Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на автомобіль «Сузукі гранд вітара» д.р.з.[NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що у 2007 році вона вирішила придбати автомобіль, для чого попросила свого рідного брата [PERSON] допомогти їй в оформленні усіх необхідних документів щодо придбання автомобіля. У жовтні 2007-го р. разом з братом звернулась в автосалон МГІП ВКФ «Гелікон» , де вибрали автомобіль "Suzuki Grand Vitara", після чого позивачкою на рахунок МПП ВКФ «Гелікон» було перераховано 5000 гривень, як завдаток, про що свідчить відповідна квитанція ЛОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 19 жовтня 2007 року, у якій, зокрема в графі «призначення платежу зазначено, що здійснено часткову оплату за автомобіль "Suzuki Grand Vitara".27 лютого 2008 року позивачкою було перераховано решту коштів за придбання »мобіля в сумі 174 366 гривень 60 коп., про що свідчить квитанція ЛОД ВАТфайзен Банк Аваль» від 27 лютого 2008 року, після чого Відповідач запевнив що подальшим оформленням автомобіля займеться сам,на що вона погодилась. Відповідач привіз з автосалону автомобіль "Suzuki Grand Vitara", його було зареєстровано в МРЕВ ДАІ за № [NUMBER]. Документи на автомобіль відповідач залишив у себе,оскільки була домовленість , що він матиме право керувати автомобілем. Вона братові повністю довіряла,а тому не перевірила, що реєстрація автомобіля відбулась на його ім'я.. В грудні 2011 року відповідача було затримано працівниками міліції за вчинення правопорушення. Для того, щоб збіль не було поміщено на арешт-майданчик позивачка автомобіль забрала до себе в гараж за адресою [ADDRESS]. Таким чином, з грудня 2011 року автомобіль постійно перебуває у у позивачки . [PERSON] було позбавлено права керування автомобілем.,тому він ним не керував.Однак 13 грудня 2012 року черговим Шевченківського РВ ДМУ ГУМВСУ у Львівській області позивачку було повідомлено в телефонному режимі про те, що відач звернувся в Шевченківський РВ із заявою щодо незаконного утримання автомобіля, який належить йому на праві власності. На думку позивачки ця обставина свідчить про те, що відповідач повністю заперечує її право власності на автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н. [NUMBER]. Тому просить визнати за нею право власності на спірний автомобіль,оскільки такий був придбаний за її особисті кошти. В ході розгляду справи позивачка доповнила свої вимоги та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля в частині покупця, яким повинна бути зазначена вона, яка внесла грошові кошти при придбанні автомобіля. У судовому засіданні представник позивачки ствердив позовні вимоги та дав пояснення,аналогічні змісту позову. Відповідач позовні вимоги заперечив, подав зустрічний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди. ПР цьому ,покликається на те, що за домовленістю із позивачкою кошти за придбання спірного автомобіля були дійсно перераховані нею з її рахунку, а він із позивачкою потім повністю розрахувався. З 2007 року жодних претензій з приводу цього, що автомобіль зареєстрований на його ім'я,про що позивачці було відомо, що він користується автомобілем , у неї заперечень не виникало. Дійсно він за вчинене правопорушення був позбавлений права водіння транспортними засобами, тому автомобіль поставив в гаражі позивачки. Коли вже міг керувати автомобілем, позивачка відмовилась його повертати. Оскільки відповідач вважає себе законним власником автомобіля, який незаконно утримується [PERSON] ,просить витруювати належне йому на праві власності майно з чужого незаконного володіння та стягнути в його користь моральну шкоду,заподіяну незаконними діями [PERSON] в розмірі 2000 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав з наведених у позові підстав. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи судом. З'ясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін,вивчивши представлені письмові докази,суд приходить до висновку, що позови до задоволення не підлягають за наступних мотивів. Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації,право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 655 ЦК України, яка закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу,згідно з яким одна сторона продавець передає або зобов'язується передати майно товар у власність другій стороні покупцеві,а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що у жовтні 2007 року придбаний автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н. [NUMBER] через МПП ВКФ „Гелікон" та зареєстрований у РЕР ДАІ УДАІ УМВСУ У Ло на ім'я [PERSON] Із поданих суду квитанцій про перерахування коштів - суми вартості автомобіля на МПП ВКФ „Гелікон" вбачається, що такі оформлені на ім."я [PERSON] [PERSON] Сторонами не надано жодних документів щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля , на вимогу суду третя особа МПП ВКФ „Гелікон" повідомила, що такі за строком давності не збереглись. Позивачка вважає, що ,оскільки на придбання автомобіля були використані її кошти ,і саме вона мала бажання придбати автомобіль, за нею повинно бути визнано право власності на це майно, а договір купівлі-продажу , де покупцем незаконно зазначений [PERSON], повинен бути визнаний недійсним з підстав, зазначених у ст.. 215 ЦК України. Як стверджує позивачка, на момент придбання автомобіля - у 2007 році у неї з братом відповідачем по справі були довірливі стосунки , він повністю займався питанням придбання автомобіля, а тому суд критично оцінює її пояснення у тому, що їй з 2007 року не було відомо, на кого зареєстрований автомобіль і вона не бачила технічного паспорта автомобіля та не цікавилась , на якій підставі з 2007 року по 2012 рік [PERSON] повністю розпоряджається належним їй автомобілем . Враховуючи наведене ,суд вважає недоведеними вимоги позивачки про те, що спірний автомобіль є її власністю та щодо цього майна слід визнати її право власності. З цих же підстав Судом встановлено, що у жовтні 2007 року придбаний автомобіль "Suzuki Grand Vitara" д.н. [NUMBER] через МПП ВКФ „Гелікон" та зареєстрований у РЕР ДАІ УДАІ УМВСУ У Ло на ім'я [PERSON] Із поданих суду квитанцій про перерахування коштів - суми вартості автомобіля на МПП ВКФ „Гелікон" вбачається, що такі оформлені на ім'я [PERSON] [PERSON] Сторонами не надано жодних документів щодо укладення договору купівлі-продажу автомобіля , на вимогу суду третя особа МПП ВКФ „Гелікон" повідомила, що такі за строком давності не збереглись. Ст.. 387 ЦК України передбачає право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи обставини, що спірний автомобіль був поміщений в гараж позивачки і знаходився там з 2011 року по даний час з відома і бажання самого [PERSON] за згодою [PERSON] , і відповідач поставив питання про витребування майна лише після того, як позивачка заявила свої права на вказаний автомобіль , суд вважає вимоги позивача про витребування майна та стягнення моральної шкоди недоведеними . Однак,зважаючи на те, що права власності [PERSON] на спірний автомобіль не позбавлений, а майно утримується позивачкою , суд вважає за можливе позов задовольнити частково , зобов'язавши [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користування належним йому майном.

Outcome: partial