Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

08.09.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" подало до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №А74.21467.003525119 від 10.01.2018 в сумі 141853,48 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.01.2018 між [PERSON] та ПАТ "ІДЕЯ БАНК" було укладено кредитний договір №А74.21467.003525119. 02.12.2020 між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до якого ПАТ "ІДЕЯ БАНК" передає ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №12/89 про відступлення права вимоги від 02.12.2020, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 141853,48 грн. у зв`язку із порушенням останнім умов кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав. Ухвалою суду від 01.10.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.01.2018 між [PERSON] та ПАТ "ІДЕЯ БАНК" було укладено кредитний договір №А74.21467.003525119. Згідно з розрахунку заборгованості у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором №А74.21467.003525119 від 10.01.2018 перед позивачем, яка становить 141853,48 грн. та складається з 49191,82 грн. заборгованості за основною сумою боргу, 18263,45 грн. заборгованості за відсотками, 74398,21 грн., заборгованість за комісіями. 02.12.2020 між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ "ІДЕЯ БАНК" передає ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ПАТ "ІДЕЯ БАНК" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №12/89 про відступлення права вимоги від 02.12.2020, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між ПАТ "ІДЕЯ БАНК" та відповідачем [PERSON] кредитного договору, встановлено факт отримання [PERSON] коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ПАТ "ІДЕЯ БАНК" відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору від 02.12.2020 і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та 513 ЦК України, то позов в частині стягнення суми заборгованості за кредитом та відсоткам підлягає до задоволення. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями, суд виходив з наступного. Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленої під час розгляду справи №6-2071 цс 16 за позовом до ПАТ «Ідея Банк», обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.07.2021 року, справа №703/1518/18 дійшов висновку, що виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. В постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц вказано, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Як видно з матеріалів справи, кредит за договором від 10.01.2018 є споживчим. Відповідно до п.1.10 кредитного договору від 10.01.2018, за обслуговування кредиту банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з ст.56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію. А, як вказано у ст.62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку. Тобто, надання інформації по кредиту, не є послугою банку, за яку можна отримувати плату, а є обов`язком банку, а тому такі умови договору є нікчемними. Також, з наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №А74.21467.003525119 від 10.01.2018 не вбачається за які саме комісії і за який період виникла заборгованість. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісіями. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1079,45 грн.

Outcome: partial