Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

06.07.2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 07.11.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб в період якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. У вересні 2016 року позивач припинила сумісне проживання з відповідачем. З травня 2017 року відповідач припинив надавати допомогу позивачу на її утримання та утримання дитини, мотивуючи відмову тим що позивач має сама заробляти на проживання а дитину влаштувати до дитячого садку, не звертаючи увагу на те що сину немає двох років. На даний час позивач не працює у зв'язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи викладене просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача на її користь до досягнення повноліття [PERSON], [INFO], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та 1/4 частину всіх видів його заробітку на її утримання до досягнення сином трирічного віку. Позивач у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав в частині стягнення аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку просив визначити у розмірі 1/6 частини посилаючись на те, що він перебуває на обліку у лікаря терапевта та кардіолога та потребує постійного вживання дорогих медикаментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2014 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 222, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КИ № 297674. Від шлюбу позивач і відповідач мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ № 544961, який проживає разом з позивачем. Позивач у судовому засіданні зазначила, що відповідач з травня 2017 року припинив надавати допомогу на її утримання та утримання дитини. На даний час позивач не працює у зв'язку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги. Відповідач у судовому засіданні надав довідку про те, що в червні 2017 року за його заявою ПАТ "ПГЗК" стягнуло з його заробітку аліменти на дитину в сумі 1928,86 грн., що підтверджується довідкою ПАТ "ПГЗК" № 345 від 11.07.2017 року. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже критерієм стягнення з чоловіка на користь дружини, з якою проживає дитина до трьохрічного віку є можливість надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач працює в ПАТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", інших утриманців не має і стягнень з його заробітку по виконавчим документам не проводиться, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує, матеріальне становище відповідача, який працює помічником машиніста екскаватора ПАТ "ПГЗК", згідно довідки КЗ "ЦМЛ м.Покров"ДОР" перебуває на "Д" обліку у лікаря терапевта і кардіолога та потребує постійного вживання вартісних медикаментів, стягнень з його заробітку по виконавчим документам не проводиться (доказів протилежного відповідачем не надано), може надавати матеріальну допомогу та приходить до висновку , що позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього сина підлягають\~задоволенню повністю, а позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, вирішуючи питання щодо строку з якого повинні бути присуджені аліменти на дружину, суд враховуючи аналогію закону вважає за необхідне визначити їх від дня пред'явлення позову, тобто з 06.07.2017 року. Також, суд зазначає, що у разі зміни, в подальшому, матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial