Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що в провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області на розгляді перебуває цивільна справа №275/892/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями. 08.12. 2017 року після ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї вона вважає, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду неправдиві письмові відомості, які зазначені в позовній заяві, а саме стосовно того, що "...підтверджуєм, що [PERSON] , дійсно в даний час займає надвірну будівлю (хлів В), що по праву на спадщину належить [PERSON] ...", та підписавшись під цим документом, надали неправдиві відомості та в черговий раз "оббрехали" її та її сім`ю, вводять суд в оману і вкотре зневажливо поставилась до загальноприйнятих правил поведінки в суспільстві, доброчесності, та цим порушують право честі та гідності її та членів її сім`ї. [PERSON] в позовній заяві вказала, що до будинку [ADDRESS] , належного їй на підставі свідоцтва про спадщину, належать надвірні будівлі- хліви літ. "Б.В", і "орієнтовно" в 2014 році [PERSON] самовільно зайняла надвірну будівлю (хлів), який позначений літерою "В" та разом з зятем повісила замок, через що [PERSON] не може ним користуватись. Як доказ на підтвердження викладених обставин [PERSON] надала суду документ у вигляді викладених в ньому неправдивих письмових відомостей, складених [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про те, що хлів належить на праві спадщини [PERSON] . У позивачки з відповідачами сусідські відносини не склалися, у них часто виникають конфліктні ситуації. Позивачка та її чоловік працювали в " Укртелекомі" та отримали там житло, в якому позивачка на теперішній час проживає. Чоловіку позивачки, який вже помер, ще 30-35 років назад в постійне користування начальником "Укртелекому" було передано господарські споруди (сараї), в тому числі навпроти будинку [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] та на який вона претендує. Господарська споруда (сарай) належить позивачці, а відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] оговорюють її та її сім`ю, знаючи достовірно, що сараєм вона користується більш як 30 років на законних підставах. Строк позовної давності сплинув приблизно у 1987-1990 роках, але [PERSON] , звернувшись до суду з позовом, вказавла, що [PERSON] орієнтовно в 2014 році самовільно зайняла надвірну будівлю( сарай). Відповідачка [PERSON] , направляючи свій позов до суду та викладаючи обставини справи, поширила дані про сім`ю позивачки, а саме самовільний захват сараю в 2014 р., що не відповідають дійсності, а відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджуючи письмово неправдиві данні, поширили недостовірну формацію про неї та її сім`ю, чим всі виказали неповагу до гідності, честі особи [PERSON] та членів її родини, а тому повинні спростувати недостовірну інформацію. Неправомірними діями відповідачів щодо порушення права на повагу честі та гідності, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала після отримання та ознайомлення з позовом [PERSON] та письмовими свідченнями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 23 ЦК моральна шкода, що завдана їй, яка полягає у душевних стражданнях та у приниженні честі та гідності, підлягає відшкодуванню, загальний розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 5000 гривень, який вона визначає з урахуванням глибини своїх душевних страждань, ступеня вини відповідачів та чергового приниження її честі та гідності серед інших осіб, розповсюдженням за розповіддю та наданням неправдивих письмових пояснень поліцейським працівникам, необхідності поїздок до суду та відволікання себе та членів її родини на спростування позову [PERSON] . Визначену суму моральної шкоди вважає мінімальною компенсацією за перенесені нею душевні страждання. Позивач просила: -встановити, що у цивільній справі № 275/892/17 в позовній заяві [PERSON] і доданому до неї документі, підписаному відповідачами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , викладені дані не відповідають дійсності та є неправдивою та недостовірною інформацією; -зобов`язати відповідачів вибачитись перед нею через засоби масової інформації-газету "Відродження", яка розповсюджується в смт. Брусилів Житомирської області, де вказати, про вибачення за розповсюдженні про неї та членів її родини відомостей, які не відповідають дійсності, є неправдивими та недостовірною інформацією; -зобов`язати відповідачів вибачитись перед нею на загальних зборах громадян с. Ставище, де зазначити, про вибачення за розповсюджені про неї та членів її родини відомостей, які не відповідають дійсності, які є неправдивими та недостовірними; -стягнути з відповідача- [PERSON] на її користь 2000грн., а з інших відповідачів, з кожного, - 1000грн., як відшкодування завданої ними моральної шкоди; - стягнути порівну з відповідачів на її користь понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] до суду подала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнала через безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Відомості, на які [PERSON] вказала в позовній заяві, були детально дослідженні в суді при розгляді справи № 275/892/17 за її позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року її позовні вимоги задоволено та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним їй хлівом (літера В), який знаходиться біля будинку [ADDRESS] , шляхом його звільнення від речей. Рішення суду після апеляційного перегляду набрало чинності 20.02.2019 року, а тому стверджувати про наявність неправдивих відомостей під час розгляду даної справи є безпідставним. Крім того, донькою [PERSON] - [PERSON] було подано заяву до Брусилівського ВП ГУНП в Житомирській області про притягнення до кримінальної відповідальності її, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за надання вищевказаних неправдивих відомостей, однак після проведення досудового розслідування 15.07.2019 року кримінальна справа по цьому факту була закрита через відсутність складу кримінального правопорушення. Просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 23.04.2018 року за клопотанням представника відповідачів [PERSON] провадження у вказаній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №275/892/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 13.03. 2019 року провадження по справі поновлено. В суді [PERSON] та її представник -адвокат Каленський І.Б. заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідачів -адвокат Осадчий А.А. в суді позов не визнав, пояснив, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирськогї області від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним [PERSON] хлівом (літера В), який знаходиться біля будинку [ADDRESS] , шляхом його звільнення від речей. Рішення суду після апеляційного перегляду набрало чинності 20.02.2019 року, а тому стверджувати про наявність неправдивих відомостей під час розгляду даної справи є безпідставним. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенні з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2017 року [PERSON] звернулась .до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями (справа №275/892/17). Судом встановлено, під час огляду в суді цивільної справи №275/892/17, що в позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями, вказано: "По сусідству з моїм будинком проживає відповідач [PERSON] , яка орієнтовно в 2014 році самовільно зайняла мою надвірну будівлю " хлів", який позначено літерою"В". В додатках до вказаної позовної заяви є роз`яснення від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому зазначено: "ми сусіди, проживаючи за адресою вул. Житомирська: [PERSON] - [NUMBER] , [PERSON] - [NUMBER] , [PERSON] - [NUMBER] , підтверджуємо, що [PERSON] дійсно в даний час займає надвірну будівлю (хлів В), що по праву на спадщину належить [PERSON] ." (справа №275/892/19). Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлям задоволено та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним їй хлівом (літера В), який знаходиться біля будинку, розташованого по [ADDRESS] , шляхом його звільнення від речей. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу [PERSON] на постанову Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року залишено без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року залишено без змін. В суді свідок [PERSON] пояснила, що господарською будівлею - сараєм ( літера " В") біля будинку [ADDRESS] більше 30 років користується її мати [PERSON] , тому вона вважає, що він належить їй, а не [PERSON] . Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі . Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Судом встановлено, що під час розгляду Брусилівським районним судом Житомирської області цивільної справи № 275/892/17 перевірялися доводи [PERSON] про заняття сараю [PERSON] , та рішенням суду від 22.10.2018 року встановлено, що спірний сарай належить на праві власності [PERSON] . Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Позивачка в своїй позовній вимозі просила суд, визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, та принижує їїчесть, гідність та ділову репутацію , інформацію, яка міститься в позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні надвірними будівлями та в роз"ясненні, підписаному [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у справі №275/892/19. Проте, позивачка не довела в суді факту того, що ця інформація не відповідає дійсності, принижує її честь, гідність та ділову репутацію та не не надала суду доказів про це. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed