Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Позивачка звернулась до Липовецького районного суду із позовом до Богданівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на землю по спадщині за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що [INFO] року в с. Богданівка Липовецького району Вінницької області померла її рідна сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Рішенням Липовецького районного суду від 28 березня 2014 року між ними встановлено родинні відносини. Вона, [PERSON], спадщину прийняла фактично. Інших спадкоємців крім неї не має, так як її сестра була одинока. Однак, при оформленні на неї земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату серії ВН № 024794, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з винесенням процесуального документа, так як даний сертифікат був втрачений, а тому у ситуації яка склалась нотаріус не може видати свідоцтво на дану земельну ділянку за законом. Ураховуючи те, що у разі відмови нотаріуса, іншого порядку, поміж судового, чинним законодавством України для того щоб реалізувати спадкові права не передбачено, позивачка просила суд здійснити захист її оспорюваних прав у спосіб, що передбачений нормами ЦК України. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача сільський голова Богданівської сільської ради Липовецького району в судове засідання також не з'явився, в адресованій суду заяві вказав, що не заперечує проти задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити у його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, передбаченими ч.2 ст.158 ЦПК України, щодо розгляду справи за їх клопотанням у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а відтак здійснює розгляд справи на підставі доказів, що містяться у справі. Суд, вивчивши та дослідивши усі зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року в с. Богданівка Липовецького району Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть. Ураховуючи те, що спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року (до набрання чинності ЦК України 2004 року), застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., про що було надано судам роз'яснення у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28.03.2014 року, яке набуло законної сили 08.04.2014 року було встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO] року, є рідною сестрою [PERSON], яка є позивачем у справі. Як убачається із довідки виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради від 07.05.2014 року, спадщину фактично прийняла [PERSON], оскільки на протязі шести місяців з дня смерті сестри здійснювала ремонтні роботи належного спадкодавцеві будинку обробляла земельну ділянку біля будинку. На виконання роз'яснень наведених у п.24 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, судом було витребувано матеріали Спадкової справи до майна померлої [PERSON] Відповідно до отриманої з Державної нотаріальної контори відповіді судом було з'ясовано, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заведена. Крім цього, як слідує із довідки сільської ради с. Богданівка № 175 від 05 травня 2014 року, [PERSON] була одинокою, сім'ї та дітей не мала. За таких обставин, слід констатувати про відсутність інших спадкоємців, а ніж позивачка, яка є сестрою спадкодавця та належить до спадкоємців другої черги за законом на майно [PERSON] Як слідує із повідомлення відділу Держземагенства у Липовецькому районі від 03.03.2014 року за №01-07/265, відповідно до розпорядження голови Липовецької райдержадміністрації від 25.07.1996 року члену колишнього КСП "Переможець" с. Богданівка гр. [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (па) серії ВН №024794 площею 3,57 ум.кад.гектар та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за №517 від 21.11.1996 року, вартість земельної частки станом на 01.01.2014 року становить 67115,72 гривень, державний акт на право власності на земельну ділянку в замін сертифіката не отримувала. Факт права на земельну частку (пай) гр. [PERSON] констатовано також випискою наданою виконавчим комітетом Богданівської сільської ради 15.05.2014 року, в силу якої гр. [PERSON] 21.11.1996 року було видано Сертифікат на земельну частку (пай), розмір земельної ділянки 3,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 18.04.2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки заявником нотаріусу не було пред'явлено сертифіката серії ВН № 024794, який належав покійній [PERSON] Відповідно до оголошення , що міститься в газеті "Липовецькі вісті" №22 від 21.03.2014 року, сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий був 21.11.1996 року на ім'я [PERSON] було втрачено, тому просили вважати його недійсним. Встановлені судом обставини було визнано сторонами спору, а відтак у відповідності до правил ст.61 ЦПК України, суд звільняється від їх доказування. Судом з'ясовано, що вказані правовідносини регулюються ст.525, 526, 527, 529, 534, 548, 549, 553 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно норм чинного законодавства, право на земельну частку успадковується на загальних підставах. В п. 24. постанови ВСУ від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" з наступними змінами, зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З даного питання ВССУ також було висловлено свою правову позицію в Інформаційному листі від 16.05.2013 року, відповідно до якого зазначено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, судам було надано наступні роз'яснення, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом визнання права за позивачем на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця [PERSON], яке вона набула відповідно до сертифіката, що був втрачений. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, постанови ВСУ від 16.04.2004 N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" та

Outcome: partial