Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У листопаді 2013 року до суду з позовом звернувся [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заподіяні йому збитки, а саме: матеріальну шкоду в сумі 25550,00 гривень, моральну шкоду в сумі 5000 гривень та судові витрати в сумі 710 гривень. 21 лютого 2014 року по справі було постановлено заочне рішення, яке скасовано за заявою відповідача та призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позову позивач вказав, що 07 серпня 2013 р. приблизно об 21 год. 50 хв., в районі будинку № 20 по вул. Кемеровська в м. Кривому Розі сталося дорожньо-транспортна пригода. В даній ДТП, автомобіль “ВАЗ- 21099” д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не вибрала безпечної швидкості та інтервалу, здійснила наїзд на припаркований на узбіччі автомобіль "Фольксваген Пассат" д/н [NUMBER]. В результаті наїзду, автомобіль позивача "Фольксваген-Пассат" отримав значні механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, [PERSON] визнано винною у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно висновку фахівця-автотоварознавця, сума матеріального збитку нанесеного позивачу за ушкодження автомобіля "Фольксваге-Пассат", з урахуванням експлуатації, склала 36342,00 грн. (ринкова вартість). Але, страховою групою "ТАС" позивачу було виплачено страхове відшкодування лише в сумі 10792,00 грн. У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача, різницю між причиненою шкодою та страховим відшкодуванням в сумі 25550,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказала, що суму матеріальної шкоди визнає у повному обсязі, моральну шкоду частково. Представник третьої особи до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2013 року (справа № 212/7520/13-п, 3/212/1843/13), [PERSON] визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07 серпня 2013 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с. 5). Вимогами ст. 61 ЦПК України закріплено, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеною постановою суду було встановлено, що [PERSON], 07 серпня 2013 року о 21:50 годині, керувала транспортним засобом ВАЗ 21099, д/н [NUMBER] по вул. Кемеровська у м. Кривому Розі, не обрала безпечної швидкості руху, не урахувала дорожню обстановку та стан транспортного засобу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль Фольксваген, д/н [NUMBER], чим порушила вимоги п. 2.3. (б), 10.1. ПДР України. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю "Фольксваген" завдано механічних ушкоджень. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно висновку фахівця-автотоварознавця СПД [PERSON] № Д39/08/13 від 27.08.2013р., складений на підставі заяви АТ СГ "ТАС" (приватне), сума матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER], склала 36342,00 грн. Даний факт підтверджено матеріалами справи (а.с. 16-37). З листа спеціаліста врегулювання страхових випадків АТ СГ "ТАС" (приватне) Нікопольської філії [PERSON] за вих. № 190 від 14 жовтня 2013 року (а.с. 12), вбачається, що за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, страхове відшкодування було оцінено в сумі 10792,00 грн. Тобто, АТ СГ "ТАС" було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 10792,00 гривень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, що застрахувала свою цивільну відповідальність, в випадку недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування причиненої шкоди, зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страхової виплати (страхового відшкодування). У відповідності зі ст. 1188 ЦК України, шкода, заподіяна внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином суд погоджується з доводами позивача в частині розрахунку матеріальної шкоди, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме: ч. 1 - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до пункту 22.3 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 статті ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як убачається із позовної заяви вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем обґрунтовувалися, зокрема, незаконними діями водія автомобіля ВАЗ 21099, тобто відповідача по справі, душевними стражданнями, яких він зазнав внаслідок пошкодження автомобіля, та ці обставини підтверджені матеріалами справи. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності, нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль позивача. На думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди повинен відповідати моральним стражданням з урахуванням ступені і тривалості фізичних страждань, порушення нормального укладу життя та наданих доказів, тому позов у частині моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи зі співмірності вимог та наданих доказів. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд приходить до наступного, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в сумі 710 гривень, які складаються з: сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір в сумі 310 гривень (а.с. 1), понесені витрати на правову допомогу в сумі 400 гривень (а.с. 14). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до даних витрат належать витрати на правову допомогу (ст. 79 ЦПК України). Таким чином, вимога [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial