Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради та [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Хмельницької міської ради №86 від 27 червня 2012 року про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м., що по [ADDRESS], та визнання недійсним державного акту на право власності [PERSON] на дану земельну ділянку, виданого на підставі вказаного рішення , посилаючись на те, що надання [PERSON] Хмельницькою міською радою даної земельної ділянки в існуючих межах позбавляє його права користування своєю земельною ділянкою, яка знаходиться по [ADDRESS], та є порушенням вимог ст. 83 ЗК України. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечують, посилаючись на обгрунтованість набуття ним права власності на спірну земельну ділянку та відсутність доказів, які свідчили б про наявність перешкод в користуванні [PERSON] своєю земельною ділянкою. В судове засідання представник відповідача Хмельницької міської ради не з"явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, направивши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, проти позову заперечує. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради №86 від 27 червня 2012 року [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м., що по [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення [PERSON] 16 серпня 2012 року видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку. 25 листопада 2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 934 кв.м., що по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що згідно схеми місця розташування земельної ділянки [PERSON], що по [ADDRESS], складеної ТОВ ЕКФ "Власна справа", вбачається, що до земельної ділянки [PERSON] є прохід загального користування шириною від 5,04 м. до 6,04 м. Вказана ширина проходу, на думку суду, є достатньою для в"їзду (виїзду) на земельну ділянку [PERSON], що по [ADDRESS]. Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів, які б вказували на порушення права [PERSON] на користування його земельною ділянкою, що по [ADDRESS], наданою Хмельницькою міською радою [PERSON] земельною ділянкою, що по [ADDRESS], в існуючих межах. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - бувший власник земельної ділянки, що по [ADDRESS], зазначає про відсутність перешкод для в"їзду на вказану земельну ділянку. А свідок [PERSON] - власник земельної ділянки, що по [ADDRESS], пояснила суду про неможливість в"їзду лише на її земельну ділянку з [ADDRESS], через відсутність дороги. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: approved