Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг відповідачка звернулась до позивача. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ "Приватбанк"). При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання, відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитними коштами відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості відповідачка станом на 30 червня 2020 року має заборгованість у розмірі 12427,74 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 29 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідачка ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримала 09 січня 2021 року. Надіслала відзив на позов, зазначила, що з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками та пені не згодна, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Оскільки анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами не укладалося, то відсутні підстави для стягнення відсотків та неустойки. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки умови договорів розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з цим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими ознайомлений. В заяві позичальника від 26 серпня 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту банк просив у тому числі крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в частині заборгованості за відсотками та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26 серпня 2011 року позивач посилається на витяг з тарифів, витяг з Умов і правил надання банківських послуг, копію наказу щодо затвердження Умов і правил та тарифів. З вказаними документами вона не ознайомлювалась і не погоджувалась, а роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови і правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати правила ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки умови та правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "Приватбанк" з часу виникнення спірних правовідносин (26 серпня 2011 року) до моменту звернення з позовом до суду (29 липня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з тарифів, витяг з умов і правил в редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні, запропоновані їй умови та правила, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов і правил не можуть розцінюватися як типова стандартна форма, що встановлена до укладеного з нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем правила надання банківських послуг в Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Така позиція узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 по справі №342/180/17 є обов`язковою для врахування судом при прийнятті рішення. Укладений між сторонами кредитний договір від 17 вересня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак враховуючи, що вона фактично отримала та використала кошти банку (кредит), то з врахуванням викладеного позов в частині стягнення 438,90 грн. заборгованості за тілом кредиту визнає; в частині стягнення заборгованості у розмірі 11 988,84 грн. позов задоволенню не підлягає. Позивач надіслав відповідь на відзив відповідно до якої вважає, що підписавши заяву на отримання кредиту відповідачка ознайомилась та згодна з умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з якими засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договорі банківського обслуговування в цілому. Отже враховуючи викладене, заява про приєднання до умов та правил з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. Укладення договору таким чином, не суперечить чинному законодавству. Відповідачці було відкрито картковий рахунок ключем до якого є пластикова картка, яку отримала відповідачка та мобільний телефон, вказаний нею в заяві. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років. Відповідачка не зверталась в банк з приводу неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилась, про що свідчить підписаний договір, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Крім цього в анкеті-заяві зазначено: "я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування. Таким чином підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами кредитування і погодилась з ними, що засвідчила власним підписом, а погашаючи заборгованість по кредиту прийняла умови договору та погодилась з ними. Також до позову долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 55 днів", яка підписана відповідачкою особисто і з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну кредитну ставку у розмірі 30% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором, тому ці документи є належними та допустимими доказами у справі. Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачкою було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості. Умовами та правилами надання банківських послуг встановлено, що клієнт доручає банку списувати кошти з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за договором, у разі настання термінів платежів, а також списувати кошти з картрахунка у разі настання термінів платежів за іншими договорами клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунка. Тобто при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01 травня 2009 в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30 грн. В подальшому розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100 грн. Також зауважив, що до певного часу відповідачка належним чином виконувала свої зобов`язання за договором, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг, виписки за договором, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк" (а.с.21-48, 15-18, 54-55). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.10-14) станом на 30 червня 2020 року заборгованість по кредитному договору відповідачки становить 12427,74 грн. з яких: 438,90 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9274,22 грн. заборгованість за відсотками, 2714,62 нарахована пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду вважає, що витяг з тарифів та витяг з умов та правил надання банківських послуг в "Приватбанку", які не визнаються відповідачкою та не містять її підпису не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання заяви-анкети. У цій справі довідка про умови кредитування (а.с.22), що містить дані про розмір відсоткової ставки, та пені підписана відповідачкою, тому відсутні підстави вважати, що сторони не обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved