Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області, територіальної громади в особі Таранденцівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на частину земельної ділянки. У позові вказали, що [INFO] померла їхня мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 3, 96 га, що належала останній на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії ПЛ № 054440 від 13.08.2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської райдержадміністрації від 03.08.2003 року № 303, що розташована на території Таранденцівської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Своїм заповідальним розпорядженням, посвідченим секретарем Таранденцівської сільської ради [PERSON] заповідала своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] Згідно поданих спадкоємцями заяв державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа № 222/2013 Інших спадкоємців на спадкове майно немає. 25.03.2014 року Другою Лубенською нотаріальною конторою позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] з тих підстав, що у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, серії ПЛ 054440 від 13.08.2003 року та Витягу з Державного земельного кадастру, який сформований Управлінням Держземагенства у Лубенському районі 10.02.2014 року земельна ділянка належна [PERSON] має різні кадастрові номери, які не є тотожними, а саме № 5322887000:07:003:0104 та № 5322887000:07:004:0666, а тому не можливо видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Враховуючи вищевикладене, позивачі прохають суд визнати, що їм в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] за заповітом належить по ? частині земельної ділянки, площею 3, 96 га, що належала останній згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ПЛ № 054440 від 13.08.2003 року, згідно розпорядження голови Лубенської райдержадміністрації від 03.07.2003 року № 303, що розташована на території Таранденцівської сільської ради, Лубенського району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кожному. У судове засідання позивачі не з'явилися, їх представник за дорученням [PERSON] надав суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, прохають їх задовольнити. Відповідач Управління Держземагенства у Лубенському районі Полтавської області про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином. Надіслало суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без участі свого представника, під час вирішення справи покладається на думку суду. Територіальна громада в особі Таранденцівської сільської ради про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала суду заяву, згідно якої прохає розглянути справу без участі свого представника, проти позову не заперечує. Третя особа - Друга Лубенська державна нотаріальна контора про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Надіслала суду листа, згідно якого прохає розглянути справу без участі свого представника, під час вирішення справи покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, зважаючи на письмову заяву представника позивачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 статті 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно пункту г) ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як зазначено у ст.125 ЗК України - право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки передбачає собою внесення до державного земельного кадастру передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння ії кадастрового номера. Згідно ч.2 ст. 5 вищезазначеного закону державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виникнення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріорітет мають відомості на паперових носіях. Відповідно до ст. 9 ЗУ " Про державний земельний кадаст" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і їх надання належить до компетенції державного кадастрового реєстратора. Відповідно до ст. 24 цього ж закону державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою її власника, яка подається ним особисто. Відповідно до ст. 16 ЗУ " Про державний земельний кадастр" зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] /а.с. 11/. Факт родинних відносин між позивачами та померлою підтверджується копіями свідоцтв про народження./а.с.6,10/. Крім того в результаті укладення шлюбу прізвище позивачки «[PERSON]» було змінено на « [PERSON]»./а.с.8/. Батько позивачів [PERSON] помер [INFO]./а.с.13/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ №054440 від 13.08.2003 року земельну ділянку площею 3, 96 га, розташовану на території Таранденцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с. 15/. Згідно вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку її кадастровий номер № 5322887000:07:003:0104. Однак, у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який сформований 10.02.2014 року земельна ділянка, належна померлій [PERSON], зареєстрована державним кадастровим реєстратором під іншим кадастровим номером 5322887000:07:004:0666. /а.с.18-20/. Державним кадастровим реєстратором Петленко Л.І у листі від 10.02.2014 року № 01-0110/300 підтверджується, що вірним кадастровим номером земельної ділянки, що належала [PERSON] є № 5322887000:07:004:0666, а кадастровий номер зазначений у Державному акті на право власності на земельну ділянку є не вірним./а.с.17/. Також листом від 04.04.2014 року № 01-01-10/879 за підписом начальника Управління Держземагенства у Лубенському районі Шингарій О.І. підтверджується, що кадастровий номер зазначений у Державному акті, серії ПЛ № 054440 від 13.08.2003 року виданому [PERSON] є невірними, а правильним номером є кадастровий номер зазначений у Витягу з Державного земельного кадастру./а.с.29/. 21.12.2006 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Таранденцівської сільської ради, Лубенського району, Полтавської області, згідно якого земельну ділянку, площею 3, 96 га, що знаходиться на території Таранденцівської сільської ради, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ПЛ № 054440, виданого 13.08.2003 року заповідала своїм дітям доньці [PERSON] та сину - [PERSON]./а.с.21/. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Оформити спадщину на вказане спадкове майно неможливо через різні кадастрові номери зазначені у земельній документації, внесення змін у яку можливе, лише за заявою власника майна, що неможливо, так як остання померла. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, визнання права власності на земельну ділянку за позивачами в порядку спадкування відповідає положенням чинного законодавства України, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved