Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа: Івано-Франківська міська рада з відповідним позовом, мотивуючи тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] , інші співвласники квартири: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.06.2010 р. №311 «Про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради дозволено розроблення містобудівного обгрунтування [PERSON] для реконструкції горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення\~ з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху. Згідно листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано- Франківській області від 05.04.2017 №870/1009/1.20/2017 наданого на ім`я [PERSON] декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція горища в межах квартири [ADDRESS] під приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни кострукції даху адресою: [ADDRESS] », замовник [PERSON] . Згідно листа Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини від 03.07.4017 № К/124 наданого на ім`я [PERSON] , повідомлено, що Департаментом не видавались містобудівні умови та обмеження для будівництва чи реконструкції на [ADDRESS] замовник [PERSON] . Отже, [PERSON] незаконно здійснила реконструкцію горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни консатрукції даху за адресою: [ADDRESS] , оскільки не отримала містобудівні умови та обмеження для будівництва чи реконструкції на [ADDRESS] , а управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області незаконно винесло рішення про готовність об`єкта до експлуатації. 04.05.2018 року представник відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області подав відзив на позовну заяву відповідно до якого просив у задоволенні позову в частині визнання незаконною декларації від 08.08.2012 №ІФ 14312136921 про готовність об`єкта до експлуатації відмовити. Зазначив, що процедура реєстрації дозвільних документів регулюється Порядком ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, який затверджений наказом Мінрегіонбуду від 24.06.2011 №92. Відповідно до до п. 3 Порядку забезпечення доступу до нього територіальних органів Держархбудінспекції України здійснює ДАБІ України. Відповідно до п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію, закінчення будівництвом об`єктів, замовник заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом чи через електронну систему здійснення декларованих процедур у будівництві два примірники декларації до відповідного органу ДАБК. Відповідно до п.18 Порядку №466 орган ДАБК протягом десяти робочих днів з моменту надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та вносить їх до реєстру. 20.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] та видано свідоцтво. [PERSON] на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 08.08.2012 року №ІФ 14312136921 з моменту реєстрації державним реєстратором набуто право власності на квартиру. А отже реалізовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації шляхом реєстрації права власногсті на квартиру. Таким чином, дія реєстрації декларації вичерпана фактом реєстрації права власності на об`єкт (а.с.29-31). 15.02.2019 року представник Івано-Франківської міської ради надав письмові пояснення до позовної заяви відповідно до якої повідомив, що згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї, підвали і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Тобто, допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону є об`єктами права спільної власності співвласників будинку, що виникає одночасно з приватизацією квартир та засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Рішеннями Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 у справі N 1-2/2004 та від 9 листопада 2011 року N 14-рп/2011 у справі N 1- 22/2011 визначено, що допоміжні приміщення (підвали,_сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) відповідно до п. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир, що засвідчується єдиним документом, свідоцтвом про право власності на квартиру. Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.06.2010 р. №311 «Про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради» дозволено розроблення містобудівного обгрунтування [PERSON] - для реконструкції горища в межах квартири [ADDRESS] , під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху (реєстрація права власності на нерухоме майно № 19615556 від 15.08.2007 р.) та зобов`язано замовника розробити містобудівне обґрунтування. Зазначене рішення було прийняте на підставі поданої заяви та відповідно до чинного на той час законодавства, а саме: підпункту 9 пункту "а" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про планування і забудову територій". Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій" забудова територій полягає в розміщенні та здійсненні будівництва нових об`єктів, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування існуючих об`єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств. З метою виготовлення містобудівного обґрунтування [PERSON] подала 13.05.2010р. відповідну заяву, зокрема із довідкою ЖЕО-3 та згодою сусідів. На підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 15.06.2010 р. №311 [PERSON] було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від 04.04.2011р. №0121.11 виданий Держархбудконтролю в Івано-Франківській області. 08.08.2012 р. Інспекцією ДАБК Івано-Франківської області за №ІФ 14312136921 була зареєстрована Декларація про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху, [ADDRESS] ». Рішення\~ Івано-Франківської міської ради № 673-22 від 29.03.2012р. «Про затвердження Положення про порядок реконструкції горищ під мансардні поверхи та здійснення надбудов у житлових та громадських будинках на території Івано- Франківської міської ради» прийнято після надання дозволу [PERSON] на виготовлення містобудівного обґрунтування та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. А відтак, на момент проведення відповідачем реконструкції цей нормативно-правовий акт не діяв. Щодо листа Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини від 03.07.2017 року №К124 (поданого позивачем) про те, що Департаментом не видавались містобудівні умови та обмеження для будівництва чи реконструкції на [ADDRESS] [PERSON] . Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12.03.2011р. Цим законом передбачено видачу містобудівних умов та обмежень при здійсненні реконструкції на даний час. (а.с.78,79). 28.05.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду в задоволенні клопотань [PERSON] про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] , позивача [PERSON] про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] та призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено (а.с.120, 121). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, 12.12.2019 року в судовому засіданні надали пояснення, просили позов задоволити. Представник позивача вчерговий раз подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із епідеміологічною ситуацією в Україні. Суд вважає, що позивач, представник позивача зловживають правом на відкладення розгляду справи, що призводить до безпідставного відкладення та затягування розгляду справи. Також, суд звертає увагу, що позивач міг скористатися своїм правом на участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Тому, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання з огляду на наступне. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»). Враховуючи наведені норми чинного законодавства та те, що дана справа перебуває у провадженні вже тривалий період, представник позивача неодноразово заявляв клопотання про відкладення судових засідань, які були задоволені судом, а тому суд вважає, що повторна неявка позивача та представника позивача в судове засідання пов`язана із затягуванням розгляду справи, а відтак вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність на підставі наданих позивачем та представником позивача пояснень та доказів, які наявні в матеріалах справи. Представник відповідачки адвокат Тинів І.Д. 12.12.2019 року надав пояснення по суті позову, проти позову заперечив в повному обсязі. Представник відповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову в частині визнання незаконною декларації про готовність об`єкта до експлуатації відмовити, щодо задоволення решти поховних вимог поклався на розсуд суду (а.с.31). Представник третьої особи: Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву відповідно до якої просив розгляд вищевказаної справи просив проводити без участі представника за наявними матеріалами справи та із врахуванням поданих представником Івано-Франківської міської ради пояснень. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1996 року виданого госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду квартира, яка знаходиться по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON] - дружині, [PERSON] - дочці, [PERSON] - внучці в рівних долях(а.с.7). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.33). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказував, що порушення його прав, як власника квартири [ADDRESS] , полягає у відсутності підписів усіх власників квартир будинку [ADDRESS] як дозвіл на на проведення робіт, не виготовила проект проводження робіт та не ознайомила мешканців будинку з даним проектом. Проте, як вбачається із заяви [PERSON] від 13.05.2010 року поданої на ім`я Міського голови м. Івано-Франківська Анушкевичуса В., якою просить надати дозвіл на виготовлення містобудівелного обгрунтування для заміни покриття існуючого даху на металочерепицю та переобладнання існуючого горища над квартирою [ADDRESS] в межах існуючого простору горища без змін параметрів цього горища під житлові приміщення для її квартири. Причина протікання даху. Згідно додатків до заяви [PERSON] надала довідку з ЖЕО №3 від 26.04.2010 року про те, що ЖЕО №3 не заперечує [PERSON] виконати перекриття даху та переобладнати горище під житло в межах існуючого простору без зміни конфігурації даху, згідно проектної документації, рішення міськвиконкому та згоди сусідів. Та 11.03.2010 року нотаріально посвідченою заявою позивач [PERSON] власник квартири [ADDRESS] та [PERSON] власник квартири [ADDRESS] надали свою згоду [PERSON] на переобладнання нею горища для влаштування мансардного житлового приміщення до квартири [ADDRESS] , про що засвідчили своїми підписами(а.с.81-83).\~ 15.06.2010 року рішенням Івано-Франківської міської ради №311 про матеріали управління архітектури і містобудування виконавчого комітету міської ради, дозволено розроблення містобудівного обгрунтування п.1.1. [PERSON] - для реконструкції горища в межах квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху(реєстрація права власності на нерухоме майно №19615556 від 15.08.2007 р.)(а.с.9). 08.08.2012 року №ІФ 14312136921 зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації реконструкція горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху даху, [ADDRESS] (а.с.11-13). Відповідно до рішення Івано-Фрнанківської міської ради (22 сесія) 6 демократичного скликання від 29.03.2012 року №673-22 п.1 затверджено Положення про порядок реконструкції горищ під мансардні поверхи та здійснення надбудов у житлових будинках на території Івано-Франківської міської ради(а.с.14). Згідно Положення про порядок реконструкції горищ під мансардні поверхи та здійснення надбудов у житлових будинках на території Івано-Франківської міської ради: п.1.2. Горище простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху. Мансардний поверх поверх будинку, розміщений в габаритах даху будинку і має не більше як дворівневий розвиток. Частиною першою статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної документації». Згідно зі\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та непорушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку. Відповідно до ч. 5\~ст. 319 ЦК України\~власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 386 ЦК передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей16,386,391 ЦК України. Як вбачається з листа ВК Івано-Франківської міської ради від 04.08.2017 року, встановлено, що згідно даних ЄРД, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття об`єкта в експлуатацію, наявна інформація про зареєстровану декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 2012 року №ІФ 014312136921 «Реконструкція горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без змін конструкції даху, [ADDRESS] , замовник -\~ [PERSON] . На вищевказаний об`єкт будівництва оформлено право власності у 2012 році. При виході на місце працівниками Управління робіт з нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту чи будь яких відхилень від технічного паспорту не виявлено(а.с.18). Отже, позовна вимога про визнання незаконним здійснення реконструкції горища в межах квартири [ADDRESS] під житлові приміщення з приєднанням їх до квартири [ADDRESS] без зміни конструкції даху за адресою: [ADDRESS] є безпідставною та не обгрунтованою, а тому до задоволення не підлягає. Що стосується позовної вимоги про зобовязання [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права спільної власності горищем в межах квартири [ADDRESS] та приведення даного приміщення загального користування у початковий стан відповідно до технічної документації, то вона є похідною від первісної позовної вимоги у задоволенні якої відмовлено, а тому відповідно до задоволення також не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналіз вищезазначених норм права є підставою для висновку про припинення [PERSON] прав та обов`язків замовника будівництва з моменту його введення в експлуатацію згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації у відповідності до ч. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тобто з 08.08.2012 та набуттям прав та обов`язків власника вказаної квартири, тобто з 20.12.2012. Отже, дія реєстрації оскаржуваної декларації вичерпана фактом реєстрації права власності на зданий в експлуатацію об`єкт, тобто скасування реєстрації документа, чинність якого вичерпано фактом його виконання змінює правовідносин, які регулюються цим документом на момент чинності та не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків для третьої особи. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як наслідок, [PERSON] реалізовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 08.08.2012 № ІФ 14312136921, шляхом реєстрації у встановленому Законом порядку права власності на квартиру, з цього часу відповідач набула правомочностей власника вказаного об`єкта нерухомого майна та, одночасно, державою здійснено офіційне визнання і підтвердження факту набуття таких речових прав на вказаний об`єкт нерухомого майна. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, [PERSON] реалізовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 08.08.2012 № ІФ 14312136921, шляхом реєстрації у встановленому Законом порядку права власності на квартиру та з цього часу [PERSON] набула правомочностей власника вказаного об`єкта нерухомого майна. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїйПостанові №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»в пункті 5 також вказував, що у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести\~ обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом із тим згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом, ст. 20 ЦК України. Слід також вказати, що Європейський Суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів(рішення ЄСПЛ від 21.10.2010 року № 19164/04 у справі «Дія 97 проти України» параграф 47). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed