Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 24.03.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 8\~000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У звязку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за договором, станом на 19.05.2016 року в нього перед банком утворилася заборгованість: за кредитом 16\~319,14 грн., заборгованість за процентами 1\~959,05 грн., заборгованість за пенею 5\~200,39 грн., штрафи 950 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 [PERSON] і правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 845,96 грн. штраф (відсоткова складова), з яких 450,84 грн. погашено. Для відновлення своїх прав позивач просить суд стягнути з позичальника заборгованість в сумі 17\~635,10 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому зазначив, що сплачував кошти на погашення заборгованості за кредитом, на підтвердження чого надав квитанції. Оскільки підстав визначених законом для відкладення розгляду справи не має, суд ухвалює рішення на підставі наявних в справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.03.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 8 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 08/16. Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав, що підтвердив позичальник, який надав суду квитанції про часткове виконання зобов'язань з погашення кредиту. З матеріалів справи суд встановив, що [PERSON] припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим станом на 19.05.2016 року в нього виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" по тілу кредиту складає 16\~319,14 грн., 1\~959,05 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 5\~200,39 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 [PERSON] і правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 845,96 грн. штраф (відсоткова складова). Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 24.03.2011 року (а.с. 11), вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та [PERSON] надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Надані позивачем [PERSON] та [PERSON] банківського обслуговування не містять підпису позичальника, будь яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами і [PERSON] ознайомлений позичальник підписуючи заяву, в матеріалах справи немає, а відтак їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16. Відповідно до статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. З зазначеного слідує, що вимога ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з позичальника пені, а також штрафів, що визначені пунктом 2.1.1.7.6 [PERSON] і [PERSON] надання банківського банківських послуг є безпідставною, оскільки вони не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 611 ЦК України\~встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 16\~319,14 грн. не ґрунтується на доказах наданих позивачем, оскільки з наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку слідує, що заборгованість по тілу кредиту складає 8 660,54 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, процентна ставка за користування кредитом була змінена, в порядку визначеному Умовами та [PERSON] банківського обслуговування (пункт 1.1.3.2.3), а саме: 01.09.2014 року до 34,8 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Також суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом. Оскільки зміна банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, відповідно до пункту 1.1.3.2.3 [PERSON] та [PERSON] банківського обслуговування, який згідно частини третьої статті 10561 ЦК України слід вважати нікчемним, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 %. Суд встановив, що з моменту укладення договору по 31.08.2014 року заборгованість по процентам нарахованих ПАТ КБ "ПриватБанк" складала 194,49 грн. За період з 01.09.2014 року по 31.05.2015 року розмір процентів, що підлягали сплаті [PERSON] за ставкою 30% склав 1\~633,35 грн. (273 днів прострочення * 7\~279,26 грн. (заборгованість) * 30 % (річна процентна ставка) / 365 (кількість днів в році). Як вбачається з розрахунку ПАТ КБ "ПриватБанк", у зазначений період на погашення процентів позивач зарахував сплачені [PERSON] кошти в сумі 1\~714,23 грн. Таким чином, кошти в сумі 80,88 грн. (1\~714,23 грн. - 1\~633,35 грн.) ПАТ КБ "ПриватБанк" слід було зарахувати в рахунок погашення заборгованості за процентами нарахованими по 31.08.2014 року включно, у звязку з чим сума заборгованості за процентами скала 113,61 грн. (194,49 грн. 80,88 грн.). У період з 01.06.2015 року по 31.10.2015 року розмір процентів, що підлягали сплаті [PERSON] за ставкою 30% склав 1 089,09 грн. (153 дні прострочення * 8\~660,54 грн. (заборгованість) * 30 % (річна процентна ставка) / 365 (кількість днів в році). Таким чином суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача слід стягнути 9\~863,24 грн., з них: 8\~660,54 грн. - заборгованість за кредитом, 1\~202,70 грн. заборгованість за процентами (113,61 грн. + 1\~089,09 грн.). В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1\~378 грн. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 770,71 грн. (1\~378 грн. * 9\~863,24 грн. / 17\~635,10 грн.).

Outcome: partial