Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] в липні 2016 року заявила позов до Київської міської ради, за яким просила встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після [PERSON], померлого [INFO], та визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON], померлого [INFO] Позов мотивовано тим, що чоловік позивача [PERSON], за життя, фактично прийняв спадщину, що залишилась після його батька [PERSON], проте належним чином її не оформив, що в свою чергу не дозволяє позивачу прийняти спадщину, що залишилась після його смерті. Ухвалою суду на задоволення клопотання позивача, у справі була проведена заміна відповідача на належного [PERSON] Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, останній надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась за останнім відомим місцем проживання, заперечень до позову не надходило. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва на право власності на частку в спільному майні подружжя, що посвідчене старшим нотаріусом 5-ої Київської Державної нотаріальної контори Бушман М.А. за реєстровим №1-789, домоволодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належало: 3/4 частки - [PERSON]; 1/4 частки - [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO]), належну їй частку домоволодіння успадкувала її онука [PERSON] (дочка позивача), про що їй 17.03.2016р. державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. за рестровим №3-207 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [INFO] помер [PERSON] З огляду на спадкову справу до майна померлого №803, що заведена 09.12.1999 року в Другій Київській державній нотаріальній конторі, спадщину прийняла дружина померлого [PERSON] В свою чергу майно, що залишилось після смерті [PERSON] ([INFO]), успадкувала її дочка [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 23/09, заведеної Другою Київською державною нотаріальною конторою 14.01.2009 року. Проте, наведені вище спадкові справи не містять даних про спадкування ? частки домоволодіння [ADDRESS]. Між тим, на час відкриття спадщини до майна померлого [PERSON] до кола спадкоємців першої черги входив також син спадкодавця [PERSON] Факт рідства між ними підтверджується свідоцтвом про народження. При цьому, [PERSON], разом зі своєю сімєю, як це вбачається з домової книги, постійно проживав в [ADDRESS]. Крім того, домова книга не містить даних про зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою домоволодіння. З огляду на наведене в сукупності, суд погоджується з позивачем, що [PERSON] фактично вступив у володіння належної спадкодавцеві [PERSON] частки домоволодіння [ADDRESS] а відтак він відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час відкриття спадщини) важається таким, що прийняв спадщину. Тому, не зважаючи на те, що в наступному [PERSON] не оформив належним чином спадщину, суд вважає, що встановлювати окремо факт прийняття ним спадщини не потрібно, а відповідно в задоволенні цих вимог позову слід відмовити, як таким, що заявлені зайво. Разом з тим, [PERSON] помер [INFO] За спадщиною, що залишилась після [PERSON], як це вбачається з матеріалів спадкової справи №43/2016, що заведена 18.01.2016 року в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі, звернулась дружина спадкодавця [PERSON], дочка спадкодавця [PERSON] відмовилась від спадщини на користь матері [PERSON] Проте, у видачі свідоцтва про на спадщину за законом на спірну частку домоволодіння державним нотаріусом Черноморченко О.В. було відмовлено за підстав відсутності даних про належність майна спадкодавцеві, про що ним 18.05.2016 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постанова правильно заснована на ст. 49 Закону України "Про нотаріат" та відповідних приписах Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, а тому визнається судом правомірною. Разом з тим, статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» висловив відповідні правові позиції, в тому числі і про те, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до ч. 5 cт. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 cт. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (cт. 1299 ЦК). Виходячи з того, що [PERSON], за життя, прийняв спадщину після смерті батька у виді права власності на ? частки домоволодіння [ADDRESS] суд вважає, що таке право має перейти і до його спадкоємців, а саме до позивача [PERSON], за підстав викладених вище. Отже, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині вимог. Судові витрати у справі позивач побажала залишити за собою, що не суперечить ст.ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial