Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 42 896,43 грн та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що27.07.2017 [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») заяву №3711977880 від 27.07.2017 на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», як кредитором, та відповідачем, як позичальником. 9 грудня 2019 року між кредитором та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №20191209, згідно умов якого кредитор передає (відступає) позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й до відповідача у сумі 42 896,43 грн. Вказує, що Кредитним договором, укладеним між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем, були визначені зобов`язання відповідача повернути отримані кредитні кошти, проте відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені договором, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором в сумі 42 896,43 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 01.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24.02.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому відповідач зазначає, що вона 27.07.2017 подала заяву на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Зазначала, що основні умови Кредитного договору викладені в Паспорті кредиту ТОВ «ФК «ЦФР», №1977880, заяві №3711977880 від 27.07.20217 та Додатковому договорі від 25.01.2018. Відповідачем сплачено по кредитному договору 14 168,43 грн, позивач зазначає, що до сплати у відповідача залишилось 42 896,43, грн.., проте ця сума є спірною, оскільки не підтверджено суму 1 530,97 грн. Щодо договору відступлення прав вимоги, вказує, що жодних доказів набуття права вимоги до відповідача до позовної заяви не долучено, Реєстр прав вимоги, який містить перелік прав вимог до боржників, що відступається за договором відступлення прав вимоги, до позову не доданий. Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 9 грудня 2019 року №20191209, в якому зазначено загальну суму заборгованості відповідача, не підписаний та не скріплений печатками ані ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», ані позивача, що в свою чергу свідчить про неналежність та недопустимість такого доказу. Жодних доказів відправлення повідомлення ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» від 23 грудня 2019 року №003722627 та повідомлення позивача від 23 грудня 2019 року №003722627-1 на адресу відповідача позивачем не надано. Вважає, що розрахунок позивача не може вважатись обґрунтованим з тих підстав, що не містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше), в кожному часовому проміжку наданого розрахунку зазначаються одні й ті самі розміри відсотків, комісії, штрафів з пенею, отже не можна вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Відсутність обґрунтованого розрахунку суми позову, строків нарахування штрафних санкцій свідчить про недоведення позивачем розміру грошових вимог, пред`явлених до відповідача. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позовна заява є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. До відзиву долучене клопотання, у якому відповідач просить перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання обґрунтовує тим, що позивачем не надано всіх доказів, які б підтверджували правомірність стягнення заборгованості, стягнення заборгованості саме в такому розмір та доказів того, що відповідач належним чином повідомлений про те, що зобов`язання у відповідача виникло саме перед позивачем. 09.03.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив представник позивача зазначає, що Позивач долучив до матеріалів позовної заяви докази, які свідчать про відступлення права грошової вимоги, при цьому до відповіді на відзив додав Витяг із Договору відступлення права вимоги №20191209 від 09.12.2019, Витяг з реєстру боржників, а також Акт прийому-передачі Реєстру боржників від 09.12.2019 до Договору відступлення права вимоги. При цьому вказує, що відповідно до вимог договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитор, був зобов`язаний письмово повідомити боржників про відступлення права вимоги Новому кредитору. ТОВ «ФК «ЦФР» простою кореспонденцією через відділення Укрпошти було направлено повідомлення №003722627 від 23 грудня 2019 року на останню відому адресу відповідача. Зазначає, що навіть якщо відповідач не отримував вищезазначені повідомлення, він міг сплачувати заборгованість за кредитним договором первісному кредитору. Наголошує, що відповідач частково сплачувала заборгованість за кредитним договором, а отже була повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором №371197780 від 27.07.2017 року. Звертає увагу, що на позивача не покладено обов`язок володіти інформацією чи надавати докази про отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги ані умовами Договору відступлення прав вимоги, ані нормами чинного законодавства. Позивач в повному обсязі та в обумовлені Договором відступлення прав вимоги строки виконав покладені на нього обов`язки щодо повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги за кредитним договором, а отже твердження відповідача щодо неповідомлення його про відступлення права вимоги по заборгованості за кредитним договором спростовується з огляду на вищенаведені факти. Щодо суми заборгованості зазначає, що у відповідності до умов отримання кредитів, з якими погодилась відповідач, при укладенні кредитного договору, встановлено черговість зарахування коштів в погашення заборгованості, які сплачуються позичальником, за кредитним договором, укладеним з відповідачем такий порядок дотриманий, а тому вважає, що сума заборгованості визначена вірно та підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.03.2021 задоволено клопотання відповідача про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено у справі підготовче засідання, визначено учасникам строк для подання заяв по суті спору. Ухвалою суду від 12.04.2021 закрито у справі підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника позивача. В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, при цьому відповідач зазначала про поважність причин неможливості виконання своїх зобов`язань перед первісним кредитором, оскільки вона перебувала на лікуванні, щодо вимог позивача зазначала про їх невизнання, оскільки вважає, що перед позивачем жодної заборгованості відповідач не має. Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши надані суду письмові докази, суд доходить наступного. 27.07.2017 року відповідач підписала заяву №3711977880 на отримання кредиту від ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», відповідно до умов якої відповідач доручила ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» виплатити/перерахувати на рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» 10 283,72 грн в рахунок погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №5731386386 від 28.09.2016; 8 891,33 грн - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3711757664 від 31.03.2017; оплата страхового платежу за договором страхування 6 557,87 грн (а.с.6). Також 27.07.2017 року відповідачем було підписано паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №1977880, відповідно до якого сума/ліміт кредиту складає 25 732,92 грн на 36 місяців зі сплатою початкового проценту у розмірі 0,00%, щомісячних процентів 2,80%, річних процентів 0,01% річних, пенею у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, - за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів (а.с.4-5). Підписавши заяву №3711977880 від 27.07.2017 року відповідач погодилася з тим, що підписаний нею паспорт кредиту №1977880 від 27.07.2017 року містить умови укладеного нею кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею як позичальником (пункт 2). 25.01.2018 року між ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та відповідачем укладено додатковий договорі до кредитного договору, укладеного шляхом підписання позичальником заяви від 27.07.2017 року №3711977880 на отримання кредиту, відповідно до умов якого сторонами погоджено новий строк, на який надається кредит (42 місяці), та визначено порядок повернення кредиту (а.с. 8). Станом на 9 грудня 2019 року відповідач мала перед ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» заборгованість за кредитним договором №371197880 від 27.07.2017 року на загальну суму 42 896,43 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 22 155,74 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1,71 грн, прострочена плата за щомісячні проценти (управління кредито) 9 966, 27 грн, за штрафом/пенею 10 772,71 грн (а.с. 16). 9 грудня 2019 року між ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №20191209, відповідно до умов якого кредитор відступає новому кредитору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками та новий кредитор набуває права грошових вимог за цими договорами (а.с.19-21). Згідно з витягом з Реєстру боржників від 9 грудня 2019 року первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги від [PERSON] коштів за кредитним договором від 27.07.2017 року №3711977880, що складає 42 869,43 грн (а.с.22,70-72). Листом №003721917 від 23 грудня 2019 року ТОВ ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» повідомив відповідача про відступлення права вимоги позивачу та необхідністю сплати заборгованості у сумі 42 896,43 грн на рахунок позивача (а.с.17). Листом №003721917-1 від 23 грудня 2019 року позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги і включення персональних даних відповідача до бази персональних даних, та необхідністю сплати заборгованості у сумі 42 896,43 грн (а.с.18). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за платою за управлінням кредитом у розмірі 9 966,27 грн суд керується наступним. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також Законом України «Про захист прав споживачів». Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. З дослідженої в судовому засіданні копії кредитного договору №3711977880 від 27.07.2017 року, додаткового договору від 25.01.2018 судом не встановлено такої умови, яка б передбачала нарахування та відповідно обов`язок сплати позичальником послуг за управління кредитом (а.с.4-8). Крім того, з наданої позивачем Довідки про рух коштів по рахунку від 02.01.2020, складеної ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с. 14-15) вбачається, що позивача повідомлено про те, що відповідач дійсно оформила кредит на загальну суму 25 732,92 грн, в погашення заборгованості надійшло 14 168,43 грн., всього списано 14 168,43. При цьому, в довідці вказано, що станом на 09.12.2019 загальна сума до сплати складає 32 813,49 грн, з яких сума несплаченого боргу 22 040,78 грн, пеня та неустойка 10 772,71 грн. Про жодну заборгованість в сумі 9 966,27 грн (прострочена плата за щомісячні проценти (управління кредитом) в довідці не зазначено, а тому, враховуючи, що нарахування процентів від суми кредиту за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, є незаконним та правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 31 жовтня 2018 року в цивільній справі 404/1339/15, в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. В іншій частині позовні вимоги є обґрунтованими, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 32 930, 16 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 22 155,74 грн, прострочена заборгованість за відсотками 1,71 грн, заборгованість за пенею 10 772,71 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується, що відповідач підписала кредитний договір №3711977880 від 27.07.2017 року та даний факт нею не оспорювався, будь-яких застережень чи зауважень під час його підписання вона не заявляла, всі необхідні умови кредитування погоджені між кредитором та відповідачем в підписаних нею заяві та паспорті кредиту (а.с.4-5). Факт отримання відповідачем кредитних коштів відповідачем також не оспорюється, як і доводи позивача з приводу часткової сплати нею кредитної заборгованості. У статті 629 ЦК України закріплено одну із фундаментальних засад, на якому базується цивільне право - принцип обов`язковості договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним судом). Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі N 355/385/17 (провадження N 61-30435сво18). З дослідженої копії паспорту кредиту від «ТОВ «ФК «ЦФР» №1977880, підписаного відповідачем, встановлено, що кредитором та боржником визначено спосіб та строк надання кредиту. Також судом відхиляються доводи відповідача, як на підставу для відмови у позові, з приводу відсутності доказів відправлення відповідачу повідомлення ТОВ "ФК "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" від 23 грудня 2019 року про відступлення права вимоги позивачу та необхідністю сплати заборгованості і повідомлення позивача від 23 грудня 2019 року про відступлення права вимоги і включення персональних даних відповідача до бази персональних даних, та необхідністю сплати заборгованості. Судом враховується, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник в суді має можливість заперечувати проти таких вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року (справа N 6-979цс15). Укладений між ТОВ "ФК "ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ" і позивачем договір про відступлення права вимоги є чинним, й позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі права вимоги на виконання зобов`язання, яке виникає після відступлення клієнтом права вимоги. При цьому, відповідачем доказів перерахування коштів на користь ТОВ «ФК «ЦФР» - первісного кредитора після 09.12.2019 суду не надано. Інші доводи відповідача також висновків суду не спростовують. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1742,60 грн (2270*32 930,16/42 896,43). На підставі викладеного,

Outcome: partial