Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

20 травня 2021 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Агрофірма "Слав\~-\~Агро"про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки 5,2709 га, кадастровий номер 1424287900:05:000:0299 яка знаходиться у селі Рай Олександрівка Слов`янського району, Донецької області, вказану земельну ділянку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . зазначає, що після смерті своєї матері вона дізналася, що 14 травня 2014 року її матір та ТОВ «Агрофірма "Слав - Агро" уклали договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на 49 років. Вказує на те, що вона звернулася до ТОВ «Агрофірма "Слав - Агро" з питанням розірвання договору оренди, оскільки її мати з моменту укладення договору не отримувала кошти за оренду ділянки, крім цього вона як власник коштів за оренду землі не отримувала ні за 2019, ні за 2020 рік. З огляду на викладене просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 14 травня 2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма "Слав - Агро", зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 21 липня 2017 року за № 21547905, правонаступником якого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подало суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані численні судові повістки за останньою відомою адресою місцезнаходження відповідача ТОВ «Агрофірма "Слав\~-\~Агро"однак в жодне із призначених судових засідань представник відповідача не з`явився, як не з`явився і до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах. Представник відповідача не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у\~його відсутності від нього до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху.. Ухвалою суду від 05 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14 вересня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, судом в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановлені такі обставини та відповідні ним докази. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка за кадастровим № 1424287900:05:000:0299, площею 5,2709, розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район, м. Миколаївка належить на праві приватної власності [PERSON] . Вказана обставина також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 листопада 2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 438. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку за кадастровим № 1424287900:05:000:0299, площею 5,2709, остання знаходиться за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Рай Олександрівка, та за життя належала [PERSON] на підставі розпорядження Слов`янської районної державної адміністрації від 18 травня 2011 року № 244. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, земельну ділянку за кадастровим № 1424287900:05:000:0299, площею 5,2709, розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Рай Олександрівка, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було надано в оренду орендодавицею [PERSON] - ТОВ «Агрофірма "Слав - Агро". Відповідно до договору оренди землі від 14 травня 2014 року, [PERSON] та орендар ТОВ «Агрофірма "Слав - Агро" уклали договір строком на 49 років, вказаним договором [PERSON] передала, а орендодавець прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Рай Олександрівській сільській раді Слов`янського району Донецької області, має кадастровий номер 1424287900:05:000:0299 та площу 5,2709 га. Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16 листопада 2020 року, спірна земельна ділянка має кадастровий № 1424287900:05:000:0299 та площу 5,2709 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія землі: землі сільськогосподарського призначення. Місце розташування: Донецька область, Слов`янський район, Рай Олександрівська сільська рада, нормативна грошова оцінка станом на 01 лютого 2019 року становить 172066 грн., власник: [PERSON] , орендодавець: ТОВ «Агрофірма "Слав\~-\~Агро". З відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Слав-Агро» № 97 від грудня 2020 року, який було надіслано на лист [PERSON] слідує, що розірвати договір не вбачається можливим, запропоновано звернутися до орендаря для підписання договору про розірвання, з посиланням на п.30 Договору оренди землі від 14 травня 2014 року. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договорами оренди землі. Згідно із\~ст.\~13\~вказаного Закону передбачено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до пункту 30 договору оренди земельної ділянки від 14 травня 2014 року слідує, що договір може бути розірвано на взаємно згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов`язків, визначених статтями 24, 25\~Закону та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати. Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України. В своїй позовній заяві позивачка стверджує, що орендар відмовив у виплаті коштів за оренду землі за 2019 та 2020 рік. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Аналіз досліджених доказів дає підстави суду дійти висновку про те, що має місце систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди. Статтею 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є\~таке порушення\~стороною договору,\~коли внаслідок\~завданої цим\~шкоди друга\~сторона значною\~мірою позбавляється\~того,\~на що\~вона розраховувала\~при укладенні\~договору. В своїй позовній заяві [PERSON] ставить питання про розірвання договору саме з підстав порушення відповідачем умов договору щодо здійснення орендної плати. Судовим розглядом встановлено, що з часу укладення вказаного договору оренди і до теперішнього часу, відповідач не виконує свої договірні зобов`язання та не виплачує позивачеві орендну плату. Таким чином,\~враховуючи той\~факт,\~що відповідачем\~не здійснюється\~орендна плата,\~що є\~істотним порушенням\~зобов`язань\~взятих на\~себе відповідно\~до умов\~договору оренди\~земельної ділянки,\~настання яких\~позивач не\~очікував,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з таких міркувань. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем під час розгляду справи був наданий Витяг з договору на представництво інтересів у суді першої інстанції по цивільній справі від 10 травня 2021року, однак позивачем суду не надано документів, які на його вимогу складаються адвокатом в довільній формі (квитанція, довідка, тощо) які підтверджували факт отримання коштів від клієнта. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в стягненні витрат на послуги адвоката. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає\~розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.. На підставі наведеного,

Outcome: approved