Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

16.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 03.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки він придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1617 га, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Гнідин, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаній вище земельній ділянці присвоєна будівельна адреса: [ADDRESS]. З жовтня 2016 року на даній земельній ділянці він розпочав будівництво житлового будинку садибного типу, господарських будівель та споруд. 08 липня 2017 року при під'їзді до власної земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], де в цей час будується житловий будинок, він виявив за перетином вулиць «[ADDRESS]» до вулиці «[ADDRESS]» встановлений шлагбаум, який перешкодив його проїзду. Він зателефонував відповідачеві [PERSON], який повідомив, що шлагбаум встановив на власній земельній ділянці і щоб він собі шукав інший проїзд до власної земельної ділянки. Слід також зазначити, що гр. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1156 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області та земельної ділянки площею 0,0589 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області. А відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0883 га, кадастровий номер - [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області. Тобто, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] на яких облаштовано дороги виключно для проїзду/проходу власників до своїх земельних ділянок перебувають у власності відповідачів [PERSON]. А останні, на порушення добросусідських відносин, створюють перешкоди у проході та проїзді позивача до власної земельної ділянки через свої земельні ділянки. З метою вирішення проблеми він неодноразово звертався до відповідачів, Гнідинської сільської ради, проте вирішити спір «мирним шляхом» не виявляється можливим. 08 липня 2017 року він звернувся до Бориспільського відділу поліції ГУНП України в Київській області із заявою про чинення перешкод [PERSON] та неможливості потрапити до власної земельної ділянки через встановлений шлагбаум. ДОП Бориспільського відділу поліції ГУНП України в Київській області старшим лейтенантом поліції Цибою P.O. проведено перевірку та встановлено, що гр. [PERSON] володіє земельною ділянкою, яка розташована в с.Гнідин Бориспільського району по вул. [ADDRESS] 08 липня 2017 року намагався проїхати до своєї земельної ділянки, проте не змін, оскільки на єдиній дорозі, по якій можливо доїхати до земельної ділянки, встановлений шлагбаум. [PERSON], який придбав у власність земельні ділянки навколо ділянки і будинку заявника, за власні кошти зробив дорогу для всіх мешканців будинків, розташованих по вул. [ADDRESS] в с.Гнідин. Оскільки між заявником та забудовником [PERSON] виникли неприязні відносини, останній відмовив [PERSON] у користуванні шлагбаумом. 10 липня 2017 року він звернувся із заявами до Гнідинського сільського голови, в яких просив повідомити, у зв'язку з перешкодою доступу до власної земельної ділянки з боку гр. [PERSON], чи існує законний альтернативний під'їзд до його земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та надати детальний план території с.Гнідин, в складі якої знаходиться його земельна ділянка. Листом вих. № 02-18/514 від 12.07.2017 року Гнідинським сільським головою [PERSON] позивача повідомлено, що на даний чає альтернативного під'їзду до земельних ділянок, одна з яких належить йому не передбачено. Також йому надано копію Викопіювання з генерального плану с.Гнідин Гнідинської сільської ради. Позивач зазначає, що будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яке він розпочав ще в жовтні 2016 року на власній земельній ділянці, на сьогоднішній день завершити неможливо, оскільки до його земельної ділянки відсутній доступ транспортним засобам для перевезення необхідних будівельних матеріалів, так як відповідачі створюють перешкоди шляхом встановлення шлагбауму та перекриття проходу/проїзду до його земельної ділянки, що виключає можливість використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Позивач вважає, що земельний сервітут, який полягає у наданні йому та членам його сім'ї права проходу та проїзду через земельні ділянки відповідачів, має бути поширений на частини земельних ділянок відповідачів, з кадастровими номерами [NUMBER] [NUMBER] [NUMBER] на яких облаштовано дороги виключно для проїзду/проходу власників до своїх земельних ділянок, а саме: з [ADDRESS] до вулиці «[ADDRESS]» і по вулиці «[ADDRESS]» до його земельної ділянки. Такий спосіб встановлення земельного сервітуту не є обтяжливим для відповідачів, оскільки земельні ділянки є вулицями під назвою «[ADDRESS]» та «[ADDRESS]», дорогою і використовуються виключно для проїзду/проходу власників до своїх земельних ділянок. З урахуванням того, що необхідність доступу позивача до своєї земельної ділянки має постійний характер і не може зникнути протягом певного часу, позивач вважає, що земельний сервітут має бути встановлений без визначення строку. Встановлення земельного сервітуту не нанесе збитків відповідачам і не є обтяжливим для них, оскільки земельні ділянки є вулицями «[ADDRESS]», «[ADDRESS]», дорогою і використовуються виключно для проїзду/проходу власників до своїх земельних ділянок, тому позивач має бути звільнений від обов'язку вносити відповідачу плату за встановлення земельного сервітуту. З огляду на вище вказане позивач просив: 1) встановити постійний безоплатний земельний сервітут, шляхом надання йому та членам його сім'ї, а також працівникам, виконавцям послуг, особам, що відпочивають у нього, права проходу та проїзду транспортними засобами до земельної ділянки, площею 0,1617 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер - [NUMBER], через частини земельних ділянок площею 0,1156 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,0589 га, кадастровий номер [NUMBER] що розташовані в с.Гнідин Бориспільського району Київської області, які належать на праві приватної власності [PERSON] та через частину земельної ділянки площею 0,0883 га, кадастровий номер - [NUMBER] що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області, яка належить на праві приватної власності [PERSON], на яких облаштовано дороги виключно для проїзду/проходу власників до своїх земельних ділянок, а саме: з [ADDRESS] до вулиці «[ADDRESS]» і по вулиці «[ADDRESS]» до земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]; 2) стягнути з відповідачів на його користь витрати з оплати судового збору та за оплату проведеної експертизи. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні також підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала письмову заяву, в якій проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності (а.с.119). Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Третя особа без самостійних вимог Гнідинська сільська рада в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при розгляді справи поклалася на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ч.1 ст.103, ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1617 га, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Гнідин, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.09.2015 року, зареєстрованому 03.09.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11025868 (а.с.7-9); копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.82-86). Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1156 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області та земельної ділянки площею 0,0589 га, кадастровий номер [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області. Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0883 га, кадастровий номер - [NUMBER] цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області. Вказані обставини підтверджуються копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.112-118), копіями договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 25.04.2016 року та 17.06.2016 року (а.с.184-189) копіями Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.190-192). Згідно копії довідки Гнідинської сільської ради від 19.01.2016 року № 57 земельній ділянці загальною площею 0,1617 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - [NUMBER], присвоєна будівельна адреса: [ADDRESS] З жовтня 2016 року позивач розпочав будівництво житлового будинку садибного типу, господарських будівель та споруд, що підтверджується Будівельним паспортом на будівництво житлового будинку садибного типу, господарських будівель та споруд по [ADDRESS], реєстраційний № 415, виданим Відділом містобудування та архітектури Бориспільської райдержадміністрації 08.09.2016 року (а.с.11-17). 08 липня 2017 року позивач звернувся до Бориспільського відділу поліції ГУНП України в Київській області із заявою, про чинення перешкод гр. [PERSON] та неможливість потрапити до власної земельної ділянки через встановлений шлагбаум. ДОП Бориспільського відділу поліції ГУ НП України в Київській області старшим лейтенантом поліції Цибою P.O. проведено перевірку та встановлено, що: гр. [PERSON] володіє земельною ділянкою, яка розташована в с.Гнідин Бориспільського району по вул. [ADDRESS] 08 липня 2017 року намагався проїхати до своєї земельної ділянки, проте не змін, оскільки на єдиній дорозі, по якій можливо доїхати до земельної ділянки, встановлений шлагбаум. [PERSON], який придбав у власність земельні ділянки навколо ділянки і будинку заявника, за власні кошти зробив дорогу для всіх мешканців будинків, розташованих по вул. [ADDRESS] в с.Гнідин. Оскільки між заявником та забудовником [PERSON] виникли неприязні відносини, останній відмовив [PERSON] у користуванні шлагбаумом (а.с.25,26). 10.07.2018 року позивач звернувся із заявами до голови Гнідинської сільської ради, в яких просив повідомити, у зв'язку з перешкодою доступу до власної земельної ділянки з боку гр. [PERSON], чи існує законний альтернативний під'їзд до його земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та надати детальний план території с.Гнідин, в складі якої знаходиться його земельна ділянка (а.с.19,21). Листом вих. № 02-18/514 від 12.07.2017 року Гнідинська сільська рада повідомила позивача, що на даний чає альтернативного під'їзду до земельних ділянок, одна з яких належить йому не передбачено. Також позивачу надано копію Викопіювання з генерального плану с.Гнідин Гнідинської сільської ради (а.с.18-24). [PERSON] подав заяву до Гнідинської сільської ради Бориспільського району та отримав відповідь Вих. № 02-18 від 07.11.2017 року, стосовно того, що сільська рада не заперечує щодо облаштування проїзду, який відповідає вимогам Генерального плану [ADDRESS] (а.с.80). Позивач звертався до відповідачів з заявою пропозицією про встановлення земельного сервітуту та надсилав на їх адресу договір про встановлення земельного сервітуту (а.с.87-96). 24.11.2017 року за вих. № 02-18/792 Гнідинська сільська рада надсилала відповідачу [PERSON] лист, в якому зазначала, що з метою забезпечення вільного пересування та доступу власників до своїх земельних ділянок, що знаходяться на вул.[ADDRESS], яка передбачена Генеральним планом с.Гнідин, сільська рада просить розглянути питання щодо передачі земельних ділянок кадастровий номер [NUMBER] кадастровий номер [NUMBER] до земель комунальної власності для організації під'їзду (а.с.122). З копії листа Гнідинської сільської ради від 27.11.2017 року № 02-18/799 вбачається, що у власності відповідачів перебувають три земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] [NUMBER] Вулиці "[ADDRESS]" та "[ADDRESS]" передбачені Генеральним планом села Гнідин. Запроектована вулиця "[ADDRESS]" знаходиться на землях комунальної власності, а от частина запроектованої вулиці "[ADDRESS]" знаходиться на землях приватної власності (на земельних ділянках відповідачів), і остання не може визначатися як земля загального користування. Альтернативного проїзду Генеральним планом не передбачено, у зв'язку з чим сільська рада направила власникам земельних ділянок, по яких частково проходить вулиця "[ADDRESS]" лист з вимогою передачі цих земельних ділянок до земель комунальної власності (а.с.120,121). Розпорядженням Бориспільської РДА від 05.02.2018 року № 67 було надано дозвіл на дострокове внесення змін до генерального плану с.Гнідин Гнідинської сільської ради (а.с.138). Відповідно до вимог ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до роз'яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з'ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном. Відповідно до п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 №7 встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Відповідно до вимог частини третьої статті 403 ЦК України, особа, що користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Визначення плати належить до компетенції сторін. Безкоштовне використання сервітуту має бути встановлено в договорі, законі або рішенням суду. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Відповідно до ч. 2 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений за договором, заповітом, законом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Таким чином, судове рішення є окремою формою сервітуту. Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації трубопроводів (газопроводів) тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. З аналізу положень ст.ст. 401, 402 ЦК України вбачається що підставою для встановлення судом земельного сервітуту є недосягнення домовленості сторін. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що сторонам - фізичним особам на праві приватної власності належать суміжні земельні ділянки, розташовані по вул. [ADDRESS] в с. Гнідин Бориспільського району Київської області. Також сторони, зокрема відповідачі, не заперечують того факту, що їхні земельні ділянки частково накладаються на вул.[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] підтвердив факт будівництва ним дороги на частині своїх земельних ділянок та земельної дія линки, яка належить [PERSON], та також факт встановлення ним шлагбауму. Судом встановлено, що вказані обставини перешкоджають позивачу вільно проходити та проїжджати до своєї земельної ділянки. Згідно зі ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Позивач звертався до Гнідинської сільської ради з проханням повідомити його про наявність альтернативного під'їзду до його земельної ділянки, окрім як через земельні ділянки відповідачів, однак отримав відповідь про те, що альтернативного під'їзду до земельних ділянок, в тому числі і до його земельної ділянки немає. Також позивач звертався до відповідачів з питанням про встановлення земельного сервітуту, що підтверджується наявними в справі доказами (том 1 а.с.87-96), сторони не вирішили таке питання мирним шляхом, однак його встановлення необхідне позивачу для належного обслуговування належного йому майна та вільного доступу до своєї земельної ділянки, оскільки в інший спосіб це здійснити не можливо. З цих підстав суд критично ставиться до пояснень представника відповідача [PERSON], що позивач не підтвердив належним чином свого наміру укласти з відповідачами договору про встановлення сервітуту. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15.02.2018 року у справі, за клопотанням позивача, було призначено судову земельно-технічну експертизу (а.с.142-144). Зокрема, на вирішення експерту поставлені питання: які існують варіанти під'їзду до земельної ділянки позивача, який з цих варіантів є найбільш технічно облаштований, чи можливо використовувати проїзд через частини земельних ділянок відповідачів виключно для проїзду до земельної ділянки позивача. Згідно висновку експерта від 02.08.2018 року № 6491/18-41,, станом на дату проведення обстеження існує два варіанти під'їзду до земельної ділянки позивача [PERSON] Перший варіант розташований з північної сторони від земельної ділянки [PERSON] і можливий за умови погодження відповідної проектної документації та внесення відповідних змін до Генерального плану с.Гнідин. Другий варіант може здійснюватись з південної сторони відносно земельної ділянки [PERSON] Також встановлено, що земельні ділянки відповідачів частково накладаються на вулицю "[ADDRESS]". Другий варіант під'їзду до земельної ділянки позивача може здійснюватись по вул.[ADDRESS] через частину земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.215-231). Встановити сервітут можливо відносно частини земельної ділянки з к/н [NUMBER] а саме 0.0795 та від загальної площі 0.1156 га, що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області та належать на праві приватної власності гр. [PERSON], а також відносно земельної ділянки з к/н [NUMBER] площею 0.0883 га, що розташована в с.Гнідин Бориспільського району Київської області та належать на праві приватної власності гр. [PERSON] для проходу (проїзду) до земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON]. Другий варіант під'їзду до земельної ділянки позивача є найбільш технічно облаштованим, має достатні розміри для облаштування проїзду з двома смугами руху та тверде дорожнє покриття проїзної частини. Використання земельних ділянок, що належать на праві приватної власності відповідачам можливе за умови встановлення сервітуту. З огляду на вище вказане, оскільки у позивача не має іншого проходу та проїзду до належної йому земельної ділянки, окрім як через частину земельних ділянок відповідачів, сторонам не вдалося домовитися з приводу встановлення земельного сервітуту у позасудовому порядку, враховуючи необхідність захисту прав та свобод, передбачених та гарантованих Конституцією України позивачу, зокрема щодо користування та розпорядження належним йому майном, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити та встановити постійний земельний сервітут щодо частини земельних ділянок відповідачів. Суд також критично відноситься до пояснень представника відповідача стосовно відсутності підстав для встановлення безстрокового (постійного) сервітуту, оскільки у висновку експертом було вказано ще один варіант проїзду до земельної ділянки позивача "за умови погодження відповідної проектної документації та внесення відповідних змін до Генерального плану с.Гнідин Гнідинської сільської ради". На думку суду, встановлення постійного земельного сервітуту сприятиме дотриманню прав позивача щодо можливості мати під'їзд до своєї земельної ділянки в будь-який час. Відомості про те, коли саме буде погоджено відповідну проектну документацію та внесено відповідні зміни до Генерального плану с.Гнідин, і чи взагалі ці дії будуть виконані суду не відомі. В той час, суд звертає увагу, що позивач позбавлений можливості мати доступ до своєї земельної ділянки ще з 2016 року. І на даний час відсутні гарантії того, що у випадку закінчення строку встановленого земельного сервітуту Гнідинською сільською радою буде розроблено та облаштовано інший під'їзд до земельної ділянки позивача. Вимоги позивача про звільнення його від обов'язку вносити відповідачу плату за встановлення земельного сервітуту задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.101 ЗК України власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч.3 ст.403 ЦК України особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. На думку суду основною причиною недосягнення сторонами домовленості про укладення договору про встановлення земельного сервітуту та як наслідок позасудове врегулювання спору, є саме плата за користування сервітутом. Позивач вважає, що встановлення земельного сервітуту не несе збитків відповідачам, і не є обтяжливим для них, оскільки частина їх земельних ділянок є дорогою і використовується виключно для проходу (проїзду) власників до своїх земельних ділянок. В свою чергу відповідач [PERSON] вважає, що позивач все ж таки має сплатити йому разову грошову виплату за користування сервітутом, оскільки він за власні кошти проклав та побудував асфальтовану дорогу. Суд враховує те, що з проблемою відсутності проїзду до своєї земельної ділянки зіткнувся не лише позивач, а й інші власники земельних ділянок, які межують з земельними ділянками відповідачів ([PERSON] та [PERSON].). І на відміну від позивача, ці громадяни уклали з відповідачем [PERSON] договір про встановлення платного земельного сервітуту (том 2 а.с.4-6). Крім того, суд враховує, що позивач надавав пропозицію оплати для права проїзду відповідачу [PERSON] в розмірі 20000 грн., яка не була ним прийнята внаслідок її незначного розміру. З урахуванням викладеного, встановлення безоплатного сервітуту позивачу призведе до порушення рівності прав інших власників земельних ділянок, яким вже встановлено сервітут, а також прав відповідачів, оскільки останні використали матеріальні ресурси та власні кошти на облаштування відповідної асфальтованої дороги. З огляду на вказане суд вважає, що в даному випадку необхідно встановити розмір одноразової оплати за встановлений сервітут, що є компенсацією за прокладання, будівництво та облаштування дороги в сумі 35000,00 грн. При цьому, в іншій частині вимог відповідача [PERSON] щодо сплати більше 66000 грн. за встановлення такого сервітуту, на думку суду, ці вимоги є завищеними та надмірними, оскільки об лаштованою дорогою користуються не тільки інші власники земельних ділянок, та буде користуватися позивач, але й указану дорогу використовують самі відповідачі для проїзду до їхньої оселі. У зв'язку з чим, заперечення відповідачів враховуються судом частково для визначення розміру одноразової оплати встановленого сервітуту. Крім того, згідно положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, позивач просить суд стягнути з відповідачів судові витрати, пов'язані із проведенням судової земельно-технічної експертизи в сумі 12870,00 грн. (а.с.193, 214) та сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн. (том 1 а.с.1). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вказаних вимог, та необхідність стягнути з відповідачів на користь позивача частину судових витрат, пов'язаних із проведенням експертного дослідженні в сумі 6390,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн. Щодо сплати частини витрат пов'язаних з призначенням експертизи, суд враховує необхдінсть оплати половини вартості здійснених затрат, зважаючи на пропорційність задоволених вимог Позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial