Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 77362,26 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На обґрунтування позову зазначає, що 15.12.2016 року близько 18 год. 00 хв. с. Пестичевське, Лохвицького району, Полтавської області [PERSON], який керував транспортним засобом "ГАЗ 3302" державний номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем "Mercedec-BenZ", державний номерний знак ВІ 7123СА. В результаті вказаної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, Відповідно до постанови Миргородського районного суду Полтавської області від 04.04.2017 року по справі №538/197/17, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно Звіту № 0101 виконаного оцінювачем Кузьменком ВП вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу "Mercedec-BenZ" з урахуванням зносу становить 88 644,84 грн. 05.05.2017 року позивачем проведено оплату страхового відшкодування у розмірі 77 833,46 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідачу надсилалася претензія щодо добровільного відшкодування шкоди порядку регресу, але відповіді від останнього не надійшло. У зв'язку з цим змушений звернути до суду з даним позовом. Ухвалою від 30.01.2019 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також у відповідності до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу без їхньої участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу останнього відомого місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. \~ \~ \~ \~Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2016 року з вини [PERSON], який керував транспортним засобом ГАЗ 3302, державний номерний знак [NUMBER] в с. Пестичевське, Лохвицького району Полтавської області допустив зіткнення з транспортним засобом "Mercedec-BenZ", державний номерний знак ВІ 7123СА, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Миргородського районного суду Полтавської області від 04.04.2017 року [PERSON], [INFO] визнано винним за ст. 124 КУпАП, але провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. 17.02.2017 року власник пошкодженого транспортного засобу, [PERSON], звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України для відшкодування йому шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 13). Згідно звіту № 0101 про незалежну оцінку майна: (визначення розміру матеріального збитку) від 09.01.2019 року пошкодженням автомобіля "Mercedec-BenZ" його власнику [PERSON] була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 88644 гривень 84 копійки (а.с. 18-28). Вартість послуг аварійного комісара становить 528,80 грн. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 05.05.2017 року Моторним (транспортним) страховим бюро України згідно наказу №3894 від 04.05.2017 року [PERSON] виплачено шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 76833,46 грн. (а. с. 43-44). Також Моторним (транспортним) страховим бюро України понесло витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 528,80 грн. 19.06.2018 року Моторним (транспортним) страховим бюро України на адресу відповідача направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу (а. с. 49). Проте, вказана вимога залишена відповідачем без уваги. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами п. 41.1 "а" ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння її транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось у такому транспортному засобі. Відповідно до ст.ст. 22, 28, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; зокрема, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як роз'яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. За змістом положень ст.ст. 993, 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Оскільки, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, а також враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 1762,00 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved