Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

09.07.2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором від 17.12.2007 року у розмірі 69875,56 доларів США та 86691,76 грн., стягнути судовий збір 3654 грн. В своїх доводах посилається на те, що 17.12.2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 44714,04 доларів США строком до 12.12.2027 року, зі сплатою 12,39% річних. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов кредитного договору належним чином не виконує. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 17.12.2007 року, за яким останній зобов'язався відповідати за кредитними зобов'язаннями позичальника у повному обсязі. До теперішнього часу боржниками умови договору не виконані. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі не з'явились, про день та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причину неявки суду не сповістили. 17.10.2014 року по справі ухвалено Заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені. 22.07.2015 року ухвалою суду Заочне рішення від 17.10.2014 року скасовано та призначено справу до розгляду у загальному порядку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до кредитного договору № 511/П/42/2007-840 від 17.12.2007 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON], банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 44714,04 доларів США зі сплатою 12,39% річних строком до 17.12.2027 року з метою придбання земельної ділянки. Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.3 договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 510 доларів США. Позичальник вносить мінімальний платіж щомісячно до 10 числа поточного місяця. Згідно з п. 5.2 договору, у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх відсотків, комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до п. 5.3 договору, у разі порушення позичальником вимог щодо сплати мінімально необхідного платежу, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок. Відповідно до п. 4.4.1 договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати відсотків, інших платежів, якщо позичальник не вніс черговий мінімально визначений платіж. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 28.03.2014 року наявна загальна заборгованість у розмірі 69 875,56 доларів США та 86691 грн. 76 коп., що включає: заборгованість за кредитом - 43890,27 доларів США, за відсотками - 25985,29 доларів США, пеню - 3518,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом 1 долар США = 10,8502 грн. становить 38 176 грн. 13 коп.; штраф - 4471,40 доларів США, що в еквіваленті за курсом 1 долар США = 10,8502 грн. становить 48 515 грн. 63 коп. Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 17.12.2007 року у розмірі 69 875,56 доларів США (тіло кредиту + відсотки) та 86691 грн. 76 коп. (пеня + штраф). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "НАДРА" строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно. Як вбачається з офіційний відомостей Національного банку України, станом на 06.10.2015 року генеральна ліцензія Національного банку України на здійснення валютних операцій, яка була надана Публічному акціонерному товариству "КБ "НАДРА" була повернута Національному банку України. Таким чином, станом на день ухвалення рішення суду у позивача відсутня ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями. Вказане позивачем не спростовано, в матеріалах справи відсутня генеральна ліцензія Національного банку України на здійснення валютних операцій позивачем. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). У зв'язку з наведеним, заборгованість за кредитним договором від 17.12.2007 року у розмірі 69 875,56 доларів США, що включає тіло кредиту 43890,27 доларів США та відсотки 25985,29 доларів США, повинні стягуватися в національній валюті. Відповідно до абз. 2 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, за кредитним договором стягненню підлягає заборгованість за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення за тілом кредиту у розмірі 952 007 грн. 08 коп. (43890,27 доларів США х 2169,0618 / 100 = 952 007,08), за відсотками - 563 637 грн. 00 коп. (25985,29 доларів США х 2169,0618 / 100 = 563 637,00). Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд враховує, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пеню у розмірі 38 176 грн. 13 коп. та штрафу у розмірі 48 515 грн. 63 коп., які були переведені з іноземної валюти в українську за курсом валют НБУ, що не перевищує курсу валюти Долар США на день ухвалення рішення, тому підлягає стягненню у розмірі, вказаному позивачем. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №511/П/42/2007-840 від 17.12.2007 року, між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено договір поруки від 17.12.2007 року, за яким поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд, оцінивши належність, допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та стягненню в солідарному порядку з відповідачів підлягає загальна кредитна заборгованість в сумі 1602335 грн. 84 коп. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути у рівних частках з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» судовий збір по 1827 грн. 00 коп. з кожного. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial