Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 23 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль»» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого, відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8700,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 23 квітня 2028 року зі сплатою 12,25 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язання між банком та позичальником, 25 квітня 2008 року з відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом 25 квітня 2008 року, згідно умов якого в іпотеку передано нерухоме майно квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк надав у тимчасове користування кредитні ресурси в сумі 8700,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 12,25% річних. Вказані кредитні кошти [PERSON] зобов'язалася повернути до 23 квітня 2028 року. Крім цього в якості забезпечення виконання кредитного договору між Банком та відповідачем [PERSON] 25 квітня 2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Нововоронцовської державної нотаріальної контори. Цей договір забезпечує вимоги Банку, що витікають з умов кредитного договору від 23 квітня 2008 року за умовами якого [PERSON] обов'язується перед Банком повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, неустойку (пеню, штраф), враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 44,8 кв.м., що знаходиться за адресою Херсонська область смт. Нововоронцовка, вул.Леніна будинок 22 квавртира 2. Узгоджена вартість предмету іпотеки становить 8700,00 доларів США (на день укладення договору еквівалентно 43935,00 гривень). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в Законі або договорі, а також порукою, заставою, іпотекою. У відповідності до статті 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Іпотекодержатель має пріоритет у задоволенні вимог. Відповідно до статті 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь - якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до Закону та з інших підстав, передбачених Законом. В судовому засіданні було встановлено, що позивачем на виконання вимог ст.ст. 12, 35 Закону України "Про іпотеку" на адресу відповідача направлялася письмова вимога про виконання порушеного зобов'язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки в тридцяти денний строк порушене зобов'язання виконано не було, то позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як вказано в ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Нерухоме майно, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги позивача, складається з квартири № 2 в житловому будинку № 22, який знаходиться в смт. Нововоронцовка по вул. Леніна, загальною площею 44,8 кв.м. При цьому суд зазначає, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Способом реалізації предмету іпотеки суд вважає застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме укладення договору купівлі-продажу продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1142,25 гривень.

Outcome: approved