Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до СФГ "Світлана" про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ними 01.11.2010 року та зареєстрованого 07.07.2011 року в Державному реєстрі земель №122540004001530. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП №032571 підтверджує належність їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,600 га, розташованої на території Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області. Спірний договір оренди земельної ділянки було укладено терміном на п'ятнадцять років, строк якого закінчується 01.11.2025 року. Згідно п. 10 вказаного договору оренди земельної ділянки відповідач зобов'язувався не пізніше 01 грудня поточного року сплачувати орендну плату. Згідно п. 9 договору оренди земельної ділянки орендна плата сплачується орендарем щорічно у розмірі 3 відсотків вартості земельної ділянки, тобто 2040,48 гривень. Розмір орендної плати є договірним і складає: - виплата у грошовій формі становить 2040,48 гривень; - у натуральній формі становить: фуражне зерно - 2200 кг., соняшник - 100 кг., борошно - 50 кг., цукор - 50 кг., солома з доставкою - 1 тонна; - відробіткова форма: оранка земельної ділянки особистого селянського господарства - 0,25 га. Умови п. 9.3 договору оренди землі викладені таким чином, що не передбачають альтернативної плати за землю, а поєднують грошову, натуральну та відробіткову форми орендної плати, що не суперечить ст. 22 Закону України "Про оренду землі". Відповідач за попередні роки сплачував орендну плату у натуральній формі, а відробіткову форму - оранка земельної ділянки особистого селянського господарства за 2013-2014 роки, обіцяв сплатити в грошовому еквіваленті, також при цьому обіцяв сплатити і грошову форми оплати згідно умов договору в наступному році з урахуванням усієї суми за попередні роки. У 2014 році вона отримала орендну плату за 2014 рік також не в повному обсязі, лише частково, а саме: фуражне зерно - 2200 кг., соняшник - 100 кг., цукор - 50 кг., борошно - 100 кг. в рахунок 1 тонни соломи з доставкою. Решту орендної плати відповідач не сплатив, а саме: грошовий еквівалент відробіткової форми та грошова форма оплати, в тому числі і за попередні роки. Після отриманої частково орендної плати у натуральній формі вона неодноразово зверталася до представників СФГ "Світлана" з метою отримання належної їй решти орендної плати в грошовій формі, грошового еквівалента відробіткової форми, проте такі звернення залишилися без задоволення. У порушення п. 9.3 договору оренди земельної ділянки відповідачем не сплачено орендну плату за 2015 рік. За період дії договору відповідач в порушення його умов не в повному обсязі виконував свої обов'язки по виплаті орендної плати, так як щорічно сплачував орендну плату лише в натуральній формі - саме: за 2011 - 2014 роки - натуральна форма сплачена повністю, а за період 2013 - 2014 років - відробіткова форма оплати та грошова форма оплати, так і залишилася не виплаченою, а за 2015 рік орендна плата не сплачена в повному обсязі. Тому з боку відповідача має місце систематична невиплата орендної плати. Згідно п. 9.3 договору підставою розірвання договору є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов'язків передбачених договором. У своїй письмовій заяві представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги та здійснення представництва від 25.07.2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2492 від 16.04.2012 року, підтримав позовні вимоги повністю і просив суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні. Представник відповідача у своїй письмовій заяві проти позову не заперечує і просить суд вирішити справу за своєї відсутності у судовому засіданні. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні сторін згідно вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України та на підставі наявних у справі доказів, які є достатніми для вирішення справи по суті заявлених вимог. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 01.11.2010 року було укладено договір оренди земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6022 гектарів, кадастровий номер 1225485500-01-004-0121, на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДП №032571 виданого 05.03.2005 року, строком дії договору до 01.11.2025 року, що зареєстрований відділом Держкомзему у Томаківському районі 07.07.2011 року №122540004001530. Сторони обумовили розмір щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою, яка повинна сплачуватися не пізніше 01 грудня кожного року у розмірі 3 відсотків вартості земельної ділянки, тобто 2040,48 гривень, і складається з: - виплата у грошовій формі - 2040,48 гривень; - натуральна форма: фуражне зерно - 2200 кг., соняшник - 100 кг., борошно - 50 кг., цукор - 50 кг., солома з доставкою - 1 тонна; - відробіткова форма: оранка земельної ділянки особистого селянського господарства - 0,25 га. Позивачка посилається на те, що за період дії договору відповідач в порушення його умов не в повному обсязі виконував свої обов'язки по виплаті орендної плати, так як щорічно сплачував орендну плату лише в натуральній формі - саме: за 2011 - 2014 роки - натуральна форма сплачена повністю, а за період 2013 - 2014 років - відробіткова форма оплати та грошова форма оплати, так і залишилася не виплаченою, а за 2015 рік орендна плата не сплачена в повному обсязі. Тому з боку відповідача має місце систематична невиплата орендної плати. Згідно п. 9.3 договору підставою розірвання договору є вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов'язків передбачених договором. Отже, виходячи з того, що відповідач позов визнав повністю, не спростував вимоги та погодився з обставинами викладеними позивачкою у позовній заяві, суд вважає можливим задовольнити позов, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved