Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державно санітарно- епідеміологічної служби України (ліквідаційна комісія), Державна установа "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", третя особа, без самостійних вимог Міністерство охорони здоров'я України про стягнення середнього заробітку за на час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, Тимчасово виконуючого обов'язки Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України, третя особа Київська міська державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, визнано незаконним та скасовано наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України номер 81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення 28 серпня 2015 року [PERSON] з посади директора державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» та дострокового припинення дії контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, укладеного з директором Державної установи «Київський міський лабораторний центр «Держсанепідслужби України» та [PERSON], поновлено [PERSON] на посаді директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 29 вересня 2015 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України номер 81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення 28 серпня 2015 року [PERSON] з посади директора державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» та дострокового припинення дії контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, скасовано та ухвалено новее, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про винання наказу, поновлення на роботі залишено без змін. Однак вказане рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року, яке набрало законної сили не виконано. За наведених обставин, позивач вважає, що відповідачем порушено його права, тому просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-1: Державної санітарно-епідеміологічної служби України (ліквідаційна комісія), до судового засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, проте подав письмові заперечення. Представник відповідача- 2: Державної установи "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" Залеська Вікторія Миколаївна в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення. Зазначила, що Державна установа "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" з позивачем у трудових відносинах не перебувала, у зв'язку з чим позовні вимоги до Державної установи "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" задоволенню не підлягають. Представник третьої особи, без самостійних вимог: Міністерство охорони здоров'я України Депешко Микола Миколайович позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, враховуючи думку учасників, що беруть участь у справі, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність інших учасників на підставі наявних в ній даних. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 червня 2016 року рішенням Печерського районного суду м. Києва визнано незаконним та скасовано наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України номер 81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення 28 серпня 2015 року [PERSON] з посади директора державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» та дострокового припинення дії контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, укладеного з директором Державної установи «Київський міський лабораторний центр «Держсанепідслужби України». [PERSON] поновлено на посаді директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 29 вересня 2015 року. (т.1 а.с.47-50). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року по справі № 22-ц/796/11834/2016 рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про скасування наказу Державної санітарно-епідеміологічної служби України номер 81-о від 28 серпня 2015 року про звільнення 28 серпня 2015 року [PERSON] з посади директора державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» та дострокового припинення дії контракту номер 4 від 30 квітня 2013 року, скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині. (т.1 а.с.51-55) Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання наказу, поновлення на роботі залишено без змін. (т.1 а.с.56-38) Судовим рішенням від 02.06.2016 року встановлено, що 30 квітня 2013 року між позивачем [PERSON] та Державною санітарно-епідеміологічною службою України укладено трудовий контракт № 4, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду директора Державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідслужби України» на строк до 30 квітня 2014 року. 04 квітня 2014 року між вказаними сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до контракту № 4 від 30 квітня 2013 року, де строк дії його продовжено до 30 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 6.2. Статуту Державної установи «Київський міський лабораторний центр Держсанепідемслужби України», затвердженого наказом Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 28.11.2012 року № 122 (яка діяла на час укладення контракту з позивачем), Центр очолює директор, який призначається на посаду і звільняється з посади керівником Органу управління або особою, яка його заміщає в установленому законом порядку. Строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора Центру, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом. Засновником Центру та його Органом управління є Державна санітарно-епідеміологічна служба України.(т.1 а.с.131-132) Відповідно до п.7.2.4 Статуту ДУ «Київського міського лабораторного центру Держсанепідслужби України» повноваження щодо призначення, звільнення та поновлення на роботі здійснює орган управління, тобто Державна санітарна-епідеміологічна служба України. Відповідно до п. 9.7 Статуту ДУ «Київського міського лабораторного центру Держсанепідслужби України», умови оплати праці та матеріального забезпечення директора Центру визначаються контрактом, укладеним із Органом управління, тобто Державною санітарною-епідеміологічною службою України. Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» Судам необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Разом з цим, звертаючись до суду з позовом [PERSON] пред'являє вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі лише до Державної установи "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", яка в свою чергу немає повноважень щодо прийняття, звільнення та призначення на посаді, у зв'язку з чим, не є належним відповідачем по справі. Суд, на підставі вищевикладеного, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державної санітарно-епідеміологічної служби України (ліквідаційна комісія), Державна установа "Київський міський лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України", третя особа, без самостійних вимог Міністерство охорони здоров'я України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed