Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем донька залишилася проживати разом з нею, а відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не переймається її фізичним та духовним розвитком, матеріальним забезпеченням, а також має заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки. За таких обставин позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, а також стягнути з нього судові витрати. Ухвалою суду від 12.02.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позов, відповідач визнав позов повністю. Також у підготовчому судовому засіданні вислухано думку дитини [PERSON] , яка зазначила про не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 12.03.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, а також витребувано у третьої особи письмовий висновок щодо врегулювання спору. Позивач в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, відповідно до листа від 30.03.2020 просив розглядати справу за відсутності його представника. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено завчасно і належним чином. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 22.07.2014, що набрало законної сили 04.08.2014 (копія на а.с. 7), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) підтверджено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , яка, як зазначила позивач, проживає разом з не. Дитина [PERSON] навчається в 6-му класі СЗОШ № 281 Святошинського району м. Києва (копія на а.с. 14) та з народження спостерігається у КНП "ЦПМСД № 2" Святошинського району м. Києва (а.с. 15). За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки (а.с. 9). З 01.05.2019 до 31.10.2019 позивач аліментів на утримання доньки з відповідача не отримувала (а.с. 10, 13). Станом на 01.09.2019 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 17068 грн (а.с. 11-12). З довідки Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 96 від 13.01.2020 (копія на а.с. 16) встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Солом`янському РУПСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн на місяць. Висновком Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 107-40/2140 від 26.03.2020 (а.с. 45-46) визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей (ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Враховуючи викладене та приймаючи встановлені обставини справи, а також заяву відповідача про визнання позову, думку дитини, яка не заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , що відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу зміст ч. 1 ст. 169 СК України, якою визначено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини вирішено рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької областівід 16.10.2018, що набрало законної сили 19.11.2018. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений розмір судових витрат в сумі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved