Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, із 08.11.2003 року вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.12.2015 року розірвано, після розірвання шлюбу ії залишено прізвище "[PERSON]". Від подружнього життя у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини являється відповідач, що записано у свідоцтві про її народження. Зазначає, що відповідач не бажає виконувати свого батьківського обов"язку по утриманню дитини, не надає коштів на її утримання, не надає допомоги для оздоровлення, дитина знаходиться на утриманні позивачки. У зв"язку із чим позивачка звернулася до суду та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на неповнолітню дитину, а саме доньку [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, просить задоволити. Інших клопотань не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою його проживання, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Інших клопотань не має. А тому суд приходить до висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.12.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 08.11.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 91. Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище "[PERSON]". Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07.06.2017 року виконавчим комітетом Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO], у виконавчому комітеті Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області (актовий запис № 05). Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.10.2004 року відділом РАЦС Жовківського РУЮ Львівської області, вбачається, що [PERSON] народилася 01.10.2004 року в м. Львів і її батьками є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON]. Позивачка стверджує, що дитина перебуває на її утриманні. Такі твердження відповідачем не заперечуються у поданій ним заяві. Суд враховує, що відповідач визнає позовні вимоги, а тому даний факт не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно норм ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина є здоровою, проживає разом з позивачкою; позивачка є здоровою, місце праці останньої судом не встановлено; відповідач є здоровим, місце праці судом не встановлено, однак є працездатним, а від так взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, доказів про те, що відповідач добровільно надає кошти на її утримання немає, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 років до 18 років, який з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обов'язок обох батьків на утримання дітей, роз'яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а також те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, згідний сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому просить позивачка, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на неповнолітню дитину, а саме доньку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 05.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved