Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], який діє на підставі довіреності, звернулася із позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності у зв'язку з невиконанням договору позики і визнання права власності в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2014 року між [PERSON] та відповідачами був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі № 1127. Відповідно до п. 1 Договору позики, позикодавець передала у власність позичальникам грошові кошти у розмірі 600000,00 грн., які зобов'язалися їх повернути не пізніше 26.12.2014 р. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між [PERSON] і відповідачами 26.06.2014 р. було укладено договір іпотеки, який 26.06.2014 р. було посвідчено приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі за № 1129. Предметом іпотеки стало нерухоме майно, а саме: житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 128 кв.м., загальною площею 198,2 кв.м., з будівлями та спорудами; земельна ділянка площею 0,1000 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 0,0171 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для ведення садівництва. 27.05.2015 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, який 27.05.2015 р. було посвідчено приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі за № 488 у відповідності до умов п.9.9. Договору іпотеки, а саме, відступлення прав за договором іпотеки здійснюється іпотекодержателем без необхідного отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за договором позики. Однак, до теперішнього часу відповідачі свої зобов'язання щодо повернення боргу не виконали. Просить суд припинити за [PERSON] і [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], житловою площею 128 кв.м., загальною площею 198,2 кв.м., з будівлями та спорудами: ґанок літ. а, ґанок літ. а1, яма вигрібна літ. Е, житлова мансарда літ. МС; припинити за [PERSON] і [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); припинити за [PERSON] і [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0171 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для ведення садівництва; припинити договір іпотеки від 26.06.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. 26.06.2014 року, реєстровий № 1129, знявши заборону відчуження наступного майна: житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 128 кв.м., загальною площею 198,2 кв.м., з будівлями та спорудами; земельна ділянка площею 0,1000 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельна ділянка площею 0,0171 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для ведення садівництва; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 128 кв.м., загальною площею 198,2 кв.м., з будівлями та спорудами; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0171 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для ведення садівництва. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 66). Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило (а.с. 67-68). Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене судом ухвалено проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 26.06.2014 року між [PERSON] та відповідачами був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі № 1127. Відповідно до п. 1 Договору позики, позикодавець передала у власність позичальникам грошові кошти у розмірі 600000,00 грн., які зобов'язалися їх повернути не пізніше 26.12.2014 р. (а.с. 14). Зазначене майно належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 7538970 від 05.08.2013 р., державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 03.06.2008 р., а також підтверджується копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 7539077 від 05.08.2013 р., копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 7536869 від 04.08.2013 р., копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 7536742 від 04.08.2013 р. (а.с. 5-13). В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між [PERSON] і відповідачами 26.06.2014 р. було укладено договір іпотеки, який 26.06.2014 р. було посвідчено приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі за № 1129. Предметом іпотеки стало нерухоме майно, а саме: житловий будинок з будівлями і спорудами, що розташована за адресою: [ADDRESS], житловою площею 128 кв.м., загальною площею 198,2 кв.м., з будівлями та спорудами; земельна ділянка площею 0,1000 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площею 0,0171 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; цільове призначення - для ведення садівництва. (а.с. 15-19). Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2015 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги, який 27.05.2015 р. було посвідчено приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тимошенком М.М. і зареєстровано в реєстрі за № 488 у відповідності до умов п.9.9. Договору іпотеки, а саме, відступлення прав за договором іпотеки здійснюється іпотеко держателем без необхідного отримання згоди іпотекодавця за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за договором позики. (а.с. 21). Станом на день розгляду справи в суді позика, отримана відповідачами [PERSON] та [PERSON] не повернута, зобов'язання належним чином не виконано. Відповідно до п. 5.3. Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцями за цим та /або договором позики в цілому чи в тій чи іншій його частині, іпотекодержатель реалізує своє право застави (іпотеки) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеного цим договором. Застереження: у випадку невиконання іпотекодавцями письмової вимоги іпотеко держателя про усунення порушених зобов'язань за договором позики та/або цим договором у встановлений строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки на розсуд іпотеко держателя шляхом: передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (договору позики) у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) договір є обов'язковим для виконання. Згідно до положень ст. 526, п.1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, яке залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно якому іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленим цим Законом. За вимогами ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором . Згідно ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. З урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У відповідності до цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішення суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.3 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Така позиція викладена в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України зрозгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, N5, де зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що вищевказаний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлює, що протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Таким чином, рішення суду в частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII.

Outcome: approved