Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Заявниця звернувшись до суду з даною заявою, посилається на те, що вона є власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1137 га в с. Нижній Вербіж Коломийського району, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 021527 від 02 квітня 1996 року. Однак, у правовстановлюючому документі на земельну ділянку невірно зазначено її по батькові: замість правильного " [PERSON] ", вказано " [PERSON] ", у зв`язку із чим вона отримала відмову у реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Вважає що вищеописана помилка виникла внаслідок неуважності працівників сільської ради, які у правовстановлюючому документі невірно вказали її по батькові. У зв`язку з наведеним просить встановити факт належності їй вказаного правовстановлюючого документа. Заявниця в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Нижньовербізької сільської ради ОТГ в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця є власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,1137 га в с. Нижній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ІФ №021527 від 02 квітня 1996 року (а.с. 4). Вказаний Державний акт видано відповідно до рішення Нижньовербізької сільської Ради народних депутатів від 27.10.1995 року № 6 УФ 07-28-2/000655. У вищезазначеному Державному акті значиться по батькові власника " [PERSON] ". Із дослідженого вбачається, що заявниця, [PERSON] , народилась [INFO] в м. Коломия Івано-Франківської області. Паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 10 серпня 1999 року підтверджується дійсне по батькові заявниці " [PERSON] " (а.с. 11). Той факт, що земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства належить [PERSON] , а помилка в написанні по батькові власника у Державному акті на право власності на земельну ділянку допущена через неуважність працівників органу, що видав документи, підтверджується наявністю у заявниці оригіналів вищевказаних документів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на вищенаведені письмові докази та беручи до уваги заяву заінтересованої особи, як органу влади на місці, яка погодилася із вимогами заявниці, суд приходить до висновку, що заявниця є власником земельної ділянки на яку видано вищевказаний Державний акт, із зазначенням по батькові власника " [PERSON] ", а до виниклих обставин призвела неуважність відповідної посадової особи, яка оформляла документи та невірно вказала по-батькові власника, а тому виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, суд вважає за можливе дану заяву задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15,16 ЦК України,

Outcome: approved