Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 09 серпня 2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Панютинською селищною радою м. Лозова Харківської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Подальше збереження сім»ї неможливе і суперечить їхнім інтересам. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову та пояснив, що підставою для його звернення до суду з даним позовом було те, що він не бажає на майбутнє проживати з відповідачем, так як вже більше року має стосунки з іншою жінкою, з якою має намір створити сім"ю. Тому подальше збереження шлюбу вже є не можливим, це його остаточне рішення і примирення з відповідачем навіть заради дітей не можливо і буде суперечити його власним інтересам. Позивач вказав, що він немає спору щодо місця проживання малолітньої дитини та щодо розподілу сумісно нажитого майна. Що стосується повнолітньої їх доньки та малолітньої доньки, то він має намір у добровільному порядку матеріально їм допомаги та спілкуватися з ними. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову та вказала, що заради дітей, вона згодна зберігати сім"ю та пробачити позивача. Адже ті відносини, які внього є з іншою одруженою жінкою, це тимчасове захоплення, яке швидко пройде. Тим паче, що в тієї жінки є своя дитина і позивач фактично руйнує як свій шлюб так і шлюб тієї жінки. Їй не зрозуміло чому так сталося в них у сім"ї, адже вони прожили 22 роки разом і мали нормальні стосунки, виховують двох доньок. Позивач є добрим батьком та гарним чоловіком. Після розірвання шлюбу вона прохає суд залиши їй шлюбне прізвище. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 09 серпня 2005 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Панютинською селищною радою м. Лозова Харківської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом було з"ясовано, що з березня місяця 2015 року, подружжя не проживає однією сім"єю (а.с.№2). Позивач живе окремо від сім"ї і більше року вже має відносини з іншою жінкою, з якою бажає створити нову сім"ю, одрувжившись з останньою. Тобто, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання малолітньої дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім»єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства та мешкають окремо одне від одного за різними адресами. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. З огляду на матеріали справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved