Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки NISSAN, модель PATROL, 2007 року випуску, тип транспортного засобу легковий джип, № шасі ( кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Посилається на те, що 11 грудня 2007 року між АКІБ АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11266837000, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 39000 доларів США для придбання автомобіля, з строком повернення до 10.12.2014 року зі сплатою 13,00% річних. Відповідно до п 2.1 вказаного договору в забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідач передав у заставу автомобіль, марка: NISSAN, модель PATROL, 2007 року випуску, тип транспортного засобу легковий джип, № агрегатів: шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], держаний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, заставна вартість якого становила 285275,00 грн. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11266837000 від 11.12.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищевказаним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, то станом на 31.03.2013 року у нього виникла заборгованість у розмірі 235077,79 гривні. Позивач вважає, що у відповідності до чинного законодавства має право на звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля від імені відповідача. Представник позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» - Ісопчук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти звернення стягнення на предмет застави, але просила звернути стягнення шляхом проведення торгів. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 11.12.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11266837000, відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 39000 дол. США з метою придбання автомобіля, строком повернення до 10 грудня 2014 року, зі сплатою 13,00% річних. Відповідно до п 2.1 вказаного договору, у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі позичальник передав в заставу, а банк прийняв транспортний засіб: марка NISSAN, модель PATROL, 2007 року випуску, тип транспортного засобу легковий джип, № агрегатів: шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], держаний реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу автомобіля №1698 від 28 листопада 2007 року між ТОВ « Автомобільний центр Голосіївський»» та [PERSON] Згідно договору застави, вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін склала 285275,00 грн. При цьому судом встановлено, що рішенням загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11266837000 від 11.12.2007 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до витягів з реєстрів боржників, додаток 1 до договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 року та додаток 1 до договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 року, за №1 значиться кредитний договір №11266837000 від 11.12.2007 року, боржник [PERSON] ( а.с. 166,167). Відповідно до п. 7.3 договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу сторони домовились, що текст договору, будь-які матеріали, інформація, що стосуються даного Договору, є конфіденційними і не можуть передаватись третім особам без попередньої письмової згоди іншої Сторони Договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством України. При цьому у ч.1 ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, чинним законодавством України передбачено заміну кредитора без згоди боржника. Крім того, п. 9.5 договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу зазначено, що позичальник, уклавши цей договір, надає банку право збирати, зберігати, використовувати, надавати та отримувати інформацію щодо особи позичальника, яка необхідна при укладанні договорів відступлення права вимоги за договором до відповідних фізичних або юридичних осіб. Тобто, підписавши договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу, позичальник надав згоду щодо передання тексту договору та інших матеріалів у випадку відступлення права вимоги відповідним фізичним або юридичним особам. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитно-заставним договором станом на 31.03.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 235077,79 грн ( а.с.15), але відповідачем заборгованість не була погашена. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Позивачем вищезазначена вимога Закону була виконана, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 42346243 від 29.10.2013 року (а.с. 164-165). Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно із кредитно-заставним договором, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця. Таким чином вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Пунктом 42 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», передбачено, що при знятті автомобіля з обліку у Центрі вимагається пред'явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п. 2 вказаного Порядку, представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає майно і зобов'язується сплатити грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 40 вказаного «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів», під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються. Оскільки транспортний засіб перебуває у володінні та користуванні відповідача, то позивач має право витребувати у нього транспортний засіб з усіма його приналежностями для подальшої реалізації цього майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена, тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір сумі 2350 гривень 77 копійок. На підставі викладеного та ст.ст.15, 16, 516, 525, 526, 572, 576, 584, 585, 589-590, 625, 655, 662, 1049, 1050, 1055 ЦК України, ст.ст. 19, 20, 44-46 Закону України «Про заставу», ст.ст.1, 24-28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved