Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

20.12.2016 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просив суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. № 25180416 від 09.10.2015 щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Вектор плюс» права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]. Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. № 25175384 від 09.102015 щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Вектор плюс» права власності на садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS]. Внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування запису про право власності № [NUMBER] та № [NUMBER]. Поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 5848036 від 16.10.2007 та реєстраційний номер обтяження: 5849850 від 17.10.2007, реєстраційний номер обтяження: 5847899 від 16.10.2007. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є «Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] 16.10.2007 укладено кредитний договір № 2706/1007/88-411, за умовами якого, останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 100 000,00 доларів США зі строком погашення до 16.10.2017, та зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Іпотечний договір №2706/1007/88-411-z-l від 16.10.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В, відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район с/рада Гніденська, садове товариство «Старз». 13.11.2007 р. та 18.02.2008 р. між [PERSON] та Банком було укладено договори про внесення змін до іпотечного договору №2706/1007/88-411Z-1. 28.11.2012 Банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу №15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Позичальника та іпотекодавця за зобов'язаннями по Кредитному договору та Іпотечному договору відповідно. ТОВ «ФК «Вектор плюс», в свою чергу користуючись приписами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в позасудовому порядку врегулювало питання звернення стягнення на предмет іпотеки, звернувшись 09.10.2015 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з відповідними заявами про реєстрацію права власності на садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 09.10.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор плюс» право власності на предмет іпотеки. З урахуванням того, що строк погашення кредиту не настав, жодних повідомлень щодо відступлення прав за іпотечним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки до позивача не надходило, про порушення його права власності 09.10.2015 приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. позивачеві було не відомо. Про порушення свого права і про те що власником належного йому майна позивач вже не являється, останньому стало відомо після звернення на початку липня до ПАТ «Сведбанк», з метою урегулювання питань по кредитним відносинам та з'ясування можливостей надання канікул по виплаті тіла кредиту. З метою перевірки наявності в нього права власності на вищевказане майно, 12.07.2016 позивачем отримано Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] та [NUMBER], в яких зазначено, що на підставі прийнятих 09.10.2015 рішень №25180416 та №25175384 право власності зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Письмова вимога про усунення порушення Основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги на адресу позивача не направлялись, а тому позивач не був повідомлений у встановленому законом порядку про початок звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач також зазначив, що відповідачем не вчинялось жодної з перелічених у статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріальної дії зі спірним об'єктом нерухомого майна, а тому відповідач у межах спірних правовідносин не мав передбачених чинним законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна. Таким чином рішення відповідача про державну реєстрацію та їх обмежень (з відкриттям розділу) від 09 жовтня 2015 року, індексний номер 25175384, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на садовий будинок загальною площею 149,6 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Бориспольський район, с/рада Гнідинська, «Старз» садове товариство, будинок 29, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач Кобелєва А.М. та її представник в судове засідання не з'явилися. В попередніх судових засіданнях останні заперечували проти задоволення позовних вимог. Крім того, представником відповідача Кобелєвої А.М. подавалося до суду клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що остання повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою Бориспільського мськрайонного суду Київської області від 11.04.2017 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21.06.2017 року, в задоволенні такого клопотання було відмовлено. Представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор плюс» в судове засідання не з'явився. Надав письмову заяву про перенесення розгляду справи. У зв'язку з неодноразовими клопотаннями останнього про відкладення судового розгляду справи, суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор плюс», зважаючи на зловживання останнім своїми правами наданими йому процесуальним законом. В попередніх судових засіданнях представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор плюс» подавав клопотання про направлення справи за підсудністю та закриття провадження у справі, у задоволенні яких ухвалами суду Бориспільського міськрайонного суду київської області, які залишені без змін ухвалами апеляційної інстанції, останньому було відмовлено. Під час розгляду даної цивільної справи представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор плюс» заперечував щодо позовних вимог [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та відповідно до ст.16 ЦК України, обравши відповідний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів. За змістом ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є «Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] 16.10.2007 укладено кредитний договір № 2706/1007/88-411, за умовами якого, останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 100 000,00 доларів США (сто тисяч доларів США 00 центів) зі строком погашення до 16.10.2017, та зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені кредитним договором.(а.с. 16-22) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №2706/1007/88-411 між Банком та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір №2706/1007/88-411-z-l від 16.10.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. (надалі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район с/рада Гніденська, садове товариство «Старз». (а.с. 23) 13.11.2007 р. та 18.02.2008 р. між [PERSON] та Банком було укладено договори про внесення змін до іпотечного договору №2706/1007/88-411Z-1.(а.с. 24-25) Слід зазначити, що 28.11.2012 Банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу №15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Позичальника та іпотекодавця за зобов'язаннями по Кредитному договору та Іпотечному договору відповідно.(а.с. 96-102) Судом також встановлено, що ТОВ «ФК «Вектор плюс», звернулось 09.10.2015 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з відповідними заявами про реєстрацію права власності на садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м., та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, садове товариство «Старз», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с. 73-74) 09.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А. М. на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор плюс» право власності на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок [ADDRESS] загальною площею 149,6 кв.м. та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], які розташовані за адресою: Київська область, Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, садове товариство «Старз». Відповідно до ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або кількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 Цивільного кодексу). Згідно з ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку. встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не направляло [PERSON] вимогу про усунення порушень, чи/то про добровільне виселення в якому останньому необхідно було повідомити про необхідність усунення порушень умов кредитного договору протягом тридцяти днів, а саме про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом з зазначенням, загальної суми заборгованості за кредитним договором. Також не повідомлено позивача, що у разі невиконання умов договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», шляхом реєстрації ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Згідно пункту 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов'язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). Абзацом 2 Пункту 11 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору. Станом на день прийняття рішення приватним нотаріусом 09.10.2015 р. строк для переходу права власності на предмет іпотеки, який визначений п.11 договору іпотеки №2706/1007/88-411-z-l від 16.10.2007 ще не настав. З метою перевірки наявності свого права власності на вищевказане майно, позивачем 12.07.2016 отримано Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] та [NUMBER], в яких зазначено, що на підставі прийнятих 09.10.2015 рішень №25180416 та №25175384 право власності зареєстровано за ТОВ «ФК «Вектор Плюс».(а.с. 75, 79) Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі по тексту - Порядок № 868), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що відповідно до положень статті 37 Закону України "Про іпотеку", яка діяла на час укладення договору іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. При цьому, відповідно до положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення змін до статті 36 Закону, її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, абозгідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки вимога на адресу позивача не направлялась, то останній не був повідомлений у встановленому законом порядку про початок звернення стягнення на предмет іпотеки. Також слід взяти до уваги, що спірний садовий будинок наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів., а тому підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України». Відповідно до статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (реєстраційний №51404742 в ЄДРСР). Таким чином, положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб'єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення. Відповідно до положень статті 46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, нотаріус виконує функції державного реєстратора у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії. Відповідачем Кобелєвою А.М. не вчинялось жодної з перелічених у статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріальної дії зі спірним об'єктом нерухомого майна, а тому відповідач у межах спірних правовідносин не мав передбачених чинним законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2015 року у справі №К/800/66279/13 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42627401) та від 02 лютого 2016 у справі №К/800/44973/15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 55514131). Згідно з ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових, прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноваженим управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним та юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме права власності на нерухоме майно. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено систему органів державної реєстрації прав, яку складають центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Укрдержреєстр) та територіальні органи Міністерства юстиції України, нотаріус, як спеціальний суб'єкт реєстрації прав при вчиненні нотаріальної дії. Частиною 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», додатком до якого є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року. В судовому засіданні також встановлено, що при реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Вектор Плюс», приватним нотаріусом не було взято до уваги, що в Бориспільському міськрайонному суді Київської області розглядається цивільна справа №359/6437/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про визнання правочину удаваним, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на нерухоме майно. Так, в порядку забезпечення позову за заявою представника позивача Яблочкіна В. М. ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі №359/6437/15-ц накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], яка знаходиться на території садового товариства «Старз» в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, та на садовий будинок [ADDRESS], загальною площею 149,6 кв.м., що знаходиться на території садового товариства «Старз» в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. (а.с. 29) У липні 2015 року представник позивача у цивільній справі №359/6437/15- ц [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області з письмовими заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), які були прийняті державним реєстратором [PERSON] та відповідні записи про реєстрацію обтяжень внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дані факти підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с. 42-43). Також дані обставини підтверджуються інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 09.06.2016 №61036087 та №61038332. (а.с. 30-35) Частина 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. В той же час, ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. У цьому зв'язку, суд вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. 09.10.2015 р. в порушення ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» незаконно прийняла рішення про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], та на садовий будинок [ADDRESS], загальною площею 149, 6 кв.м., які знаходяться на території садового товариства «Старз» в адміністративних межах Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору №2706/1007/88-411-z-l із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 16.10.2007, оскільки не мала на це відповідного права, а відтак рішення підлягають скасуванню. Крім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17.03.2017 року скарги фізичних осіб та юридичних осіб на дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., як державного реєстратора неодноразово розглядалися на засіданні Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, у порядку, визначеному статтею 37 Закону та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128. У зв'язку виявленими порушеннями законодавства у сфері державної реєстрації прав, допущеними приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. під час проведення оскаржуваних реєстраційних дій, на підставі рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виданого у формі наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2016 № 1084/5, приватному нотаріусу Кобелєвій А.М. тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав строком на шість місяців. Також наказом Міністерства юстиції України від 25.01.2017 № 185/5 анульовано доступ приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. до Державного реєстру прав. Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Головне територіальне управління) від 18.07.2016 № 2112/8 було проведено позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кобелєвої А.М., дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства. За наслідками перевірки наказом Головного територіального управління від 29.07.2016 № 476/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. була тимчасово зупинена з 02.08.2016 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 291 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному праву (ст. 3 ЦК України), приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню по 1102 (одна тисяча сто дві) грн. 42 коп. сплаченого судового збору з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved