Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивачі звернулись із спільним позовом вимогами за яким просили суд ухвалити рішення про визнання за ними права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивачів вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити. В обґрунтування заявленого зазначив, що оформити спадщину іншим шляхом не представляється можливим оскільки відповідач [PERSON] 1963 року народження не надає оригінали правовстановлюючих документів на згадувані у вимогах об`єкти нерухомості. Інші учасники розгляду справи будучі належним чином та завчасно повідомленими про дату час і місце слухання справи не з`явились і судом вирішено розгляд справи проводити у їх відсутність. Проаналізував надані суду матеріали судом встановлено наступне. [PERSON] був батьком: позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] [INFO] , дідом [PERSON] [INFO] (а.с.43 т.2) [PERSON] та чоловіком [PERSON] (а.с.46 т.2). Шлюб між [PERSON] [INFO] , уродженцем м. Полтави та [PERSON] [INFO] , уродженкою м. Комрат Молдова укладений 6 грудня 1960 року. 2 квітня 2008 року [PERSON] та [PERSON] успадкували кожний по 1/6 частині (1/2 частина кожному спадкодавцю від 1/3 частки спадкодавця) квартири у м. Тобольськ після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.48,49 т.2). Довідка адресно-довідкового бюро свідчить про відсутність місця реєстрації у [PERSON] 1963 року народження станом на 5 травня 2016 року та станом на 20 лютого 2019 року, однак копія паспорту містить інформацію про зареєстроване місце проживання такого громадянина у буд. [ADDRESS] з 30 вересня 2009 року (а.с.24 т.1; а.с.120 т.1; а.с.9 т.2). [PERSON] 1986 року народження має зареєстроване місце проживання у кв [ADDRESS] [ADDRESS] з 16 квітня 2014 року (а.с.25,119 т.1). [PERSON] та [PERSON] мали зареєстроване місце проживання у кв. [ADDRESS] , з 14 січня 1994 року та 16 січня 1955 року відповідно (а.с.5, зворот 129 т.2). 12 серпня 2010 року [PERSON] набув у власність земельну ділянку № 66 площею 0,0483 га для ведення садівництва з кадастровим номером [NUMBER] на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в СТ "ГРАНІТ" (а.с.19 т.1). 17 вересня 2010 року [PERSON] набув у власність садовий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями на території Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області в садово-городницькому товаристві "ГРАНІТ" (а.с.18 т.1). 11 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло на квартиру [ADDRESS] у рівних частках кожному (а.с.11 т.1). 5 червня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким, свою частку квартири заповіла онуку [PERSON] [INFO] (а.с.13 т.1). 6 червня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким свою частку квартири заповів онуку [PERSON] [INFO] (а.с.12 т.1). 16 липня 2012 року [PERSON] отримав у власність земельну ділянку площею 0,2480 га з кадастровим номером [NUMBER] та цільовим призначенням для будівництва, що розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.14 т.1). 5 вересня 2012 року [PERSON] склала заповіт, яким свою частину будинку в с. Довжик заповіла в рівних частках [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [INFO] (а.с.17 т.1). 6 вересня 2012 року [PERSON] склав заповіт, яким земельну ділянку в с. Довжик заповів [PERSON] (а.с.15 т.1). 20 грудня 2012 року [PERSON] отримав у власність житловий будинок [ADDRESS] (а.с.16 т.1). [INFO] у м. Житомирі, у віці 73 років, помер [PERSON] (а.с.9 т.1). Спадкові справи після смерті [PERSON] заведені першою Житомирською державною нотаріальною конторою (а.с.2 т.2) та Тюменською обласною нотаріальною конторою Російської Федерації (а.с.35 т.2). Заяви про прийняття спадщини [PERSON] подали в першу Житомирській нотаріальну контору син [PERSON] (а.с.4 т.2) та дочка [PERSON] (а.с.11 т.2). Заяви про прийняття спадщини [PERSON] подали в Тюменську обласну нотаріальну контору Російської Федерації дочка [PERSON] щодо 3/6 частин квартири в м. Тобольськ та грошових коштів (а.с.39,42 т.2), син [PERSON] (а.с.40 т.2) щодо усього майна як на території України так і на території РФ та дружина [PERSON] щодо 3/6 частин квартири у м. Тобольськ та грошових коштів (а.с.41 т.2). 24 жовтня 2013 року [PERSON] отримала в РФ свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , що складається з грошових коштів (а.с.55 т.2). 27 червня 2014 року [PERSON] отримала в РФ свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/6 частину (1/3 від 3/6) квартири в м. Тобольськ (а.с.56 т.2). В липні 2013 року нотаріус Тюменської обласної нотаріальної палати направив листа [PERSON] у м. Житомир та [PERSON] , яким повідомив про відкриття спадщини на 3/6 частин квартири в м. Тобольськ та грошових коштів, що лишилась після смерті [PERSON] (а.с.60 - 63 т.2). [INFO] у м. Тобольськ Тюменської області Російської Федерації померла громадянка Російської Федерації [PERSON] (а.с.10 т.1). 23 січня 2014 року закрито провадження Корольовським районним судом м. Житомира у судовій справі № 296/8979/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування у зв`язку із смертю позивача (а.с.27 т.2). 25 лютого 2014 року Тюменською обласною нотаріальною палатою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] і заяву в таку нотаріальну контору подано дочкою померлої [PERSON] на спадкування майна на території РФ (а.с.145 т.2). 11 квітня 2014 року першою Житомирською нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті [PERSON] і у цей день заяву про прийняття спадщини на все майно подав син [PERSON] (а.с.128 т.2). 14 квітня 2014 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с.133 т.2). 23 квітня 2014 року знову заяву про прийняття спадщини на все майно [PERSON] подав син [PERSON] (а.с.146 т.2). 27 червня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину грошових вкладів у банках РФ та на 1/12 частину квартири у м. Тобольськ (1/2 від 1/6) (а.с.162 т.2). Крім цього, [PERSON] отримала свідоцтво того ж дня на 1/6 (1/2 від 3/6) частину квартири у м. Тобольськ після смерті [PERSON] (а.с.163 т.2). 19 січня 2015 року [PERSON] рішенням суду визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.169 т.2). 5 червня 2015 року рішенням суду відмовлено у задоволенні позову [PERSON] [INFO] року народження до [PERSON] [INFO] року народження та [PERSON] про визнання недійсними заповітів [PERSON] від 6 червня та 6 вересня 2012 року (а.с.85-86 т.2). 21 червня 2016 року постановою першої Житомирської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на: --земельну ділянку та житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.92,100 т.2); --земельну ділянку та садовий будинок № 66 в СТ "ГРАНІТ" Іванівської сільської ради Житомирського району [ADDRESS] (а.с.96,105 т.2); --1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.103 т.2). у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документу на такі об`єкти. 23 червня 2015 року [PERSON] подав заяву в нотаріальну контору на території РФ про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] (а.с.168 т.2). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. ч. 1 - 2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. ч. 1, 2 ст. 12221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини\~ (ч. ч. 1 - 3 ст. 1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України). Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ч. 1 ст. 1278 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців (ч. ч. 1 - 2 ст. 1296 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] та відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] з огляду на наступне. Судом беззаперечно встановлено на підставі наданих сторонами матеріалів, що сторони у справі, фізичні особи, є родичами між собою та спадкоємцями майна померлих подружжя [PERSON] та [PERSON] . Остання, пережив чоловіка, успадкувала частину його майна. Подружжя за життя склало заповіт, яким майже все згадуване у заявлених вимогах майно, заповіли позивачам та співвідповідачу [PERSON] 1986 року народження тобто онуку щодо певного майна. У такі заповіти не було включено одну особу - сина [PERSON] 1963 року народження. Не доведено до рішення суду справу матері проти сина про усунення від спадкування у зв`язку із смертю позивача - [PERSON] . Не скасовані і згадувані заповіти за зверненням [PERSON] 1963 року народження тобто сина згадуваного подружжя в судовому порядку. Одночасно, спадкодавець за заповітом онук спадкодавців [PERSON] 1986 року народження не вступив у спадщину за заповітами залишеними його дідом та бабою, а отже втратив право на спадкування спірного майна обох таких осіб. Іншої інформації суду надано не було і дана особа жодного разу не відвідувала судові засідання та не виловлювала свого ставлення до заявлених вимог. Суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] адже даний спадкоємець хоча і звертався із заявою про прийняття спадщини однак лише після смерті баби [PERSON] але жодного рішення про отримання такої спадщини або про відмову у її видачі нотаріусом не прийнято, що в свою чергу та на переконання суду свідчить про відсутність спору щодо успадковуваного майна даного позивача та спадкоємця. Не доведено суду факт відсутності можливості успадкувати заявлене майно в іншому ніж судовому порядку. Відсутня дана особа у колі спадкоємців [PERSON] , хоча [PERSON] на час відкриття спадщини був повнолітньою, і як свідчать матеріали справи, дієздатною особою. Прийняття спадщини таким громадянином майна діда та баби мало б здійснюватися за правом представлення (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] щодо частини гаражу № 1134 у кооперативі "СВІТАНОК", адже суду не надано доказів, які б підтверджували включення такого майна у спадкову масу, виникнення спору щодо нього та не можливість отримати свідоцтво в іншому ніж судовому порядку. Приймаючи рішення у даному обсязі суд застосовує і вимоги цивільного процесуального закону, яким визначено принципи диспозитивності та змагальності. Дані засади визначають вирішення судом спору лише за звернення осіб, на підставі доказів поданих ними. Суд, при цьому, зберігаючи безсторонність, лише сприяє сторонам у реалізації прав та обов`язків та не може перебирати на себе тягар доказування або доведення одних фактів перед іншими. Приймаючи рішення у даному обсязі суд вважає безпідставними посилання позивача на ту обставину, що наразі унеможливлено видачу свідоцтв про право на спадщину у м. Житомирі у зв`язку із реорганізацією структури державних нотаріальних контор. Суд вирішує частково задовольнити позов [PERSON] на наступне майно та у таких частках. Стосовно квартири у м. Житомирі. Подружжя володіло даним об`єктом нерухомості на праві спільної сумісної власності (а.с.11 т.1). Заповіти містять зокрема інформацію про розпорядження щодо частин такого майна кожним з подружжя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на половину квартири. Спадкодавець залишив заповіт, яким частину даного майна заповів онуку [PERSON] Останній спадщину жодним чином не прийняв. Іншого, як зазначалось, матеріали справи не містять. За таких обставин, спадкування за заповітом не відбулось і має відбутись за законом. Спадкоємцями за законом такого майна, відповідно до спадкових справ є три особи: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] Дані особи мають успадкувати 1/3 від 1/2 тобто по 1/6 частині квартири. [PERSON] вступив у спадщину не оформила спадкових справ помирає того ж року. Після її смерті відкривається спадщина на частину квартири, що належала їй. Онук не успадкував за заповітом майно після смерті баби - [PERSON] , а отже спадкування майна останній має здійснюватися за законом на 1\\2 частину квартири, що належала їй за життя та на 1\\6 частину квартири після смерті чоловіка. Спадкоємцями майна даного спадкодавця є три особи. Дочка [PERSON] , син [PERSON] та онук [PERSON] - останній за правом представлення. Заявив позов про визнання права власності в порядку спадкування та 1/2 частину квартири позивач не обґрунтував таких вимог жодним чином. Таким чином, суд зазначає, що [PERSON] має за законом успадкувати після смерті батька 1\\6 (1\\3 від 1\\2) частину квартири, та 1\\6 (1\\3 від 1\\2) частину квартири після смерті матері її частки, та 1\\18 частку матері, що остання успадкувала після смерті чоловіка, а всього, відповідно, 1\\6, 1\\6 та 1\\18 (7\\18). В жодному разі така частка успадковуваного майна після смерті батьків не складає 1\\2 як заявлено вимогами даного позивача. Стосовно земельної ділянки у с. Довжик. Земельна ділянка набута [PERSON] в порядку приватизації 16 липня 2011 року є його особистою власністю. Дане майно за заповітом він заповів дочці [PERSON] Спадщину остання прийняла, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий будинок, а отже такі права позивача підлягають захисту у судовому порядку. Разом з тим, суд не погоджується із заявленим обсягом вимог з огляду на наступне. Дружина пережила чоловіка та відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку спадщини у такому майні адже станом на час відкриття спадщини була віком 75 років. Обов`язкова частка у спадщині дружини становить 1\\4. За таких обставин, після смерті батька [PERSON] мала успадкувати 3\\4 частини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно тобто щодо 1\\4 частини земельної ділянки. Заповіту щодо такого майна спадкодавець не залишила. Спадкоємцями за законом майна [PERSON] є три згадувані особи - дочка, син та онук. Вони мають успадкувати по 1\\3 частині майна спадкодавця тобто по 1\\12 (1\\3 від 1\\4). Таким чином [PERSON] має успадкувати земельну ділянку у с [ADDRESS] 3\\4 частин після смерті батька та 1\\12 після смерті матері (або 10\\12 чи 5\\6). Звідси вимоги даного позивача про спадкування цілої земельної ділянки є безпідставними. Щодо житлового будинку у с. Довжик. Дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя спадкодавців, адже було набуто ними за час шлюбу 20 грудня 2012 року. Інших матеріалів справа не містить. Зокрема заповіт [PERSON] містить згадування про розпорядження належної їй частини такого об`єкту нерухомості. [PERSON] заповіту на свою частину будинку не залишав. Іншого суду не відомо. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну такому спадкодавцеві частину житлового будинку. Спадкоємцями такого майна є три особи: дружина, син та дочка. Вони мають спадкувати по 1\\6 частині будинку (1\\3 від 1\\2). Дружина приймає спадщину, однак не оформляє спадкових справ на таку частину майна. Після смерті [PERSON] відкривається спадщина на належну їй частину будинку за заповітом. Заповіт адресований трьом особам: онукам [PERSON] , [PERSON] та дочці [PERSON] Вступають у спадщину за заповітом лише дві особи - дочка [PERSON] та онук [PERSON] Онук [PERSON] спадщину не приймає, а отже частка майна даного спадкодавця спадкується за заповітом на двох осіб [PERSON] та [PERSON] по 1\\4 частині (1\\2 від 1\\2). Крім цього, даним спадкоємцям за заповітом переходить право власності [PERSON] успадковане нею після смерті чоловіка. Така частка становить 1\\12 (1\\2 від 1\\6). Тобто всього [PERSON] має успадкувати після смерті батьків 1\\6, 1\\4 та 1\\12 частини (6\\12 або 2\\4). За таких обставин вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 3\\4 частину житлового будинку в с. Довжик суд вважає безпідставними. Спадкування земельної ділянки в садовому кооперативі. Права власності на земельну ділянку в садовому товаристві має спадкуватись наступним чином. Земельна ділянка набута хоча за час шлюбу, однак за законом чинним на час набуття його у власність визначало природу такого майна як особиста приватна власність. За таких обставин спадкування має відбуватися та, відповідно, позов вирішуватись наступним чином. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є три особи - дружина, дочка та син. Вони мали успадкувати в рівних частках земельну ділянку тобто по 1\\3 її частині. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак не оформила спадкових справ. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на успадковану частину такої земельної ділянки і спадкоємцями такого майна є три особи - дочка, син та онук [PERSON] Такі особи мають право успадкувати по 1\\18 частини даної ділянки (1\\3 від 1\\3). [PERSON] [PERSON] має успадкувати після смерті батьків 1\\3 та 1\\9 частку земельної ділянки або 4\\9. Звідси вимоги даного позивача про визнання за нею прав власності на 1\\2 частину земельно ділянки суд також вважає безпідставними. Садовий будинок в садовому кооперативі має спадкуватись у такий спосіб. Дане майно набуте за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Іншими матеріалами суд не забезпечено. Після смерті [PERSON] спадкоємцями належної йому 1\\2 частини садового будинку за законом є три особи - дружина, дочка та син в 1\\6 кожному спадкодавцю (1\\3 від 1\\2). Дружина вступив у спадщину не оформила спадкових справ та померла, а отже майно даної особи спадкується наступним чином. 1\\2 частина будинку спадкується між трьома особами - дочкою, сином та онуком. Їх частка становить по 1\\6 (1\\3 від 1\\2). Успадкована частина садового будинку дружини після смерті чоловіка становить 1\\6. Дана частка ділиться між трьома спадкоємцями і має становити 1\\18 частина (1\\3 від 1\\6). Таким чином частина [PERSON] у спадкуванні даного майна становить 1\\6, 1\\6 та 1\\18 або 7\\18. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial