Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа - П'ята Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно та просила суд визнати за нею - [PERSON] [INFO], в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, право власності на 1/2 будинку під [ADDRESS] В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що 11.04.1972 році мій батько [PERSON] придбав будинок під [ADDRESS] місті Одесі, договір купівлі-продажу, був посвідчений державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 11261 на житловий будинок під [ADDRESS] У 1975 році шлюб між її батьком та матерю було розірвано, а спільне майно: будинок під [ADDRESS] місті Одесі, розділено у рівних долях. Мати зареєструвала свою частину в БТІ, а батько ні. Батько і мати після розірвання шлюбу продовжили проживати разом, та через деякий час примирились, однак повторно шлюб не реєстрували. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 будинку під [ADDRESS] місті Одесі, так як на той час друга половина будинку належала їхній матері позивачка і відповідачка не заявляли на неї своїх прав. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], у встановлений законом час вона звернулась до нотаріальної контори і прийняла спадщину у вигляді ? частини будинку під [ADDRESS] місті Одесі, щодо другої половини будинку зазначеного вище мені було повідомлено, що згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право па спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. З наданих позивачкою документів, а саме з договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори 11.04.1975 року за реєстром № 11261 на житловий будинок під [ADDRESS] місті Одесі, на підставі якого [PERSON], померлому [INFO] року, належала 1/2 будинку відсутня державна реєстрація, яка є обов'язковою згідно чинною законодавства, тому видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок та провести державну реєстрацію, не надається можливим. Дізнавшись про даний факт відповідачка стала заявляти права на вказану частину будинку, хоча до цього від спадщини відмовлялася. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але надала суду заяву в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі, просила його задовольнити, враховуючи підстави, вказані в позовній заяві, та просила розглянути справу без її участі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, надала суду заяву в якій вказала, зо позов визнає у повному обсязі та просить суд слухати справу за її відсутності. Третя особа - П'ята Одеська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але надала суду заяву згідно якої просила розглянути справу без її участі. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.1972 році мій батько [PERSON] придбав будинок під [ADDRESS] місті Одесі, договір купівлі-продажу, був посвідчений державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори за реєстром № 11261 на житловий будинок під [ADDRESS] У 1975 році шлюб між її батьком та матерю було розірвано, а спільне майно: будинок під [ADDRESS] місті Одесі, розділено у рівних долях. Мати зареєструвала свою частину в БТІ, а батько ні. Батько і мати після розірвання шлюбу продовжили проживати разом, та через деякий час примирились, однак повторно шлюб не реєстрували. [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 будинку під [ADDRESS] місті Одесі, так як на той час друга половина будинку належала їхній матері позивачка і відповідачка не заявляли на неї своїх прав. [INFO] року померла мати позивачки [PERSON], у встановлений законом час вона звернулась до нотаріальної контори і прийняла спадщину у вигляді ? частини будинку під [ADDRESS] місті Одесі, щодо другої половини будинку зазначеного вище мені було повідомлено, що згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право па спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. З наданих позивачкою документів, а саме з договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори 11.04.1975 року за реєстром № 11261 на житловий будинок під [ADDRESS] місті Одесі, на підставі якого [PERSON], померлому [INFO] року, належала 1/2 будинку відсутня державна реєстрація, яка є обов'язковою згідно чинною законодавства, тому видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок та провести державну реєстрацію, не надається можливим. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, правомірним вбачається застосування до даних відносин Книги третьої ЦК України, зокрема Глави 24 «Набуття права власності» ст. 328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Стаття 1268 ЦКУкраїни передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, відповідно до ч.1 ст. 1296ЦКУкраїни, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). На підставі ст. 1268 ч.1 ст. 1273 ЦК України , спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від прийняття спадщини. Спадкодавець не відмовлявся від спадщини, а прийняв її фактично. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст.1297ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене вбачається, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 4.15 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18. Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України в Узагальненні судової практики від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування": при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297ЦК), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст.1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1299 вказаного кодексу, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як було встановлено судом, нотаріус відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва в зв'язку з відсутністю реєстрації у КП «ОМБТІ та РОН» рішення про поділ майна подружжя на 1/2 частину спадкового домоволодіння на ім'я заповідача. Дані обставин вказують на наявність у позивачки права на звернення до суду за захистом свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом, шляхом подачі заяви до П'ятої одеської державної нотаріальної контори вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті її батька. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набув право на це майно, тобто на 1/2 частину будинку під [ADDRESS] у м. Одесі, житловою площею 35,20 кв.м. після смерті батька. Відповідно до копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] є ще спадкоємці, це відповідачка по справі донька померлого та сестра позивачки - [PERSON], яка надала суду заяву про визнання позову. Інших спадкоємців нема. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов в повному обсязі. На підставі ст.ст. 16, 182, 317, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1262, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved