Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації за даною адресою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що являється власником 3/5 частини будинку, що розташований у [ADDRESS]. Відповідач на даний час і зареєстрований за вищевказаною адресою, однак фактично, з дня розлучення, а саме з 17.02.2005 року по даний час у вказаному будинку він не проживав та не з'являвся. Станом на сьогоднішній день місце проживання відповідача невідоме. Відповідач у вказаному будинку не проживає більше одного року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті. Просить задоволити позов. Позивач в судове засідання не з"явилась, однак подала до суду заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити позов. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з'являвся та не повідомляв суд про причини своєї неявки, не заперечив проти позову і з приводу мотивів його заявлення, а тому суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Жовківського РВ ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не з"явився, та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд і постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. З копії реєстраційного посвідчення від 09.04.1997 року [NUMBER], вбачається, що [PERSON] є власником 3/5 частини будинку, що розташований у [ADDRESS] З копії довідки № 735 від 20.06.2015 року виданої Малехівською сільською радою у даному будинку зареєстровано дев'ять людей, а саме: [PERSON] 1961 р.н.; [PERSON] 1986 р.н.; [PERSON] 1981р. н.; [PERSON] 1982 р.н.; [PERSON] 2011 р.н.; [PERSON] 2012р. н.; [PERSON] 2013 р.н.; [PERSON] 2010 р.н ; [PERSON] 1959 р. н. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З актів встановлення факту проживання від 15.01.2015 року, 27.03.2015 року, 18.06.2015 року складених сільським головою - [PERSON], секретарем сільської ради - [PERSON], військовим обліковцем сільської ради - [PERSON], дільничого інспектора - [PERSON], сусідів - [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] відсутній за місцем реєстрації. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає за даною адресою приблизно 10 років. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивача йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце. Також, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з Відповідача в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved