Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК», укладено Кредитний договір № 369-201210 від 20.12.2010 р., із змінами до нього (далі разом - Кредитний договір), у відповідності з яким Банком Позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію в межах якої надано кредитні кошти в сумі 1750000 гривень 00 коп. з процентною ставкою 30% річних. Кредит надавався на строк з 20.12.2010 р. по 18.10.2013 року. Кредит видавався траншами. Надання кредитних коштів підтверджується операціями здійсненими по рахунках позичальника. У відповідності до умов Кредитного договору Позичальник зобов'язався повернути фактично отриманий кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, також пеню у порядку, розмірах, строках та у випадках, передбачених Кредитним договором. Згідно із п. 6.2 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та комісій за користування кредитними коштами Позичальник: зобов'язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який стягується пеня, за кожен день прострочення. 27.12.2010 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 562-241210/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим № 13976 .Згідно п.1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки є: земельна ділянка загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданого 12.03.2010 р. управлінням Держкомзему в Обухівському районі Київської області на підставі рішення Української міської ради 52 сесії 5 скликання від 24.12.2009 р. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва; Пунктом 3.1.4. Договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання або часткового невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим Договором або Боржником за Кредитним договором (в тому числі і по сплаті будь-яких платежів, які повинні бути здійснені відповідно до Кредитного договору), Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки. Зобов'язання по кредитному договору до моменту звернення до суду Третьою особою належним чином не виконуються, станом на 14.03.2016 року заборгованість за Кредитним договором, становить 1919221,66 грн.. Станом на день звернення до суду Відповідач заборгованість не сплатив, відповіді на вимогу не надав, що підтверджує безспірність заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позові. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, представник третьої особи подав до суду письмове заперечення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, який з'явився в судове засідання, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] і Публічним акціонерним товариством «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК», укладено Кредитний договір № 369-201210 від 20.12.2010 р., із змінами до нього у відповідності з яким Банком Позичальнику відкрито невідновлювальну кредитну лінію в межах якої надано кредитні кошти в сумі 1750000 гривень 00 коп. з процентною ставкою 30% річних. 27.12.2010 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 562-241210/І, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим № 13976. Предметом договору іпотеки є: -земельна ділянка загальною площею 0,0553 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія [NUMBER], виданого 12.03.2010 р. управлінням Держкомзему в Обухівському районі Київської області на підставі рішення Української міської ради 52 сесії 5 скликання від 24.12.2009 р. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва; Зобов'язання по кредитному договору до моменту звернення до суду [PERSON] належним чином не виконав, станом на 14.03.2016 року заборгованість за Кредитним договором, становить: 1919221,66 грн.. Станом на день звернення до суду Відповідач заборгованість не сплатив, відповіді на вимогу не надав. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно вимог статті 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання тим свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором,як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором . Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором №369-201210 від 20 грудня 2010 року не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по Кредитному договору №369-201210 від 20 грудня 2010 року. Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами у розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням положень ч.3 ст. 33, ст. 36, ч.1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно , яке є предметом іпотеки , є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі , яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що згідно виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку"іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Відповідно до вимог статті 37 Закону України „Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. За таких обставин у зв'язку з задоволенням позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає задоволенню похідна позовна вимога про припинення права власності [PERSON] на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,0553 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS]. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення, або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладені обставини та норми права, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у справі, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 5013,45 гривень.

Outcome: approved