Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оперативного лізингу (найму) № 00004575 від 23 лютого 2012 року в розмірі 39054,27 гривень (основна заборгованість), 38151,96 гривень плати за фактичний термін користування обєктом лізингу, 2147,16 гривень пені, 643,98 3% річних, 3093,6 гривень інфляційних втрат та 115017,39 гривень збитків, понесених за супровід процесу повернення автомобіля та стягнення коштів. Позов обгрунтовано тим, що відповідач є поручителем за зазначеним договором лізингу, укладеним між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Інтертехбау», на підставі якого ТОВ «Інтертехбау» отримав у користування на строк 60 місяців транспортний засіб VW Jetta 1/4 TSI та зобовязався сплачувати орендні платежі в розмірі 7245 доларів США в строк до 02 квітня 2012 року та за кожний наступний повний місяць найму по 495,48 доларів США в строк до 15 числа місяця. У свою чергу, [PERSON] зобовязався солідарно відповідати за виконання ТОВ «Інтертехбау» умов договору оперативного лізингу (найму) № 00004575 та Загальних комерційних умов оперативного лізингу (найму), які є невідємною частиною договору. Починаючи з лютого 2013 року ТОВ «Інтертехбау» порушував умови договору, а з червня 2016 року взагалі припинив сплачувати лізингові платежі, у звязку з чим позивачем в односторонньому порядку припинено дію договору та примусово повернуто автомобіль. Оскільки заборгованість за договором ТОВ «Інтертехбау» не погашена, вимогу про її стягнення ТОВ «Порше Лізинг Україна» вправі предявити до відповідача [PERSON] як поручителя за договором лізингу. У судовому засіданні 21 червня 2017 року представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі з підстав, які викладені в позовній заяві, та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 21 червня 2017 року позову не визнав, пояснив, що, на його переконання, порука припинилася. Так, у позивача виникло право звернення до [PERSON] як поручителя з моменту кожного чергового платежу, строк сплати якого було порушено ТОВ «Інтертехбау». Жодних повідомлень про заборгованість [PERSON] не надходило. Про наявність заборгованості позивач повідомив [PERSON] лише після розірвання договору в односторонньому порядку. Позовні вимоги позивача в частині стягнення збитків не обґрунтовані, за сплату таких платежів [PERSON] не поручався. Просив відмовити в задоволенні позову. Після оголошеної в розгляді справи в судове засідання від представників сторін надійшли заяви про продовження розгляду справи в їхній відсутності. Для зясування в судовому засіданні обставин, які мають значення для справи, зокрема щодо дати здійснення платежів, вимогу про стягнення яких заявлено позивачем, 08 лютого 2018 року судом постановлено ухвалу, якою визнано потрібними надання представником ТОВ «Порше Лізинг Україна» особистих пояснень у справі, у звязку з чим розгляд справи відкладено на 12 квітня 2018 року на 14 годину 30 хвилин. У судове засідання на вказану дату і час представники сторін не зявились. Від представника позивача [PERSON] повторно надійшла заява про розгляд справи без її участі та додаткові пояснення за підписом представника ТОВ «Порше Лізинг Україна» [PERSON], в яких конкретизовано дати платежів за договором, які підлягали сплаті ТОВ «Інтертехбау», а також наведено розрахунок заборгованості. За вказаних обставин відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 23 березня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (Наймодавцем), ТОВ «ІНТЕРТЕХБАУ» (Наймачем), та [PERSON] (Поручителем) було укладено договір оперативного лізингу (найму) №00004575 з додатком - Загальні комерційні умови оперативного лізингу (найму), відповідно до умов яких Наймодавець передав Наймачеві у користування (найм) за плату транспортний засіб - автомобіль типу VW Jetta 1.4 TSI, шасі №WVWZZZ16ZCМ108071, двигун №CAX968988, 2012 року виробництва, вартістю 26500 доларів США (з ПДВ) строком на 60 місяців, а Наймач, в свою чергу, зобов'язався прийняти та користуватися автомобілем, сплачувати щомісячні орендні платежі (за перший період найму (з 23 березня 2012 року по 30 квітня 2012 року) - 7245,01 доларів США до 02 квітня 2012 року та за кожний наступний повний місяць найму\~495,48 доларів США до 15 числа кожного поточного місяця та повернути автомобіль відповідно до умов контракту (п.п. 3.1., 3.2., 6.1., 6.5., 13.1. комерційних умов). Поручитель [PERSON] своїм підписом на цьому договорі підтвердив, що він несе солідарну відповідальність за виконання зобовязань Наймача на підставі або у звязку з цим договором, Загальними комерційними умовами оперативного лізингу (найму) та рахунками Наймодавця, він ознайомився, повністю зрозумів та погодився з умовами зазначених вище документів. Загальні комерційні умови оперативного лізингу (найму), що є додатком до договору оперативного лізингу (найму) №00004575 від 23 березня 2012 року, (далі комерційні умови) підписані наймачем (ТОВ «Інтертехбау»), поручителем ([PERSON]Ю.) та Наймодавцем (ТОВ «Порше Лізинг Україна»). Відповідно до п. п. 4.1., 4.3. комерційних умов право власності на автомобіль зберігається за Наймодавцем з наданням Наймачу права користуватися автомобілем впродовж усього строку дії контракту відповідно до його умов. При цьому витрати, понесені сторонами при передачі та поверненні автомобіля за договором та в процесі користування автомобілем протягом строку дії договору, покриває Наймач. Порядок передачі та повернення автомобіля, визначено у розділі 5 комерційних умов. Так, сторони оформлюють передачу та повернення автомобіля шляхом підписання [PERSON] прийому-передачі автомобіля, в якому, окрім загальної інформації, фіксується наявність чи відсутність дефектів автомобіля, а, якщо в [PERSON] з боку сторін не зазначено будь-яких заперечень, автомобіль вважається таким, що був переданий або повернутий у належному стані та згідно умов контракту. Момент передачі/повернення обєкта лізингу є підписання Наймодавцем відповідного [PERSON] приймання-передачі. Згідно з п. 5.4. зазначених умов в будь-якому випадку орендні платежі, що сплачуються Наймачем, повинні покривати весь фактичний термін користування автомобілем, з моменту отримання до повернення відповідно до актів приймання-передачі. Сторонами погоджено, що орендні платежі, які підлягають сплаті за контрактом, розраховуються в доларах США та підлягають внесенню в національній валюті України гривні за змінним обмінним курсом долара США до гривні, встановленого українським комерційним банком або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ "КІБ Креді Агріколь" або іншого банку) з купівлі та продажу долара США до української гривні. Обмінний курс обирається Наймодавцем при виставленні рахунку для оплати кожного з платежів по контракту. Сплата орендних платежів здійснюється на підставі виставлених до 15-го числа поточного місяця Наймодавцем рахунків, а у разі неотримання рахунків Наймач зобовязаний сплатити платіж у відповідності до умов контракту, а в подальшому після отримання рахунку, доплатити різницю між сплаченою сумою та сумою, зазначеною в рахунку (п.п. 6.2, 6.3, 6.5 комерційних умов). Також в розділі 8 комерційних умов сторонами передбачено відповідальність Наймача за прострочення сплати орендних платежів. Так, зокрема, відповідно до п. п. 8.3. комерційних умов у випадку прострочення Наймачем сплати орендного платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, Наймодавець має право надіслати Наймачеві першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо Наймач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту отримання першої вимоги щодо сплати, Наймодавець надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу щодо сплати, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо Наймач не здійснить оплату у вказаний термін, Наймодавець має право направити Наймачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку, за п.12.4.2. контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобов'язань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що Наймач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим контрактом. У підпункті 12.4.2. комерційних умов передбачено, що Наймодавець вправі в односторонньому порядку відмовитися від контракту, припинити його дію, розірвати контракт, якщо Наймач не сплатив один наступний орендний платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання такого грошового зобовязання перевищує десять робочих днів. Відповідно до п. 12.5. дата припинення дії контракту/розірвання контракту визначається Наймодавцем у відповідному повідомленні (вимозі). Зокрема, у випадку розірвання договору в односторонньому порядку, на Наймодавця покладено обовязок направити на адресу Наймача, за якою він офіційно зареєстрований, відповідне повідомлення про прострочення ним чергових орендних платежів та про розірвання (припинення, відмову від договору) договору. Водночас, у випадку неотримання Наймачем такого повідомлення через відсутність за вказаною адресою, повернення відповідного поштового відправлення через закінчення строку зберігання, вважається, що Наймач є належним чином повідомленим. Негайно після припинення дії контракту шляхом його розірвання Наймодавець має право на отримання всіх гарантій щодо отримання повної суми всіх непогашених орендних платежів та інших платежів, незалежно від дати їхньої сплати (п. 12.6. комерційних умов). Згідно з п. 13.1. комерційних умов Наймач зобов'язаний у строки, встановлені Наймодавцем, повернути автомобіль Наймодавцю у всіх випадках закінчення строку найму, розірвання/припинення договору. Якщо Наймач відмовляється повернути або затримує повернення автомобіля, Наймодавець має право вилучити автомобіль без згоди Наймача. Відповідно до п. п. 13.2., 13.7. комерційних умов вилучення автомобіля здійснюється у всіх випадках припинення дії, розірвання контракту і, якщо позивач не зможе здійснити свої права на вилучення/повернення, як це передбачено контрактом, позивач має право на вилучення автомобіля у відповідача в примусовому порядку відповідно до законодавства України. Згідно з пунктом 13.6. комерційних умов Наймач відшкодовує будь-які витрати, понесені Наймодавцем у звязку з вилученням/поверненням автомобіля, у тому числі витрати, повязані із залученням третіх осіб, що надають послуги, повязані з вилученням автомобіля. Усі зміни та доповнення до контракту, відповідно до п. п. 6.13., 20.1. комерційних умов, укладаються між сторонами в письмовій формі та вступають в дію з моменту підписання їх сторонами. Загальними комерційними умовами оперативного лізингу (найму) визначено умови поруки (останній розділ комерційних умов), згідно з якими Наймодавець та Поручитель відповідно до параграфу 3 глави 49 ЦК України узгодили такі умови поруки: 1. Поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобовязань наймача на підставі або у звязку з контрактом або будь-якою його невідємною частиною. 2. Зобовязання поручителя включають, окрім іншого, орендні платежі, штрафні санкції та відшкодування збитків, що підлягають сплаті наймачем у відповідності до положень контракту. 3. Поручитель у повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають сплаті у відповідності до контракту протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від наймодавця. Згідно з п. 12. умов поруки вони набирають чинності з моменту їхнього підписання наймодавцем та поручителем, та залишаються чинними до повного виконання зобовязань наймача, передбачених п. 12 контракту. 24 березня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «ІНТЕРТЕХБАУ» укладено додаткову угоду №1 до договору оперативного лізингу (найму) №00004575 від 23 березня 2012 року за умовами якої доповнено текст загальних комерційних умов щодо компенсації Наймодавцю вартості пошкоджень/недоліків автомобіля та строків відшкодування їх вартості (при поверненні автомобіля від Наймача Наймодавцю). Зазначена додаткова угода підписана наймачем (ТОВ «Інтертехбау»), поручителем ([PERSON]Ю.) та Наймодавцем (ТОВ «Порше Лізинг Україна»). На виконання умов договору оперативного лізингу (найму) №00004575 Наймодавець передав Наймачу в робочому стані обєкт лізингу у вигляді транспортного засобу. ТОВ «Інтертехбау» у встановленому договором порядку прийняв предмет лізингу в належному стані та набув права володіння та користування предметом лізингу. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до рахунків-фактур №59200-00063366 від 03 червня 2016 року, №59200-00065139 від 05 липня 2016 року, №59200-00068046 від 02 серпня 2016 року та №59200-00068687 від 01 вересня 2016 року ТОВ «Інтертехбау» підлягало до сплати за червень 2016 року 12416,72 гривень орендних платежів, які мали бути сплачені відповідно до умов договору до 15 червня 2016 року, за липень 2016 року 12295,33 гривень, які мали бути сплачені до 15 липня 2016 року, за серпень 2016 року 12295,84 гривень, які мали бути сплачені до 15 серпня 2016 року, та за вересень 2016 року 12882,48 гривень, які мали бути сплачені до 15 вересня 2016 року. Як убачається з позовної заяви та додаткових письмових пояснень позивача, орендний платіж за червень 2016 року ТОВ «Інтертехбау» сплачений частково (не доплачено 1580,62 гривень), а орендні платежі за липень вересень 2016 року не сплачені взагалі. Будь-яких доказів на спростування зазначеного в матеріалах справи немає. У звязку із невиконанням ТОВ «Інтертехбау» своїх зобовязань зі сплати лізингових платежів (наявністю заборгованості по лізингових платежах) 06 жовтня 2016 року позивачем направлено ТОВ «Інтертехбау» вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта оперативного лізингу (найму) та повідомлення про відмову від договору №00004575 від 23 березня 2012 року), у якій зазначено дату припинення дії контракту, та вимогу сплатити прострочені орендні платежі, нараховані штрафні санкції та інші витрати, понесені наймодавцем, а також повернути предмет лізингу протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову від контракту. ТОВ «Інтертехбау» зазначену вимогу отримало 20 жовтня 2016 року, про що свідчить підпис повноважного представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак, сума заборгованості добровільно сплачена не була та предмет лізингу в установлений позивачем строк не повернуто. Як убачається з копії вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту оперативного лізингу (найму) та повідомлення про відмову від договору від 05 жовтня 2016 року, ТОВ «Порше Лізинг Україна» повідомило [PERSON] про необхідність сплати лізингових платежів, штрафних санкцій та інших витрат у загальному розмірі 53981,16 гривень. Зазначена вимога надіслана [PERSON] 06 жовтня 2016 року, однак ним не отримана і 08 листопада 2016 повернута до ТОВ «Порше Лізинг Україна» за закінченням встановленого терміну зберігання. 21 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за №2777, яким зобовязано повернути лізингоодержувачем ТОВ «ІНТЕРТЕХБАУ» на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» - об'єкт фінансового лізингу - автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель - JETTA, тип - легковий седан-В, номер шасі (кузова, рами) №WVWZZZ16ZCМ108071, рік виробництва - 2012, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 184 052,91 грн. 02 грудня 2016 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53007283 з виконання вищезазначеного виконавчого напису №2777 від 21 листопада 2016 року. 16 січня 2016 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП №53007283, а саме, накладено арешт на автомобіль, що є предметом договору оперативного лізингу (найму) №00004575 від 23 березня 2012 року. 24 січня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53007283 у зв'язку з фактичним виконанням рішення боржником. 03 лютого 2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» як замовником та ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» як виконавцем укладено договір про надання послуг з повернення майна (обєктів лізингу), згідно з умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання по здійсненню діяльності, спрямованої на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договорів лізингу, укладених між замовником та лізингоодержувачем, щодо повернення/вилучення обєктів лізингу. Як слідує з акту №06 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання послуг з повернення майна (обєктів лізингу) від 03 лютого 2011 року, підписаного сторонами вищевказаного договору 29 січня 2016 року, ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» послуги, спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договорів лізингу на загальну суму в розмірі 104743 гривні, з яких за договором лізингу №00004575 (назва боржника ТОВ «Інтертехбау») сума винагороди становить 5370 гривень. Кошти в розмірі 104743 гривні сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» 05 лютого 2016 року відповідно до платіжного доручення № 50027916. 21 червня 2012 року між ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» (агентством) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» як замовником укладено договір про надання юридично-консультаційних послуг, згідно з умовами якого замовник доручає, а агентство приймає на себе зобовязання надати замовнику юридично-консультаційні послуги відповідно до умов договору, а замовник прийняти та оплатити їх. Відповідно до рахунку-фактури №158 від 29 квітня 2016 року та акту наданих послуг № 158 від 29 квітня 2016 року ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року на загальну суму в розмірі 148721,07 гривень, у тому числі по клієнту ТОВ «Інтертехбау», договір №00004575, на суму 3600 гривень. Кошти в розмірі 148721,07 гривень сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» 06 травня 2016 року відповідно до платіжного доручення № 50130095. Як убачається з рахунку-фактури №218 від 30 червня 2016 року та акту наданих послуг № 218 від 30 червня 2016 року ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року на загальну суму в розмірі 82522,08 гривень, у тому числі по клієнту ТОВ «Інтертехбау», договір №00004575, на суму 1248 гривень. Кошти в розмірі 82522,08 гривень сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» 05 липня 2016 року відповідно до платіжного доручення № 50031331. Згідно з рахунком-фактурою №264 від 29 липня 2016 року та актом наданих послуг № 264 від 29 липня 2016 року ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року на загальну суму в розмірі 56099,20 гривень, у тому числі по клієнту ТОВ «Інтертехбау», договір №00004575, на суму 2760 гривень. Кошти в розмірі 56099,20 гривень сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» 02 серпня 2016 року відповідно до платіжного доручення № 50031707. Відповідно до рахунку-фактури №415 від 23 листопада 2016 року та акту наданих послуг № 415 від 23 листопада 2016 року ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» надало ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року по клієнту ТОВ «Інтертехбау», договір №00004575, на суму 4200 гривень. Кошти в розмірі 4200 гривень сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» 29 листопада 2016 року відповідно до платіжного доручення № 50033734. Як слідує з рахунку-фактури №10 від 17 січня 2017 року та акту наданих послуг № 10 від 17 січня 2017 року ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» надав ТОВ «Порше Лізинг Україна» юридично-консультаційні послуги за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21 червня 2012 року по клієнту ТОВ «Інтертехбау», договір №00004575, на суму 89817,79 гривень. Кошти в розмірі 89817,79 гривень сплачено ТОВ «Порше Лізинг Україна» на рахунок ТОВ Юридична компанія «Тріпл Сі» 19 січня 2017 року відповідно до дебетового повідомлення № 01. 09 червня 2010 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» як замовником та ТОВ «Юридична фірма Вернер і партнери» як виконавцем укладено договір про надання юридичних послуг №17/2010. Згідно з додатковою угодою №206 від 10 серпня 2015 року до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09 червня 2010 року, замовник замовляє і оплачує, а виконавець надає юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях, вид та категорія складності яких визначені в заявці. Відповідно до заявки на надання юридичних послуг № 775 від 23 лютого 2017 року визначено: категорію справи послуги 2 категорії, клієнта замовника ТОВ «Інтертехбау» (поручитель), предмет спору про стягнення заборгованості та збитків, договір фінансового лізингу № 00004575 від 23 лютого 2012 року. Згідно з рахунком-фактурою №203 від 03 березня 2017 року та актом № 202 від 03 березня 2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» повинно сплатити ТОВ «Юридична фірма Вернер» грошові кошти в сумі 6000 гривень, за надані юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях відповідно до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09 червня 2010 року (заявка № 775 від 23 лютого 2017 року). Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року у справі № 921/414/17-г/14, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31 січня 2018 року, частково задоволено позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Інтертехбау» про стягнення основної суми заборгованості за Договором оперативного лізингу (найму) №00004575 від 23.03.2012 р. у розмірі 39054,27 грн., плати за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 51406,06 грн., пені у розмірі 2906,85 грн., 3% річних у розмірі 873,11 грн., інфляційних втрат у розмірі 4281,32 грн., збитків у розмірі 115017,39 грн., та стягнуто з ТОВ «Інтертехбау» в користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 39054,27 грн. основної суми заборгованості, плати за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 44 565,23 грн., пені у розмірі 2 906,85 грн., 3% річних у розмірі 871,89 грн., інфляційних втрат у розмірі 4281,32 грн. та 1375 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору. Зазначеними рішеннями встановлено, що ТОВ «Інтертехбау» свої грошові зобовязання у повному обсязі не виконав, допустивши прострочення орендних лізингових платежів за період з червня по вересень 2016 року, строк сплати яких відповідно до п.6.5 комерційних умов встановлений до 15-го числа поточного місяця, за який повинен бути сплачений орендний платіж, загальний розмір яких становить 39054,27 гривень. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 806 Цивільного кодексу України одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Судом установлено, що ТОВ «ІНТЕРТЕХБАУ» сплату лізингових платежів за договором оперативного лізингу (найму) №00004575 від 23 березня 2012 року належним чином відповідно до умов цього договору та Загальних комерційних умов оперативного лізингу (найму), які є додатком до цього договору, не здійснював та допустив прострочення орендних лізингових платежів за період з червня по вересень 2016 року, загальний розмір яких становить 39054,27 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Ні договором оперативного лізингу (найму) №00004575, ні Загальними комерційними умовами оперативного лізингу (найму) строк дії поруки не встановлений. Пунктом 12 комерційних умов передбачено, що умови поруки залишаються чинними до повного виконання зобовязань наймача, передбачених п. 12 контракту. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Саме такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2662цс15 від 20 квітня 2016 року. Оскільки зобовязання ТОВ «Інтертехбау», як передбачено договором оперативного лізингу (найму) №00004575 та Загальними комерційними умовами оперативного лізингу (найму), виконувались періодичними платежами, та ним не було сплачено орендні платежі заперіод з червня по вересень 2016 року, строк сплати яких відповідно до п. 6.5 комерційних умов встановлений до 15-го числа поточного місяця, то вимогу до [PERSON] як поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки позивачу слід було предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позов предявлено позивачем 15 березня 2017 року (згідно з відбитком печатки поштового відділення на конверті, в якому позовну заяву було скеровано до суду). Тобто, з дотриманням зазначеного шестимісячного строку, в межах строку дії поруки, позивачем предявлено лише вимогу про стягнення орендного платежу за вересень 2016 року в розмірі 12882,48 гривень, який мав бути сплачений у строк до 15 вересня 2016 року. Оскільки судом установлено факт неналежного виконання ТОВ «Інтертехбау» зобовязань за договором оперативного лізингу (найму) №00004575, фактичну несплату ним орендного платежу за вересень 2016 року, то [PERSON] як поручитель, який відповідно до умов договору та вимог закону зобовязався солідарно відповідати за зобовязаннями ТОВ «Інтертехбау», і вимога про стягнення з [PERSON] цього платежу предявлена до суду з дотриманням строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, така вимога є законною і позов у цій частині підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача 12882,48 гривень основної заборгованості за договором оперативного лізингу (найму) № 00004575. Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 24590,66 гривень (орендних платежів за червень серпень 2016 року) до задоволення не підлягають, оскільки ці вимоги предявлені після спливу строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, що зумовило припинення зобовязань [PERSON] як поручителя. При цьому на припинення цього строку не впливає факт надіслання ТОВ «Порше Лізинг Україна» [PERSON] вимоги про сплату заборгованості за договором, повернення обєкту оперативного лізингу (найму) та повідомлення про відмову від договору від 05 жовтня 2016 року про необхідність сплати лізингових платежів, штрафних санкцій та інших витрат у загальному розмірі 53981,16 гривень, оскільки, як зазначено вище, передбачене ч. 4 ст. 559 ЦК України «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки повинно відбутись шляхом предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Тому в частині позову щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 24590,66 гривень (орендних платежів за червень серпень 2016 року) слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (пункт 3). Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 8.2. комерційних умов передбачено, що у випадку прострочення сплати орендного платежу Наймач сплачує пеню у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожний день затримки до моменту повної виплати орендного платежу та/або будь-якого іншого платежу. Як убачається з розрахунку, наведеного в позовній заяві, за неналежне виконання умов договору відповідачу за період з 16 червня 2016 року по 02 березня 2017 року нараховано 2147,16 гривень пені, 643,98 гривень 3 % річних та 3093,60 гривень інфляційних втрат, в тому числі за період з 16 вересня 2016 року по 02 березня 2017 року: пеня 589,42 гривень, 3% річних від простроченої суми 177,57 гривень, інфляційні втрати 870,05 гривень. Оскільки судом задоволено позов про стягнення основної заборгованості лише в частині орендного платежу за вересень 2016 року в розмірі 12882,48 гривень, який повинен був сплачуватись до 15 вересня 2016 року, то суми пені, 3% річних, та інфляційних втрат слід стягнути за період з 16 вересня 2016 року по 02 березня 2017 року, зокрема пеню в розмірі 1557,74 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 466,41 гривень, інфляційних втрат у розмірі 2223,55 гривень. Здійснений позивачем розрахунок у цій частині судом перевірено і він є арифметично правильним. В задоволенні вимог у частині стягнення суми пені, 3% річних, та інфляційних втрат за період з 16 червня 2016 року по 15 вересня 2016 року, зокрема пені в розмірі 1557,74 гривень, 3% річних від простроченої суми в розмірі 466,41 гривень, інфляційних втрат у розмірі 2223,55 гривень слід відмовити, оскільки судом відмовлено у стягненні основної суми боргу (орендних платежів) за червень серпень 2016 року. Судом встановлено, що предмет лізингу (автомобіль) вилучено у ТОВ «Інтертехбау» 16 січня 2017 року на підставі постанови державного виконавця про опис та арешт майна. Як зазначалося, відповідно до п. 5.4. комерційних умов, у будь-якому випадку, орендні платежі, що сплачуються наймачем, повинні покривати весь фактичний термін користування автомобілем, з моменту отримання до повернення відповідно до актів приймання-передачі. Таким чином, виходячи з умов укладеного договору поручитель [PERSON] зобов'язаний оплатити позивачу суму заборгованості в розмірі 38151,96 гривень за фактичний час користування обєктом лізингу з жовтня 2016 року по грудень 2016 року, у тому числі орендний платіж за жовтень 2016 року, що підлягав сплаті до 15 жовтня 2017 року, в розмірі 12847,30 гривень, орендний платіж за листопад 2016 року, що підлягав сплаті до 15 листопада 2017 року, в розмірі 12640,69 гривень та за грудень 2016 року, що підлягав сплаті до 15 грудня 2017 року, в розмірі 12663,97 гривень. Тому позовні вимоги позивача в цій частині є підставними і підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 38151,96 гривень плати за фактичний час користування обєктом лізингу. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 115017,39 гривень. Так, судом досліджено усі надані позивачем докази на підтвердження понесення ним витрат цих коштів на звернення до спеціалізованих організацій з метою супроводження повернення об'єкту лізингу, послуг із юридичних консультацій, підготовки процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (пункт 4). Пунктом 12.8. комерційних умов встановлено, що у будь-якому випадку припинення дії Договору (в тому числі дострокового або у звязку із закінченням його дії), Наймач зобовязаний компенсувати Наймодавцю понесені витрати або витрати, які Наймодавець повинен буде здійснити, в тому числі, але не виключно, страхові франшизи, штрафи, витрати на правову допомогу, а також відшкодувати у повному обсязі збитки, завдані Наймодавцю в результаті невиконання або неналежного виконання Контракту Наймачем. Відповідно до п. 16.1. комерційних умов, незалежно від завершення виконання Контракту або проведення операцій, запланованих в рамках Контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що повязані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у звязку з укладенням або невиконанням Контракту, а також операціями, запланованими в рамках виконання Контракту, відшкодовуються Стороною, яка завдала такі збитки. За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 623 цього ж кодексу боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При цьому, розмір збитків має бути підтверджений документально. Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Обов'язок довести розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, факт порушення відповідачем його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і збитками покладається на позивача. В той же час суд констатує, що витрати на оплату юридичних та інших послуг не є збитками у розумінні статті 623 Цивільного кодексу України, оскільки вони не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором. Отже, отримання послуг не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права. Крім того, позивачем не надано доказів фактичної сплати коштів на підставі заявки на надання юридичних послуг № 775 від 23 лютого 2017 року, рахунку-фактури №203 від 03 березня 2017 року та акту № 202 від 03 березня 2017 року. Витрати, які включені позивачем до складу прямих збитків, не відповідають вимогам статті 22 Цивільного кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 115917,39 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню. Оскільки судом частково задоволено позовні вимоги позивача, слід вирішити питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 554, 559, 611, 623, 625 ЦК України,

Outcome: partial