Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13.06.2008 між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено Кредитний договір № CL55519 (надалі - Кредитний договір). У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору (п.п. 1.1, 1.2) Банк надав Відповідачу кредиту вигляді грошових коштів у розмірі 35000 грн. (Тридцять п'ять тисяч грн. 0 коп.), а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном погашення не пізніше 06.05.2015 року, процентна ставка становить 36 % річних. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Кредитного договору. Позивач зазначив, що у зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором на 14.11.2016 року в сумі 51318,6 грн. (П'ятдесят одна тисяча триста вісімнадцять грн. 60 коп.), а саме: заборгованість по тілу кредиту - 34465,26 грн. (Тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят п'ять грн. 26 коп.); заборгованість по відсоткам - 13661,14 грн. (Тринадцять тисяч шістсот шістдесят одна грн. 14 коп.); заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції - 3192,2 грн. (Три тисячі сто дев'яносто дві грн. 20 коп.), заборгованість по комісії - 0 грн. (Нуль грн. 0 коп.). Ухвалою суду від 18.01.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 12.03.2018 року провадження у справі відкрито. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію клопотання в якому просить розглядати справу без його участі. Представник Відповідача в судове засідання з'явився, надав до суду відзив, посилаючись на те, що Відповідач не погоджується з вимогами, викладеними у позовній заяві нібито нового кредитора, з огляду на наступне, що у порушення вищевказаних вимог закону ні ПАТ «Універсал банк», ні ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал"не повідомили Позивача належним чином про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором та не надали належних доказів. Відповідач зазначив, що позивачем новим не надано Додаток №1 (акт приймання-передачі реєстру боржників, а саме: його оригінал, які б містили підписи уповноважених осіб і печатки обох сторін договору факторингу) до договору відступлення права вимоги від 14.11.2016 № UB-OP/16-132 із зазначенням кредитного договору від 13.06.2008 № CL55519, яким було б передбачено перехід права вимоги від ПАТ «Універсал банк» до нібито нового кредитора за кредитним договором.Витяг з акту приймання-передачі реєстру боржників до договорів факторингу між ПАТ «Універсал банк» та ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" не містить печатки та підпису уповноваженої особи нібито первісного кредитора, тому факт уступки права вимоги від нібито первісного кредитора до нібито нового кредитора є недоведеним, що є підставою для висновку, що договір факторингу, в частині переходу права вимоги за кредитним договором з позивачем взагалі не укладено. Відповідач зазначив, що відповідачем не надано первинних бухгалтерських документів (виписки по рахункам, які містить дані, що 14.11.2016 на рахунок первісного кредитора було зараховано відповідну суму), які підтверджують отримання грошових коштів ПАТ «Універсал банк» нового за уступку права вимоги за кредитним договором з Позивачем.Таким чином, у позивача відсутні:акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток до договору відступлення права вимоги від 14.11.2016 № ІІВ-ОР/16-132), який б містив підписи уповноважених осіб і печатки обох сторін договору факторингу, в якому зазначено кредитний договір з Позичальником;акти приймання-передачі документів за кредитним договором з Позичальником відповідно до положень Договору факторингу;первинні бухгалтерські документи (виписки по рахункам, які містять дані, що 14.11.2016 на рахунок первісного кредитора було зараховано відповідну суму), які підтверджують отримання грошових коштів ПАТ «Універсал банк» від нібито нового за уступку права вимоги за кредитним договором з Позивачем,що є підставою для висновку про відсутність права вимоги у Відповідача 2 за кредитним договором з позивачем. Також відповідач вказує, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва ід 19.02.2010 року по справі №2-909/2010 Позов ПАТ"Універсал Банк" задоволено та стягнуто щ нього заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 року №CL55519 , станом на 14.08.2009 року у розмірі 46627,61 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встанволено, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2010 року по справі №2-909/2010 Позов ПАТ"Універсал Банк" задоволено та стягнуто щ нього заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 року №CL55519 , станом на 14.08.2009 року у розмірі 46627,61 грн. Судом встановлено, що після набраня рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2010 року по справі №2-909/2010 законної сили, ПАТ "Універсал Банк", 14.11.2016 року уклав з ТОВ "Компанія з управління активами "Промоколект-Капітал" Договір про відступлення права вимоги №UB-OP/16-132, згідно якого позивач отримав право вимоги до боржників. Судом встановлено, що згідно Витягу з акту приймання передачі реєстру боргових зобов"язань від 14.11.2016 року до Договору відступлення права вимоги №UB-OP/16-132 від 14.11.2016 року цедент ПАТ "Універсал Банк" передав цесіонарію - ТОВ "Компанія з управління активами "Промоколект-Капітал", в тому числі по боржнику [PERSON], договір №CL55519 від 13.06.2008 року,заборгованість 34465,26,по відсотках 13661.14, пеня 3192,20 рн,всього на суму 51318,60грн. Судом встановлено, що позивач не надав доказів за який час утворилась вказана заборгованість, первинних документів не надав, розрахунку заборгованості не надав, не повідомив суд про підстави звільення від доказування, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності . У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не надано доказів щодо зазначених позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 142 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed