Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

У серпні 2013 року Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просив зобов'язати відповідача повернути автомобіль, отриманий інвалідом як гуманітарна допомога. В обґрунтування позову зазначав, що Департамент соціального захисту населення облдержадміністрації (далі - Департамент) відповідно до ч. 3 розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 31 травня 2012 року №353-р є правонаступником Головного управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації. Головне управління праці та соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації (надалі за текстом - Управління) у відповідності до частини 5 ст. 1 Закону України „Про гуманітарну допомогу" від 22 жовтня 1999 року є юридичною особою - отримувачем гуманітарної допомоги, яке зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги. Набувачами гуманітарної допомоги є фізичні та юридичні особи, які її потребують і яким вона безпосередньо надається. У даному випадку набувачем був [PERSON]. Так, з 22 листопада 2005 року [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення спецавтотранспортом під № 372 та відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 1997 року № 999 на підставі наказу Головного управління праці та соціального захисту населення від 27 лютого 2006 року № 25 [PERSON] безкоштовно як інвалід ІІ групи загального захворювання був забезпечений автомобілем "Фольксваген" номер кузова [NUMBER], як гуманітарною допомогою з правом керування транспортним засобом [PERSON], однак без права продажу, дарування або передачі іншій особі. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], однак до цього часу автомобіль безпідставно перебуває в користуванні [PERSON] Крім того, позивач заначав, що згідно з вимогами абз. 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року N 999, який визначає особливості забезпечення інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах 1 - 5 п. 16 цього ж Порядку, повертається (вилучається) Головним управлінням праці та соціального захисту населення і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Оскільки відповідач [PERSON] усупереч зазначеним вимогам закону відмовляється повернути вказаний автомобіль позивачу, що підтверджується заявою про відмову у поверненні автомобіля, а тому, посилаючись на вказане, просив суд зобов'язати [PERSON] повернути Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації автомобіль "Фольксваген" номер кузова [NUMBER] на склад "Інватранс", що знаходиться за адресою: інд. 58010 м. Чернівці, вул. Енергетична, залишкова вартість якого на день смерті [PERSON] становить 28 851 грн. 88 коп. та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 261,16 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила поданий позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Посилаючись на те, що листом від 11 жовтня 2012 року [PERSON] повідомляв Управління праці і соціального захисту Першотравневої районної у м. Чернівці ради про те, що відсутні правові підстави для вимог щодо повернення спірного автомобіля, оскільки на момент його ввезення на територію України та передачі [PERSON] станом на 28 лютого 2006 року був чинний та діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою КМУ від 8 вересня 1997 року, відповідно до п. 37 якого після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сімї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення й відповідно до спірних правовідносин на підставі положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України мають застосовуватись саме діючи на час забезпечення інваліда автомобілем положення Порядку, підстави для задоволення позову відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2 листопада 2005 року [PERSON] як інвалід ІІ групи загального захворювання, згідно довідки від 1 грудня 2005 року № 3919, перебував на обліку в Головному управлінні праці та соціального захисту населення для забезпечення спецавтотранспортом в модифікації МБ без права передачі керування під № 372 (а.с. 7). Відповідно до протоколу засіданні Комісії з питань гуманітарної допомоги при КМУ від 16 лютого 2006 року автомобіль "Фольксваген", 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1799 см. куб., визнано гуманітарною допомогою (а.с. 9). Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення від 27 лютого 2006 року [PERSON] як інваліда ІІ групи загального захворювання забезпечено згідно із висновком обласної медико-соціальної експертної комісії та протоколу засідання Комісії з питань гуманітарної допомоги Кабінету Міністрів України автомобілем "Фольксваген", 1998 року випуску, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1799 см. з керуванням на дві руки без участі ніг (вперше) та передано у його користування згідно акту приймання-передачі від 28 лютого 2006 року вищевказаний транспортний засіб (а.с. 10) . Крім того, 28 лютого 2006 року [PERSON], отримуючи у користування спірний автомобіль, надав зобов'язання, згідно якого був попереджений про те, що спірний автомобіль він отримав як гуманітарну допомогу, без права продажу, дарування передачі або успадкування та передачі керування іншій особі (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Разом з тим, як встановлено судом, після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] - батько [PERSON], у користуванні якого перебуває спірний автомобіль, відмовляється у добровільному порядку повернути його Управлінню, що підтверджується актом про відмову у поверненні автомобіля від 22 жовтня 2012 року № 13, а також заявою [PERSON] від 29 листопада 2012 року (а.с. 12, 56). Так, відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 1 ст. 400 ЦК України встановлено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 Закону України "Про гуманітарну допомогу", чинній на момент смерті [PERSON] після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сім'ї за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. У разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обов'язкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) органам праці та соціального захисту населення у порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19 липня 2006 року, в редакції від 11 грудня 2009 року (чинній на момент смерті [PERSON]) після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому - п'ятому пункту 16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку. Такий інвалід знімається з обліку на десятирічний строк, визначений починаючи з дати отримання автомобіля попереднім інвалідом, з урахуванням строку його експлуатації померлим. Згідно абз. 1-5 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою КМУ від 19 липня 2006 року, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Міністерством праці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Крім того, згідно із п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з якими дію нормативно-правового акту в часі слід розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони стали або мали місце. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Так, згідно із Постановами Верховного Суду України від 16 травня 2012 року, від 7 листопада 2012 року та від 16 січня 2013 року (справа № 6-10цс12, № 6-118цс12, № 6- 153цс12) питання щодо вилучення після смерті інваліда в членів його сім'ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватися на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда. Таким чином, враховуючи вищевказані норми права та встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що до спірних правовідносин сторін підлягає застосуванню положення саме Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, а не п. 37 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 08 вересня 1997 року № 999, який на момент смерті [PERSON] втратив чинність, оскільки питання про вилучення після смерті інваліда, який помер у 2012 році, автомобіля, отриманого ним як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись саме на підставі нормативно-правових актів, чинних саме на час смерті інваліда. Крім того, права обов'язки у членів сім`ї інваліда щодо спірного автомобіля виникли після смерті інваліда, а не на момент забезпечення його автомобілем. При цьому, твердження у судовому засіданні представника відповідача про те, що цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, є безпідставними та не заслуговують на увагу. Також судом встановлено, що [PERSON] не скористався даними правами на залишення автомобіля при умові сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом, що також підтверджується його заявою та поясненнями представника відповідача, наданими в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав можливість переоформити автомобіль, шляхом сплати податків та зборів, однак даним правом не скористався, а тому підстав для перереєстрації автомобіля на іншого члена сім'ї, який має право на забезпечення автотранспортом не було. При цьому, Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації є отримувачем гуманітарної допомоги, спірний автомобіль перебуває на його бухгалтерському обліку і щоквартально подається звітність про використання та розподіл гуманітарної допомоги, смерті інвалідів, які отримали автомобілі як гуманітарну допомогу та відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про гуманітарну допомогу» має ті самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги. Тому, суд ураховуючи вищевказані норми закону та обставини справи, вважає, що поданий позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved