Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з вищевказаною позовною заявою. 03.02.2017 р. представник позивачів надав заяву про збільшення позовних вимог. Просить скасувати наказ ДП "ЗВВО" № 734/0 від 03.12.1992 р., зобов'язати відповідача надати фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві наказ про розрахунок втраченого позивачами заробітку, з якого вперше було визначено втрачений заробіток з врахуванням коефіцієнта підвищення за період з 03 лютого 1992 року по 04 липня 2001 р., враховуючи Постанову КМУ № 472 від 23.06.1993 р., довідки про розмір втраченого заробітку з новою сумою відшкодування, довідки про втрачений заробіток з новою сумою відшкодування, з врахуванням, що позивачі працювали і проживають у гірській місцевості. 06.03.2017 р. та 05.04.2017 р. протокольними ухвалами суду територіальну державну інспекцію праці у Закарпатській області та Управління державної інспекції праці у Закарпатській області, було притягнуто в якості третіх осіб. Посилаються на те, що вони неодноразово зверталися в усній та письмовій формах до ДП "ЗВВО" про відшкодування втраченого заробітку, пов'язаного з втратою працездатності на виробництві та з проханням надати Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві довідки про розмір втраченого заробітку з новою сумою відшкодування, однак, ДП "ЗВВО" ігнорує їхні усні та письмові запити. Через подібні дії відповідача працівники ДП "ЗВВО" не в змозі отримати відшкодування, право на яке їм надано чинним законодавством. Позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали. Представник ДП "Закарпатське вертолітне виробниче об'єднання" у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Тячівському районі Гаджега Д.Ю. у судовому засіданні пояснила, що в Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено три випадки, коли Фонд має право перерахувати відшкодування: якщо змінився відсоток працездатності, у випадку зміни потерпілого, тобто у зв'язку з втратою годувальника, та якщо підвищується розмір мінімальної заробітної плати. Кожного року Фонд здійснює перерахунок пенсій відповідно до збільшеної заробітної плати. Інших законних підстав для перерахунку пенсій не передбачено. Довідки про втрачений заробіток видаються на підставі наказу керівництва підприємства. Достовірність даних у довідках перевіряє інспекція праці. ДП "ЗВВО" актом передає Фонду довідки, а інспекція перевіряє відповідність їхніх даних вимогам законодавства та зобов'язуються передати їх Фонду. На підставі вказаних актів Фонд робить перерахунок відшкодування. Позивачі мають законне право вимагати від ДП "ЗВВО" довідки про розмір втраченого заробітку з новою сумою відшкодування, довідки про втрачений заробіток з новою сумою відшкодування, з врахуванням, що позивачі працювали і проживають у гірській місцевості. Представник територіальної державної інспекції праці у Закарпатській області Юртин В.Ф. у судовому засіданні пояснив, що у 2002 році він останній раз проводив перевірку на ДП "ЗВВО", в ході якої було виявлено значну кількість порушень з боку адміністрації підприємства, зокрема, у розрахунках нарахування страхового відшкодування. За результатами цієї перевірки було складено акт та припис про порушення трудового законодавства, який не був виконаний та направлений до прокуратури. Однак, у зв'язку зі спливом строків зберігання вказаний акт знищений. Після цього, у зв'язку з реорганізацією інспекції праці перевірка на ДП "ЗВВО" не проводилася. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 та ч. 1 ст. 20 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому зсіданні встановлено, що 08.07.2016 р. позивачі звернулися до директора ДП "ЗВВО" з письмово заявою про скасування наказ ДП "ЗВВО" № 734/0 від 03.12.1992 р., та з проханням надати до фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві наказ про розрахунок втраченого позивачами заробітку із врахуванням коефіцієнта підвищення за період з 03.12.1992 р. по 04.07.2001 р., довідку про втрачений заробіток із новою сумою відшкодування та акт приймання передачі. Вказана заява була зареєстрована ДП "ЗВВО" 11.07.2016 р. та на момент звернення до суду залишилася не виконаною відповідачем. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Згідно ст. 2 КЗпП право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Частинами 2, 4, 5 ст. 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що роботодавець зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; вести облік коштів соціального страхування і своєчасно надавати Фонду встановлену звітність щодо цих коштів; під час перевірки правильності використання коштів Фонду та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам Фонду необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки; подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому правлінням Фонду; інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві; безоплатно створювати всі необхідні умови для роботи на підприємстві представників Фонду; повідомляти працівникам підприємства про адреси та номери телефонів Фонду, а також лікувально-профілактичних закладів та лікарів, які за угодами з Фондом обслуговують підприємство; подавати звітність до Фонду у строки, в порядку та за формою, що встановлені правлінням Фонду;) повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов'язань щодо сплати страхових внесків. Роботодавцеві забороняється вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до прийняття ним разом із застрахованою особою спільного рішення, яке може в подальшому зашкодити цій особі або членам її сім'ї реалізувати своє право на матеріальне забезпечення та отримання соціальних послуг відповідно до цього Закону. Роботодавець несе відповідальність за: порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених цим Законом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які б давали суду підстави для відмови у позові в частині зобов'язати адміністрацію ДП "ЗВВО" надати фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві наказ про розрахунок втраченого позивачами заробітку, з якого вперше було визначено втрачений заробіток з врахуванням коефіцієнта підвищення за період з 03 лютого 1992 року по 04 липня 2001 р., та довідки про розмір втраченого заробітку з новою сумою відшкодування, довідки про втрачений заробіток з новою сумою відшкодування. Разом з тим, суд вважає, що у частині скасування наказу ДП "ЗВВО" № 734/0 від 03.12.1992 р. слід відмовити, оскільки як до початку, так і під час розгляду позову по суті, позивачі не надали суду вказаний предмет спору, не надали суду доказів, що вони зверталися до ДП "ЗВВО" з його витребування, та не ставили питання про його витребування від відповідача. У відповідності ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. За таких обставин,

Outcome: partial