Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виноградівський РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, у якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житлом за адресою: с. Олешник, вул. Українська, 149, Виноградівського району. Позов обгрунтовано тим, що він, позивач, проживає в [INFO]. Йому на праві приватної власності належить будинок в с. Олешник, вул. Українська, 149, на підставі рішення суду від 06.04.2015 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний будинок він успадкував після смерті свого двоюрідного дядька. Після оформлення спадкових прав на будинок виявив, що у будинку зареєстрована колишня співмешканка дядька - [PERSON], яка фактично в будинку не проживає з квітня 2014 року. Реєстрація відповідача в будинку створює для нього, позивача, як власника, незручності, оскільки він не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. З огляду на викладене вимушений звернутися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та, будучи допитаним судом в якості свідка, пояснив, що у будинку № 149 на вул. Українська в с. Олешник проживав його дядько - [PERSON] із [PERSON], яка була співмешканкою дядька. Рік назад дядько помер. Після смерті дядька у будинку ніхто не проживає, будинок порожній, він, позивач, та його батьки хоронили дядька і у них є ключ від будинку. Після того, як дядько помер, відповідач поїхала з будинку, після цього не приїжджала, на спадщину не претендувала. Місцезнаходження відповідача, а також причини її відсутності, йому, позивачеві, невідомі. У нього з відповідачем були хороші відносини, вони спілкувалися. У 2015 році він, позивач, вирішив оформити спадкові права на будинок дядька, рішенням суду його визнано власником будинку та він зареєстрував своє право власності. Відповідач не була членом його, позивача, сім"ї та не перебувала з ним у родинних відносинах. Просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з"явилася, судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася на адресу її місця проживання, зареєстровану у встановленому порядку, проте не вручена з причини непроживання адресата за вказаною адресою, тому згідно положень ст.74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачеві належним чином. Відтак, на підставі положень ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Виноградівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце його проведення третю особу було належним чином повідомлено, що стверджується розпискою, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, допитаного як свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачеві [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: с. Олешник, вул. Українська, 149, Виноградівського району Закарпатської області. Загальна площа будинку 24,5 кв.м., житлова площа 16,8 кв.м. Право власності позивача на даний житловий будинок виникло на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 16 квітня 2015 року, яким за позивачем визнано право власності в цілому на вказаний житловий будинок. При розгляді даної справи суд встановив, що 27 березня 2014 року помер двоюрідний дядько позивача [PERSON], який був одиноким, своєї сім"ї не створив. Після його смерті відкрилася спадщина - житловий будинок в с. Олешник, вул. Українська, 149, Виноградівського району. Єдиними близькими родичами спадкодавця були батько позивача та двоюрідні брати спадкодавця, які відмовилися від прийняття спадщини, інших спадкоємців немає. 29 травня 2015 року право власності позивача на даний житловий будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 9853338. У належному позивачеві на праві власності житловому будинку зареєстровано у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Проте, з квітня 2014 року відповідач у будинку не проживає. Відповідач не є та не була членом сім"ї позивача. Наведені вище обставини стверджуються поясненнями позивача в судовому засіданні, допитаного як свідка, а також дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.04.2015 року (а.с. 5, 6), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 38304684 від 29.05.2015 (а.с. 7), довідкою, виданою виконкомом Олешницької сільської ради № 0210/611 від 24.06.2015 року (а.с. 11), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Конституційний принцип непорушності права власності розкрито законодавцем у ст.ст. 319 (здійснення права власності), 321 (непорушність права власності) ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. У ст. 405 ЦК України врегульовано питання права на користування житлом членів сім"ї його власника та втрати членом сім"ї власника житла права на користування цим житлом. Проте, судом встановлено, що позивач набув право власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті свого родича - двоюрідного дядька, відповідач, будучи співмешканкою дядька, проживала в даному будинку, та після смерті дядька в будинку не проживає. Відповідач не була та не є членом сім"ї позивача, який є власником будинку. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи із наведеного, встановлених судом обставин, які стверджені дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, враховуючи те, що реєстрація відповідача у будинку обмежує правомочності позивача як власника щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном, зняття відповідача з реєстрації у будинку може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв"язку з тим, що позивачем при зверненні до суду понесено витрати по сплаті судового збору (а.с. 1), з відповідача слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved