Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

покликаючись на порушення його трудових прав, позивач у поданій до суду 06 жовтня 2017 року позовній заяві, вимоги по якій неодноразово уточнені, просить зобов`язати відповідача - відділ культури і туризму Рівненської РДА внести запис в трудову книжку про припинення з ним трудових відносин з датою припинення днем фактичної видачі трудової книжки, стягнути з відповідача - Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області на його користь заробітну плату за період з 08 листопада 2016 року по 31 липня 2017 року в сумі 31 257 грн. 74 коп., компенсацію втрати частини доходів в сумі 7 902 грн. 73 коп.; стягнути з відповідача - Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області на його користь матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 2 512 грн. і компенсацію у зв`язку з невчасною виплатою 393 грн. 67 коп.; стягнути з відповідача - Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області заробітну плату за затримку у видачі трудової книжки на його користь за період з 01 серпня 2017 року по 20 липня 2019 року включно 91 787 грн. 52 коп., починаючи з 21 липня 2019 року за кожен робочий день по 186 грн. 56 коп. по день фактичної видачі трудової книжки, а в разі невидачі до дня ухвалення рішення судом; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 3 731 грн. 20 коп.; стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач у суді позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах. По суті спору показав, що 04 серпня 2017 року до нього зателефонували з відділу культури і туризму Рівненської РДА, щоб він забрав свою трудову книжку. Він прийшов, але, прочитавши запис, відмовився її забирати. Керівник відділу сказав, що нічого страшного в неотриманні немає, оскільки він скоро піде на пенсію і буде змушений забирати трудову книжку навіть з таким записом. 16 вересня 2017 року він оформив пенсію по віку. Стверджує, що працював у клубі з 1980 року, на роботу прийнятий відділом культури, але заробітну плату платила завжди Заборольська сільська рада. Після звільнення перебував на обліку в центрі зайнятості, отримував кошти. Він повідомив центр зайнятості про своє поновлення на роботі, але вони не знали, що робити, оскільки не було наказу про поновлення на роботі. Заборольський сільський голова фізично не допустив його до роботи. Представник позивача позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах. По суті стверджує, що позивач працював завідуючим клубу. 04 січня 2016 року звільнений за угодою сторін, але своє звільнення оскаржив і 06 липня 2016 року внесений у трудову книжку запис про поновлення на роботі на підставі ухвали апеляційного суду. До роботи позивача фактично не допустили, тому за частину такого періоду було стягнуто заробітну плату. Поновлення позивача скасоване касаційною інстанцією у липні 2017 року, і тоді позивача запросили для отримання трудової книжки. Позивач мав намір працевлаштуватися в РОКЛ на повну ставку, оскільки на той час ще не мав права на пенсію, але побачив у трудовій книжці два записи, які не визнає, а саме № 52 від 07 червня 2016 року та № 53 від 23 липня 2017 року. Позивач вважає, що трудова книжка оформлена неналежно, оскільки вважає, що потрібно записати про припинення трудових відносин, оскільки Пенсійний фонд вважає його працюючим пенсіонером, що тягне порушення його прав. Пізніше він все ж офоримив пенсію, але був змушений підтверджувати свій стаж документами, а не записами у трудовій книжці. Щодо стягнення коштів з сільської ради, то вважає її належним відповідачем, оскільки саме сільська рада отримує кошти від районної ради для оплати роботи працівника культури. Представник відповідача - відділу культури і туризму Рівненської РДА Тияра А.О. просить у позові відмовити, посилаючись на те, що при здійсненні запису до трудової книжки керувався тим фактом, що на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 06 липня 2017 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 квітня 2016 року залишено без змін, і тому запис № 48 /про звільнення з посади завідувача клубом с.Забороль /став неактуальним та підтвердженим ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 липня 2017 року. При цьому запис № 52 від 06 липня 2016 року втратив свою чинність з моменту винесення апеляційним судом ухвали. Відтак момент припинення трудових відносин відділу культури і туризму Рівненської РДА з [PERSON] припав на 04 січня 2016 року, а 31 липня 2017 року мало місце не звільнення, /з його правовими та фінансовими наслідками згідно КЗпП України/, а скасування попередньо запису в трудовій книжці як засвідчення факту, який скасований ухвалою апеляційного суду Рівненської області. При попередніх звільненнях позивача такої проблеми не існувало: він забирав трудову книжку, працевлаштовувався чи отримував допомогу по безробіттю. Представник відповідача - Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області адвокат Голуб В.А. позов не визнає. Вважає, що відповідач - відділ культури і туризму Рівненської РДА не має жодного відношення до клубу, відповідачі між собою жодним чином фінансово не переплітаються, ця незрозумілість виникла в той час, коли дружина позивача працювала сільським головою. По суті спору стверджує, що позивач звільнився в січні 2016 року за власною заявою, в лютому розпочалася судова справа про його поновлення на роботі. З 04 січня по 03 червня 2016 року йому виплачена заробітна плата за поноволення на роботі. 06 липня 2017 року рішення про поновлення на роботі скасовано, але повернути ці кошти немає можливості. Сільська рада дійсно отримувала заяви іншого відповідача відносно працевлаштування позивача, але вважає за можливе вирішувати свої питання особисто. Після звільнення позивача на його посаду сільською радою прийнята інша особа, оскільки відповідно до п.10 ч.4 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно сільський голова призначає та звільняє з посад керівників, зокрема, організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року позивач [PERSON] був поновлений на посаді завідувача клубом села Забороль Рівненського району Рівненської області. 06 липня 2016 року відділом культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області виданий наказ №62-к про поновлення позивача на роботі. Однак Заборольська сільська рада не виконала даний наказ і не допустила останнього до роботи, а тому [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 08 листопада 2016 року стягнуто із Заборольської сільської ради на користь [PERSON] заробітну плату з 03 червня 2016 року до 08 листопада 2016 року. 06 липня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Рівненської області залишено без змін рішення Рівненського районного суду від 26 квітня 2016 року про відмову у позові [PERSON] до відділу культури і туризму Рівненської РДА Рівненської області, Заборольської сільської ради, начальника відділу культури та туризму Рівненської РДА Рівненської області про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (Справа № 570/894/16-ц). Це рішення та ухвала залишені без змін постановою Верховного суду від 06 листопада 2019 року. Відповідач відділ культури та туризму Рівненської РДА, діючи на виконання зазначеного вище рішення апеляційного суду, видав наказ №46-к від 31 липня 2017 року, яким скасував наказ від 06 липня 2016 року №62-к і визнав недійсним запис у трудовій книжці позивача №52. Свідок [PERSON] - дружина позивача показала, що в липні 2016 року її чоловіка запросили до райдержадміністрації з вимогою повернути зайво сплачені фондом зайнятості кошти, але цього він не зробив, оскільки його вина у цьому відсутня. 04 серпня 2017 року вона разом з чоловіком прийшли на запрошення відділу культури забрати трудову книжку. Він відмовився її забирати, бо запис зроблено неправильно, оскільки повинен бути запис "звільнений", а не "вважати недійсним". З цього приводу складений відповідний акт, у якому позивач вказав про причину відмову, бо не повинен був забирати трудову книжку без вказання дати та підстав звільнення. Фізично жодних перешкод в отриманні трудової книжки позивачу не чинилося, для її отримання була юридична перешкода. було намагання відповідача ввести чоловіка в оману.У нього спочатку вимагали підписатися про отримання і лише після відмови показали трудову книжку в чужих руках. Чоловік хотів працевлаштуватися, але не був прийнятий, оскільки звільнення попереднім роботодавцем юридично не оформлене. У Пенсійному фонді вважали аналогічно, тому також оформляли його як працюючого пенсіонера. Навіть при розгляді даної справи позивач неодноразово пропонував відповідачу зробити відповідний правильний запис з метою припинення судового спору. Згідно наданих позивачем розрахунків від 20 липня 2019 року сума втраченого заробітку (середнього заробітку) від 08 листопада 2016 року складає 91 787 грн. 52 коп. Так, середньоденна заробітна плата перед звільненням становить 186 грн. 56 коп. (заробітна плата за травень 2019 року - 3 731 грн. 20 коп. + заробітна плата за червень 2019 року - 3 731 грн. 20 коп./ 40 = 186 грн. 56 коп.). Час вимушеного прогулу з 01 серпня 2017 року становить 492 дні, отже загальна сума складає: 492 дні х 186 грн. 56 коп. = 91 787 грн. 52 коп. Щодо втрати частини доходів у зв`язку з невчасною виплатою заробітної плати, то загальна сума компенсації становить 7 902 грн. 73 коп. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно з ч.1,2 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Порядок ведення трудових книжок затверджено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58. У п.2.3 Інструкції зазначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. У п.2.4. цієї ж Інструкції вказано, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). П.4.1.\~передбачено,\~що при\~затримці видачі\~трудової книжки\~з вини\~власника або\~уповноваженого ним\~органу працівникові\~сплачується середній\~заробіток за\~весь час\~вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Згідно з\~п.4.2,\~якщо працівник\~відсутній на\~роботі в\~день звільнення,\~то власник\~або \~уповноважений ним\~орган в\~цей день\~надсилає йому\~поштове повідомлення\~із вказівкою\~ про\~необхідність отримання\~трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно із ч.5 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача видати йому трудову книжку підлягають до задоволення, оскільки в порушення вимог вказаної Інструкції відповідачем у трудову книжку [NUMBER] не внесена, зокрема, дата звільнення [PERSON] , а на відповідача може бути покладений обов`язок щодо видачі позивачу належним чином оформленої трудової книжки. Сам відповідач повинене визначитися щодо дати видачі наказу про звільнення позивача відповідно до вимог КЗпП України, тому необхідно зобов`язати відділ культури і туризму Рівненської районної державної адміністрації внести зміни у трудову книжку [PERSON] відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58. Для застосування ст.235 КЗпП України необхідна наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки, вина власника або уповноваженого ним органу, вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Не підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, адже Відділом культури і туризму Рівненської РДА доведено факт повідомлення позивача про можливість отримання ним трудової книжки. Судом встановлено, що вказаним відповідачем здійснено всі передбачені законом дії для недопущення порушення законодавства і для вручення оформленої трудової книжки звільненому працівнику, а також те, що позивач [PERSON] сам відмовився від отримання трудової книжки у передбачений чинним законодавством спосіб. Позивач у день звільнення міг отримати оформлену трудову книжку та його ознайомлено з наказом про звільнення у відповідності із чинним трудовим законодавством. Доводи відповідача суд бере до уваги, оскільки дозволяють зробити однозначний висновок про зміст самої розмови. Під час розгляду справи сам позивач не заперечив того, що з того часу за отриманням трудової книжки до відповідача не звертався по причині неприязних відносин з керівником відділу. Від отримання трудової книжки позивач відмовився, що зафіксовано відповідним актом від 04 серпня 2017 року, пославшись на неправильність записів, згоди на відправлення трудової книжки поштою не надає. Крім того, пропозиції отримати трудову книжку надходили позивачу протягом всього часу розгляду справи в суді, проте позивач за її отриманням до відповідача не з`явився. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність роботодавцем обставин, що затримка у видачі трудової книжки позивача сталася не з вини роботодавця, факт перешкоджання працевлаштуванню позивача ним не доведено, предметом спору у цій справі є вимога про внесення записів до трудової книжки, а вимога про стягнення середньої заробітної плати та інших витрат є похідними, а тому відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо порядку виконання рішення, то згідно з п.2.10.\~Інструкції у\~ розділі\~ "Відомості\~ про\~роботу",\~"Відомості\~про нагородження",\~"Відомості\~про заохочення"\~трудової \~книжки (вкладиша)\~закреслення раніше\~внесених неточних\~або неправильних\~записів не\~допускається. У\~разі необхідності,\~наприклад,\~зміни запису\~відомостей про\~роботу після\~ зазначення\~відповідного порядкового\~номеру,\~дати внесення\~запису в\~графі 3\~пишеться:\~ Запис\~за N\~таким-то\~недійсний".\~Прийнятий за\~такою-то\~професією (посадою)\~і у\~графі 4\~повторюються дата\~і номер\~наказу (розпорядження)\~власника або\~уповноваженого ним\~органу,\~запис з\~якого неправильно\~внесений до\~трудової книжки. У\~такому ж\~порядку визнається\~недійсним запис\~про звільнення\~і переведення\~на іншу\~ постійну\~роботу у\~разі незаконного\~звільнення або\~переведення,\~установленого органом,\~який розглядає\~трудові спори,\~і поновлення\~на попередній\~роботі або\~зміни формулювання\~причини звільнення.\~Наприклад,\~пишеться:\~"Запис\~за N\~таким-то\~є недійсним,\~поновлений на\~попередній роботі".\~При зміні\~формулювання причини\~звільнення пишеться:\~"Запис\~за N\~таким-то\~є недійсним"\~звільнений...\~і зазначається\~нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.27. Інструкції). При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду\~на викладене,\~

Outcome: dismissed