Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У квітня 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує таким. Відповідач [PERSON] від спільного проживання з [PERSON] має чотирьох неповнолітніх дітей, по відношенню\~до яких\~вона є\~одинокою матір"ю.\~Стосовно трьох\~старших дітей\~остання позбавлена\~батьківських прав,\~донька [PERSON] , [INFO] перебуває в Миколаївському обласному будинку дитини. [PERSON] та її співмешканець проживають у непереоформленому будинку в с. Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області; умови проживання незадовільні; останні не працюють, на обліку у центрі зайнятості не перебувають, проживають за рахунок державної соціальної допомоги по інвалідності та пенсії по втраті годувальника, які отримує відповідач. За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно як така, що є агресивною, неврівноваженою, конфліктує з сусідами, схильна до зловживання спиртними напоями, у зв`язку з чим з 15 квітня 2013 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога. Соціальний супровід сім"ї завершився з негативним результатом, змінити свою поведінку [PERSON] не бажає. \~ \~ \~ \~ За час перебування доньки у будинку дитини остання жодного разу не відвідувала її, не цікавилась її життям та здоров`ям. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не піклується про її фізичний та духовний розвиток дитини, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки та стягнути з неї аліменти на утримання сина у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму та передати дитину під опіку та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, послалася на обставини, викладені у позові; надала згоду на ухвалення заочного рішення. Представник органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дитини, вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання, які вручено. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши представника позивача та третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. \~ \~ \~ \~Як вбачається з заявленого позивачем позову він обґрунтовується на підставі\~\~п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; фактично проживає с.Шмідтове Снігурівського району Миколаївської області (а.с. 4-5) та має наступний склад сім`ї: [PERSON] - співмешканець, [PERSON] , [INFO] , донька (а.с. 13). \~ \~ \~ \~Відповідач є одинокою матір"ю по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією актового запису про народження дитини № 85, вчиненого Снігурівським районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Миколаївській області 08 жовтня 2019 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00024172703 від 08 жовтня 2019 року, та відповідно свідоцтвом про\~народження дитини\~серії [NUMBER] ,\~виданого Снігурівським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Миколаївській області\~за актовим\~записом №\~85\~від 08\~жовтня 2019\~року (а.с. 6, 8, 41). \~ \~ \~ \~Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 277-р від 21 жовтня 2019 року, за заявою матері [PERSON] про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини від 08 жовтня 2019 року, малолітню [PERSON] , [INFO] , направлено на повне державне забезпечення до Миколаївського обласного будинку дитини, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах за ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та відсутності належних умов проживання (а.с. 9, 12). Як вбачається з листа директора Снігурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Бурбели К. від 19 червня 2020 року № 169 сім"я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, з метою покращення житлово-побутових умов проживання родини, підвищення батьківського потенціалу, недопущення соціального сирітства; 10 квітня 2020 року рішенням комісії з захисту прав дитини родину було знято з соціального супроводу з негативним результатом. За час роботи з сім`єю [PERSON] , останній було надано рекомендації щодо необхідності приведення порядку у будинку, що вбачається також і з Витягу з протоколу засідання громадської інспекції у справах неповнолітніх від 21 лютого 2020 року (а.с. 11), однак відповідач не виконала жодної роботи з покращення житлово-побутових умов проживання з метою повернення дитини у сім`ю, продовжує зловживати спиртними напоями, жодного разу не відвідувала доньку у будинку дитини, її долею не цікавиться (а.с. 42). \~ \~ \~ \~Відповідач є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи з 01 липня 2019 року безстроково, що підтверджено копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02 липня 2019 року; висновок про умови та характер праці: доступна легка некваліфікована робота. ІПП. Спостереження та лікування у психіатра, сімейного лікаря (а.с. 15), знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра 26 квітня 2013 року. Згідно з довідкою директора КНП "Снігурівська ЦРЛ" Ковриги М. від № 455/02-05 від 30 квітня 2020 року (а.с.43), [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні КНП "Снігурівська ЦРЛ" з 26 квітня 2020 року по 28 квітня 2020 року з діагнозом: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю. Актами обстежень матеріально-побутових умов життя сім"ї [PERSON] , датованих 16 листопада 2019 року, 08 січня 2020 року, 10 березня 2020 року, 08 серпня 2020 року та 07 вересня 2020 року було встановлено, що санітарні умови проживання відповідача незадовільні, ремонту у будинку не зроблено, вікна забитів плівкою, в будинку брудно, в одній із кімнат смітник, посуд відсутній, постільна білизна також відсутня, продукти харчування відсутні або ж виявлені у обмеженій кількості, мати була в неохайному стані, не має жодних засобів гігієни для себе і дитини. У квітні 2020 року [PERSON] отримала 16000 грн заборгованості з пенсії, однак витратила не за призначенням. На питання щодо ремонту у будинку та придбання постійльної білизни почала кричати. Зі слів сусідів, останням систематично вживає алкогольні напої, веде сварки з сусідами. влаштовує нічні скандали. За резутатами проведних обстежень, комісією зроблено висновок про відсутність у [PERSON] умов для повернення дитини, остання не бажає змінювати свій спосіб життя (а.с. 17-19, 44-45). За місцем проживання відповідач зарекомендувала себе неврівноваженою особою, яка постійно влаштовує сварки як зі співмешканцем так і з сусідами, вживає спиртні напої (а.с. 14). Згідно з відповіддю адміністрації Миколаївського обласного будинку дитини від 18 серпня 2020 року за № 717-05-03, де з 04 листопада 2019 року на повному державному забезпеченні перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , за час її перебування мати жодного разу не відвідувала свого доньку в закладі, долею дитини не цікавилась (а.с. 63). Свідок [PERSON] засвідчила, що Центральна сільська рада, працівником якої вона є, здійснювала постійний супровід сім"ї відповідача, однак остання не бажала співпрацювати, на зауваження не реагувала. Після влаштування дитини до дитячого закладу за заявою матері, вона заходів до її повернення не вживала, продовжила зловживати спиртним. Свідок [PERSON] показала, що працює начальником ССД при Снігурівській райдержадміністрації з 2017 року. [PERSON] з моменту народження дитини залишила її у лікарні та зникла, вжитими заходами службою було з"ясовано місце її перебування, як виявилося вона знаходилася вдома, мати не бажала забирати дитину, пояснюючи відсутністю належних умов проживання, у зв"язку з чим подала заяву про тимчасове влаштування дитини у будинок дитини. Однак після цього, за спливом строку, [PERSON] дитину з дитячого закладу не забрала, жодного разу не відвідала, взагалі не цікавилася її долею. рекомендацій працівників з соціального супроводу не виконувала. У березні 2020 року [PERSON] було знято із супроводу з негативним результатом. Рішеннями Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2015 року та 14 лютого 2019 року відповідач позбавлена батьківських прав відносно старших дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 20-25). Згідно висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації № 8 від 07 серпня 2020 року, прийнятого з посиланням на досліджені судом докази, визнано доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дитини (а.с.59). \~ \~ \~ \~Відповідно\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Всупереч вимог ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не опікується дитиною, не доглядає її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, протягом тривалого терміну попереджалася про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, проте належних висновків не зробила, не зважаючи на неодноразові попередження, в родині не створені належні умови для утримання, виховання та розвитку дитини, заходів до повернення дитини відповідачкою не вживалися, тривалий час мати дитину не відвідувала, не цікавилася її здоров"ям, матеріальними потребами, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав. З наведеного суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки по невиконанню батьківських обов"язків є винною. Позбавлення батьківських прав є засобом захисту прав дитини. Позбавлення відповідачки батьківських прав, як крайній захід впливу через не виконання нею батьківських обов"язків є виправданим та співмірним, та таким що відповідатиме інтересам дитини. Крім того, протягом всього часу розгляду справи у суді відповідач жодного разу в судове засідання не з"явилася, заперечень щодо позову не надала, що свідчить про відсутність інтересу до повернення дитини. Крім того, дитина влаштувана до дитячого закладу від народження та не знає своєї матері. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд вирішує питання про стягнення аліментів на дітей. Оскільки малолітня дитина відповідачки не отримує від неї грошової та іншої допомоги, дитина влаштована до державного закладу, аліменти підлягають примусовому стягненню. Під час вирішення питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст.\~182\~СК України не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та враховуючи, що за рішеннями Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2015 року та 14 лютого 2019 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, визначивши їх в розмірі 1/6 частини від усіх видів її заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. На підстаі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та ухвалює про їх задоволення. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved