спільне подружнє життя проходило в злагоді та любові, між ними були теплі стосунки, взаєморозуміння, повага та любов. Однак, три роки тому стосунки між сторонами почали погіршуватися. Все це зумовлено тим, що відповідач є байдужим до інтересів та потреб сім`ї, дітей. На сьогоднішній день нею повністю втрачено почуття поваги та любові до відповідача, та вважає що подальше життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим та недоцільним. Тому як наслідок вона звернулася із позовом до суду про розірвання шлюбу. Крім того, позивач зазначає, що у них з відповідачем від спільного подружнього життя народилось двоє дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком дітей. Окрім того позивач вказує, що після реєстрації шлюбу вони 6 років проживали разом в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . Однак, під час цього будували власний будинок в м.Жовква, Львівської області. На сьогоднішній день відповідач [PERSON] проживає окремо від неї та дітей. Участь відповідача у вихованні й утриманні спільних дітей носила упродовж останніх трьох років мінливий характер, він проживає від них окремо, не повністю цікавиться потребами дітей, за останній рік відповідач лише надавав кошти на утримання дітей в серпні та грудні місяці, незважаючи на те, що діти потребують грошей для забезпечення їх потреб кожного місця. Позивач зазначає, що їй самій важко забезпечувати належний рівень життя дітям, тому вважає що батько дітей, тобто відповідач у справі, який є здоровим та працездатним може сплачувати аліменти в сумі 2 500, 00 грн. на кожну дитину. Також позивач зазначає, що їй відомо, що відповідач офіційно працює у OKTO Clay factory, що знаходиться у м.Жовква по вул.Вокзальній, 32Б, де, як він стверджував, отримує заробіток у виді мінімальної заробітної плати. Однак, фактично відповідач має достойну заробітну плату, у розмірі 12 000, 00 грн. - 13 000,00 грн., про яку розповідав їй, коли вони ще спільно проживали. Позивач звертає увагу на те, що відповідач інших осіб, в тому числі і непрацездатних, на своєму утриманні немає, в той же час є власником майна, а саме земельних ділянок та житлового будинку. А тому враховуючи те, що відповідач фізично здоровий, не проживає разом із нею та дітьми, та не спілкується, добровільно не виконує батьківського обов`язку по утриманню дітей, вона звернулась із даним позовом до суду та просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в її користь в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 03.02.2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд справу розглядати за її відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечила. Відповідач в судове засідання не прибув, однак на адресу суду 17.02.2021 року подав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову та стягнення з нього в користь дітей аліментів в розмірі, який просить позивач. Просить розглядати справу у його відсутності. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.06.2014 року зареєструвано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, та складено відповідний актовий запис № 66. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінювала. Вказані обставини підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (арк.спр.10). Із копії свідоцтв про народження дітей [NUMBER] та серії [NUMBER] встановлено, що у сторін у шлюбі народилася двоє дітей, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 11-12). Як встановлено із позовної заяви та довідки за Вих. № 1951 від 28.12.2020 року, яка видана Комунальним підприємством «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства», позивач [PERSON] , 1993 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: донька, [PERSON] , 2014 року народження, донька, [PERSON] , 2018 року народження (арк.спр.13). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього належить стягувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта (арк.спр.14-16) відповідач є власником двох земельних, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 4622710100:01:005:0050, площею 0,1 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельної ділянки з кадастровим номером 4622710100:01:007:0132, площею 0,08 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 14-16). Також відповідач є власником житлового будинку, площею 60,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 14-16). При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини - позивача в справі, яка не хворіє, не працює, майна у власності не має; - стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини - відповідача в справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідностей не має, є працездатним, місце праці судом не встановлено, має у власності дві земельні ділянки та житловий будинок, а відтак, може надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітній дітей аліменти в розмірі по 2500,00 грн. на дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також вимоги ст.182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум у 2020 році в Україні для дітей до 6 років з 1 грудня становить 1921 грн. 00 коп., а для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 2395 грн. 00 коп. Враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача належить стягувати аліменти на неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Суд також враховує те, що відповідач не заперечує проти позовних вимог позивача, про що ним подано до суду відповідну заяву (арк. спр. 30). Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі та

Outcome: approved