Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що останній більше року не проживає за зареєстрованим місцем проживання у будинку [ADDRESS] , добровільно його залишивши. Той факт, що відповідач більше року не проживає за даною адресою, не несе спільні витрати на утримання житла, тощо - порушує права позивачки, як власниці даного житлового приміщення. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказує що позивачка, яка є його матір`ю, спочатку сама покликала його проживати спільно, прописала в її будинку, а тепер чинить йому перешкоди та не впускає до будинку. В той же час відповідач вказує, що згідний знятись з реєстрації, однак не бажає нести на це жодних витрат. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником садиби [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку (а.с. 7-8). \~ \~ \~ \~Як вказує позивачка, в даній садибі її син [PERSON] не проживає з 2015 року, залишив її добровільно і зараз проживає за іншою адресою. \~ \~ \~ \~Відповідач в судовому засіданні визнав, що дійсно на даний час він проживає у свого дядька по [ADDRESS] зі своєю сім`єю. \~ \~ \~ \~Суд не бере до уваги пояснення відповідача про те, що [PERSON] ніби то вигнала його з будинку та чинить йому перешкоди у поверненні до зареєстрованого місця проживання, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. \~ \~ \~ \~Крім того, допитані в якості свідків [PERSON] (соціальна працівниця) та [PERSON] (сусідка) підтвердили в судовому засіданні, що дійсно з 2015 року відповідач зі своєю матір"ю ніколи не проживав, будь-які його речі в даному будинку відсутні. Перешкод позивач йому у доступі до будинку ніколи жодних не чинила. \~ \~ \~ \~З акту обстеження на предмет не проживання від 23.11.2020 року, який долучено до матеріалів справи вбачається, що дійсно [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше року, жодних його речей там теж виявлено не було (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідач залишаючись зареєстрованим у даному будинку в порушення ч.1 ст. 319 ЦК України, згідно якої : "Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд", - чинить перешкоди дійсній власниці, оскільки остання не може вільно розпоряджатися своїм майном, що створює для неї ряд незручностей. Також, відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України: "Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою ... про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ". \~ \~ \~ \~Ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання чи має відповідач статус члена сім`ї, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи,\~ які спільно проживають,\~ пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім`ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні. У рішенні Конституційного суду України\~ у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї) від 03.06.1999 р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що щодо поняття „член сім`ї Конституційний Суд України виходить з об`єктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сім`ї. Аналіз змісту норм галузевого законодавства, що регулює питання втрати права користування житловим приміщенням дозволяє віднести до членів сім`ї власника осіб, які проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство; колишніх членів сім`ї власника, зокрема осіб, які проживають з власником, але з певного часу вже не є членами сім`ї; члени сім`ї колишнього власника, зокрема особи, які проживають у житлі, право власності на яке перейшло від громадянина, який зберігає сімейні стосунки з користувачами жилого приміщення, до інших осіб; колишніх членів сім`ї колишнього власника житлового приміщення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки. Крім того, у порядку, визначеному ч.6 ст.141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved