Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. АТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення кредитної заборгованості у сумі 17209,88 грн., посилаючись на те, що 29.10.2015 року [PERSON] отримав в АТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач кредитні кошти використав, але своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 15.11.2018 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 17209,88 грн., із яких заборгованість за кредитом -750,07 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1154,92 грн.; заборгованість з пені - 14009,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 795,71 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заяви та клопотання від учасників справи не надходили. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 10 годину 17 січня 2019 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.39). Ухвалу суду від 28 грудня 2018 року направлено на адресу відповідача, яку він отримав 11.01.2019 року (а.с.43). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, Суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено факт укладення 29.10.2015 року угоди між АТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приват Банку", згідно якої останній отримав платіжну картку. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил і Тарифів користування платіжною карткою. [PERSON] отримав кредит в розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідач [PERSON] письмовою заявою підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета - заява разом з запропонованими АТ КБ "ПриватБанк" Умовами, Правилами та Тарифами складають між ним та банком кредитний договір (а.с.6-22). Відповідно до взятих на себе зобов'язань позичальник [PERSON] зобов'язувався кожного місяця сплачувати щомісячну суму мінімально необхідного платежу, проте своїх зобов'язань не виконує. В результаті невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 15.11.2018 року становить 17209,88 грн., із яких заборгованість за кредитом - 750,07 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1154,92 грн.; заборгованість з пені - 14009,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 795,71 грн. Заборгованість за кредитним договором нараховано відповідно до діючого законодавства та умов договору (а.с.5). Перешкод для пред'явлення позову про стягнення заборгованості судом не встановлено. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Даному факту відповідають правовідносини позики, а саме - кредиту, за договором якого банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України). За приписами ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За приписами ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. VІ. Висновки суду Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором б/н від 29.10.2015 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 15.11.2018 року становить 17209,88 грн., із яких заборгованість за кредитом - 750,07 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1154,92 грн.; заборгованість з пені - 14009,18 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 795,71 грн. За таких обставин, Суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" зазначеної заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання Умов надання банківських послуг і повернення кредиту та процентів за користування кредитом, чим право АТ КБ "ПриватБанк" порушено і підлягає судовому захисту. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ "Приват Банк" судовий збір в сумі 1762 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved