Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким , що втратив право користування жилим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим , що позивач по справі з сином проживає у приватному будинку ,[ADDRESS] . Вказаний будинок є приватною власністю позивач . відповідач був зареєстрований у будинку ,як член сім"ї власника . Однак на початку червня 2013 року відповідач залишив сім"ю та повернувся до попередньої дружини . Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням суду . Відповідач у вказаному будинку не проживає добровільно , його речей у будинку не має , витрат по утриманню будинку не несе.Крім того він не є членом сім"ї власника . Просить суд постановити рішення ,яким визнати відповідача таким , що втратив право користування будинком , [ADDRESS] в м. Києві . В судове засіданні позивача [PERSON]та третя особа [PERSON] подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності підтриманням та визнаннам позову . Відповідач [PERSON] ,згідно нотаріально посвідченої заяви просить слухати справу також за його відсутності . Крім того вказує , що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення . Представник третьої особи Державної міграційної служби до суду не з"явився. Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином . Дослідивши матеріали справи , судом встановлено наступне . Позивач по справі [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] в м. Києві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2001 року. Відповідач по справу [PERSON] був зареєстрований у вказаному будинку як члені сім"ї власника ,після реєстрації шлюбу . Згідно рішення суду від 03.06.2014 року Голосіївського району м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано . Факт непроживання відповідача у вказаному будинку стверджується актами про його непроживання від 28 серпня 2014 року , від 18 вересня 2014 року та від 01.10.2014 року . Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України передбачено , що громадяни ,які мають у приватній власності будинок ( частину будинку ) , квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд . Стаття 383 ЦК України вказує на те ,що власник житлового будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім"ї ,інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва . Сам відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення ,згідно нотаріально посвідченої заяви .З спірного будинку виселився добровільно та вже більше року в ньому не проживає . Згідно вимогами ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлому разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік ,якщо інше не встановлено домовленістю або законом . Судом встановлено , що відповідач у спірному будинку не проживає більше року , і одночасно він не є членом сім" власника будинку За наведеного вище відповідач по справі втратив на право користування будинком , який на праві приватної власності належить позивачу по справі [PERSON] Згідно вимог ст. 391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні , у відповідності до вимог ст. 321ч.1 ЦК України . За наведеного вище вимоги [PERSON] є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню .

Outcome: approved