Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

23 квітня 2015 року Комунальне автотранспортне підприємство 052810 міста Краматорська Донецької області (далі - КАТП 052810) звернулося з вказаним позовом до [PERSON], мотивуючи його наступним. Рішенням виконкому Краматорської міськради від 06 жовтня 2010 року № 650 виконавцем послуг з вивезення побутових відходів в місті Краматорську Донецької області визначено позивача. Тарифи на вказані послуги для населення, норми їх надання встановлені рішеннями виконкому Краматорської міськради від 07 липня 2004 року № 287, 25 квітня 2008 року № 217, 04 листопада 2009 року № 730, 22 липня 2011 року № 671, 27 липня 2011 року № 672 та 20 листопада 2013 року № 846 та відповідно до них й проводилося нарахування оплати за надані послуги. На підставі вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24 червня 2004 року та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" № 1070 від 10 грудня 2008 року позивачем розроблена та затверджена типова форма договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектору. Відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], користується послугами з вивезення твердих побутових відходів та в порушення вимог ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" і ст. 35-1 Закону України «Про відходи» ухиляється від обов'язку укласти письмовий договір з вивезення побутових відходів населення приватного сектору з виконавцем послуг, яким є позивач. Направлений 26 серпня 2014 року на адресу відповідача проект договору 311278 від 22 серпня 2014 року, що підготовлений позивачем на основі типового договору, залишений відповідачем без уваги. Однак, на порушення вимог норм Цивільного кодексу України, Законів України «Про житлово - комунальні послуги» та «Про відходи» [PERSON] відмовився від укладання цього договору. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектору, що підготовлений на основі типового договору, укладеним з відповідачем та стягнути з останнього судові витрати. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 квітня 2015 року позов КАТП 052810 до [PERSON] задоволено. Визнано договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора № 311278 від 22 серпня 2014 року між Краматорським Комунальним автотранспортним підприємством 052810 (84303, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Артема, код ЄДРПОУ 05448946) та [PERSON], зареєстрованим за адресою: [INFO], підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору, укладеним. З відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач [PERSON] подав апеляційну скаргу, в який, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову КАТП 052810. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилався на безпідставність визнання судом першої інстанції договору укладеним. При цьому [PERSON] зазначив, що йому не потрібні послуги, які пропонує позивач. Вважає, що останній не надає достатнього обсягу послуг з вивезення побутового сміття та на вулиці відсутні смітні контейнери, які повинен встановити виконавець послуг. Не згоден він і з датою укладання договору, зазначивши, що на проекті договору дата вказана «22 серпня 2014 року», а пропозиція його підписати направлена йому 26 серпня 2014 року, яку він отримав 28 серпня 2014 року, тоді як рішення ухвалено - 28 травня 2015 року, отже не можливо встановити дату, з якої починає діяти договір. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON] не прибув, але про час та місце розгляду справи повідомлений судовою повісткою та телефонограмою (а.с. 38, 48). Представник позивача - [PERSON] заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без мін, а апеляційну скаргу відповідача - відхилити, як безпідставну. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні стосовно дати укладання договору, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права. Згідно з частиною 2 цієї статті ЦПК, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до приписів частини 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06 жовтня 2010 року № 650 виконавцем комунальних послуг з вивезення побутових відходів в м. Краматорську Донецької області визначено Комунальне автотранспортне підприємство 052810 (а.с. 5). Тарифи на послуги з вивезення та розміщення твердих побутових відходів для населення та норми надання цих послуг встановлені рішеннями Виконавчого комітету Краматорської міської ради від 20 листопада 2013 року № 846 (а.с. 4). Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" від 10 грудня 2008 року № 1070 затверджено типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів. Підготовлений позивачем на основі типового договору проект договору № 311278 від 22 серпня 2014 року про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектору та направлений відповідачу рекомендованим листом від 26 серпня 2014 року для підписання, останнім не підписано, що свідчить про відмову споживача від укладання договору, в порушення вимог ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24 червня 2004 року та ст. 35-1 Закону України "Про відходи", відповідно до якого споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, у тому числі і про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, підготовлений їх виконавцем на основі типового договору (а.с. 7, 8-10). Задовольняючи позовні вимоги КАТП 052810, суд дійшов висновку, що позивач на підставі діючого законодавства та затверджених тарифів розробив проект договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектору, який обґрунтовано направив відповідачу для його підписання, а останній безпідставно відмовився від його підписання. При цьому суд правильно посилався на вимоги ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 35-1 Закону України "Про відходи" № 187/98-ВР від 05 березня 1998 року щодо обовязку споживача укласти договір на вивезення твердих побутових відходів, що підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору. Всупереч тверджень апелянта, на підставі ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - IV від 24 червня 2004 року споживач зобовязаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, різновидом якого є договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора. Закон України «Про житлово - комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів затверджені постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів" від 10 грудня 2008 року № 1070. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року, постанови № 1070 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів). Разом з тим виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 -5 ЦПК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Апеляційний суд також не погоджується із запереченням відповідача відносно того, що послуги з вивезення твердих побутових відходів йому не потрібні, оскільки згідно зі ст. 35-1 Закону України "Про відходи" № 187/98-ВР від 05 березня 1998 року, [PERSON], як власник будинку в приватному секторі та землекористувач, зобовязаний укласти договір про вивезення твердих побутових відходів, поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм, стандартів і правил, а власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Захоронення побутових відходів дозволяється тільки на спеціально обладнаних для цього полігонах/звалищах. Стаття 15 цього ж Закону наголошує про обовязок кожного громадянина України дотримуватися вимог законодавства у сфері поводження з відходами, та вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Доводи апелянта відносно обємів надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, спростовується положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якій говориться, що органи місцевого самоврядування затверджують норми споживання житлово-комунальних послуг. Окрім цього, п. 6 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року, передбачено, що обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. А відповідно до п.7 цих Правил, норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення відходів» № 846 від 20 листопада 2013 року затверджені норми накопичення побутових відходів та тарифи на послуги з вивезення та розміщення побутових відходів, що надаються позивачем. Норми надання послуг з вивезення побутових відходів, що надаються комунальним автотранспортним підприємством 052810, складають 1,6 куб. м на 1 людину в одноквартирному будинку з присадибною ділянкою. Вартість послуг за 1 людину в місяць в одноквартирних будинках з присадибною ділянкою з наявністю усіх видів благоустрою складає 7 грн. 15 коп., про що й зазначено в проекті договору, який був надісланий відповідачу, з пропозицією його підписання (а.с. 4, 7, 8 - 9). Заперечення [PERSON] відносно відсутності сміттєвих контейнерів та ненадання достатнього обсягу послуг, спростовується тим, що додатком 1 до Правил, якими затверджено Типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, що передбачає як контейнерний, так і безконтейнерний спосіб вивезення твердих побутових відходів. Підпунктом 5 п. 20 Типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1070 від 10 грудня 2008 року, передбачено, що встановлення контейнерів є обовязком споживача (при безконтейнерній схемі вивезення відходів). Позивач запропонував укласти договір відповідачу за безконтейнерною схемою вивезення відходів, що не є порушенням норм законодавства. Таким чином, доводи апеляційної скарги [PERSON] про безпідставність визнання судом першої інстанції договору укладеним є необґрунтованими та апеляційний суд їх відхиляє. Втім, апеляційний суд Донецької області погоджується з тим, що дата укладання договору визначена судом помилково «22 серпня 2014 року». Так, згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Однак, оскільки [PERSON] відмовився від пропозиції укласти договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, а питання відносно його укладання вирішується в судовому порядку, то датою укладення договору є момент набрання рішення суду законної сили. В звязку з викладеним, на підставі ст. 309 ч.3 п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції щодо дати набрання чинності договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів підлягає зміні, як ухвалене з порушенням норм матеріального права. Апеляційний суд визнає укладеним договір про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів населення приватного сектора № 311278 між Комунальним автотранспортним підприємством 052810 (84303, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Артема, 235, код ЄДРПУ 05448946) та [PERSON], зареєстрованим за адресою: [INFO], підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору, з моменту набрання рішенням суду законної сили. За вказаних обставин апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково.

Outcome: partial