Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ІБК «КДС Інвест» про визнання права власності на майнові права, в якому просив визнати за позивачем майнові права на квартиру загальною площею 61,48 кв.м., номер квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 25 січня 2017 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 104/4/10/130. 19 травня 2017 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 104/4/10/130. Позивачем було здійснено оплату загальної вартості майнових прав на квартиру у визначені строки - 17 лютого 2017 року. Станом на день подачі позову, об`єкт будівництва не був добудований та введений в експлуатацію. Договором передбачено, що планове завершення будівництва об`єкту та планове прийняття об`єкту в експлуатацію - ІІ квартал 2017 року та протягом шести місяців з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію, продавець зобов`язаний передати покупцю квартиру по акту приймання-передачі майнових прав на квартиру. 18 квітня 2018 року позивач направив відповідачу вимогу про повідомлення дати та часу передачі квартири та підписання акту. Така вимога була отримана, однак залишилася без належного реагування. 03 грудня 2018 року позивачем видано відповідачу довідку про 100% оплату за договором. Позивач виконав свої грошові зобов`язання в повному обсязі сплативши вартість об`єкта будівництва. Внаслідок бездіяльності відповідача порушуються права та інтереси позивач, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача ТОВ «ІБК «КДС Інвест» зустрічний позов в якому просив визнати недійсним договір № 104/4/10/130 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25 січня 2017 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «ІБК «КДС Інвест». Вимоги зустрічного позову мотивував тим, що між КДС Інвест та [PERSON] 25 січня 2017 року укладено договір № 104/4/10/130 купівлі-продажу майнових прав на квартиру. Згодом [PERSON] відступив право вимоги за Договором № 104/4/10/130 [PERSON] на підставі Договору відступлення прав вимоги та заміни сторони у зобов`язанні від 19 травня 2017 р.05 травня дану квартиру було продано [PERSON] на підставі попереднього договору. Представник відповідача в зустрічному позові зазначив, що позивачу майнові права на квартиру продані за значно заниженою вартістю, яка не відповідає ринковій. Про наявність умислу в діях колишнього директора [PERSON] , на укладення Договору № 104/4/10/130 всупереч інтересів КДС Інвест, та наявність злочинної домовленості між [PERSON] та [PERSON] на користь останнього, свідчать наступні обставини. По-перше, [PERSON] знала, що вартість квадратного метру квартири, майнові права на відчужені згідно Договору № 104/4/10/130 значно вища, оскільки раніше за її підписом будо укладено Додаткову угоду № 1 від 11.07.2016 р. до Договору № ПФЗ 01/01 «Про передачу функцій замовника» від 11.03.2015 р., в якому у п. 7 було визначено ринкову вартість одного квадратного метру на рівні 17200,00 грн. По-друге, про той факт, що ціна одного метру квадратного знала і інша сторона договору свідчить те, що у п.п. 2.2 Договору № 140/4/10/130 наявне посилання на договір № ПФЗ 1101 від 11.03.2015 року «Про передачу функцій замовника» як на підставу для виникнення майнових прав у КДС Інвест на Квартиру, майнові права на яку відчужувались згідно цього договору. По-третє, підтвердженням наявності зловмисної домовленості є також редакція п.п. 2.9 в договорі № 140/4/10/130, згідно якої підписанням цього Договору Покупець надає продавцю згоду здійснити у строк по 01 травня 2017 року (включно) в односторонньому порядку на його власний розсуд припинення дії цього Договору шляхом передачі Покупцю відступного. Відступним в даному випадку буде грошова сума, що еквівалентна 35351,00 долари США 00 центів, та яка має бути оплачена Продавцем Покупцю в національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату перерахування Продавцем відступного. Право внести відступне Продавець має виключно в період з моменту укладення цього Договору і здійснення покупцем платежу згідно п. 5.1. Договору до 01.05.2017 року (включно). Якщо розділити суму відступного на площу квартири, яка вказана в п.п. 3.1 Договору 140/4/10/130, то вартість 1 м.кв. квартири становить 15266,25 грн. (938569,05/61,48), - таким чином прописуючи зазначений пункт Сторони чітко розуміли, що реальна ринкова вартість 1 кв.м. квартири значно вище ніж вартість, яка вказана в п.п. 4.1 цього Договору. По-четверте, про факт зловмисної домовленості свідчить також те, що [PERSON] , який укладав Договір № 104/4/10/130 згодом 19.05.2017 року відступив свої права вимоги за ним Позивачу, оскільки скоріше всього розумів та/або знав, що із зазначеним договором у майбутньому можуть виникнути проблеми. По-п`яте, за дивним збігом обставин факт відступлення вимог за Договором № 140/4/10/130 [PERSON] на користь [PERSON] був на 9 днів пізніше укладення Договору № 568, за яким КДС Інвест взяло на себе зобов`язання продати спірну квартиру [PERSON] , що також може свідчити про наявність зловмисних домовленостей між колишнім директором КДС Інвест [PERSON] та [PERSON] 08 липня 2020 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та пояснив, що не виконано жодної із вказаної умов передбаченої Договором, а саме, об`єкт не прийняти в експлуатацію та відповідно не здійснювались будь-які обміри БТІ чи іншої спеціалізованої організації, а тому фактична площа квартири невідома; позивачем не сплачено 100% вартості майнових прав на квартиру, яка підлягає обов`язковому коригуванню відповідно до фактичного розміру квартири. Довідка, на яку посилається позивач в позові, як на документ, що підтверджує сплату за квартиру підтверджує лише факт сплати певного розміру коштів відповідачу, а також, між позивачем та відповідачем не підписаний акт приймання-передачі майнових прав на квартиру, який сторони мають підписати після повного виконання позивачем вказаних зобов`язань. 23 липня 2019 року позивачем було подано відповідь на відзив в якому просив задовольнити позов в повному обсязі та наведені доводи представника відповідача у відзиві вважати необґрунтованими. 07 серпня 2029 року представником позивача було подано відзив на зустрічний позов в якому просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. На спростування доводів викладених в зустрічному позові зазначив наступне. Щодо продажу квартири [PERSON] , то представник зазначив, що договором це право продавця передбачено. Крім того, щодо різниці вартості квартири, то ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Позивачем за зустрічним позовом не наведено жодних маркетингових досліджень, не надано звітів суб`єктів оціночної діяльності, які в визначили ринкову ціну аналогічних майнових прав. 07 серпня 2019 року представником ТОВ «ІБК «КДС Інвест» було подано заперечення на відповідь на відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та фактично зазначив те, що було вказано у відзиві на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Щодо вимог зустрічного позову заперечував в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити в задоволенні в повному обсязі. На задоволенні зустрічного позову наполягав в повному обсязі та просив його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року поновлено судовий розгляд по справі. Протокольною ухвалою від 12 листопада 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно положень частини 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 25.01.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №104/4/10/130 (а. с.7-11) Згідно п. 2.1. зазначено договору, на умовах та за ціною, визначеними в цьому договорі, ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» зобов`язується передати у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру та сплатити ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» за них грошові кошти в строк та у розмірі визначеному цим Договором. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору, квартира, яку отримує [PERSON] внаслідок придбання майнових прав на квартиру складається житлового приміщення загальною площею 61,48 кв.м за адресою - [ADDRESS] . Згідно п. 4.2 договору, загальна вартість майнових прав на квартиру (ціна договору) складає 240 000 грн. 69 коп. в тому числі ПДВ. Повну сплату загальної вартості майнових прав на квартиру покупець повинен здійснити по 17.02.2017 року (п. 5.3. Договору). Відповідно до пунктів 6.1., 6.2., 6.3. договору, планове завершення будівництва об`єкту - у ІІ кварталі 2017 року, планове прийняття об`єкту в експлуатацію - у ІІ кварталі 2017 року. ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» зобов`язався передати [PERSON] квартиру по акту приймання-передачі майнових прав на квартиру протягом шести місяців з моменту прийняття об`єкту в експлуатацію. 19.05.2017 року між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги та заміни сторони у зобов`язанні до договору купівлі-продажу майновий прав на квартиру від 25.01.2017 року № 104/4/10/130 (а.с.12-13). Відповідно до п.4.1. даного договору ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» підтверджує, що станом на 19.05.2017 року отримала від [PERSON] на підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно договору купівлі-продажу майнових прав, грошові кошти в рахунок оплати по Договору купівлі-продажу прав у розмірі 240 000 грн. Звертаючись до суду із зустрічним позовом представник позивача за зустрічним позовом пояснив, що даний договір є недійсним оскільки він укладений внаслідок злочинної домовленості колишнього директора ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» [PERSON] та [PERSON] на користь останнього, оскільки квартиру було продано за значно заниженою ціною. В обґрунтування даної позиції представник позивача за зустрічним позовом надав договір про передачу функцій замовника, в якому визначена значно вища ціна виходячи з вартості кваратного метра. Так, відповідно до договору № ПФЗ 01/01 «Про передачу функцій замовника» від 11.03.2015 року, даний договір укладено між ТОВ «ЮГА-ГРУП» та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» відповідно до умов якого, ТОВ «ЮГА-ГРУП» передає ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» право на виконання функцій замовника щодо проектування та будівництва об`єкта будівництва, що розташований по [ADDRESS] , а ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» приймає за зобов`язується належним чином виконувати зазначені функції та відповідні зобов`язання на умовах, визначених цим Договором (а.с.141-150). Відповідно до умов додаткової угоди № 1 до договору № ПФЗ 01/01 «Про передачу функцій замовника» від 11.03.2015 року сторони дійшли згоди внести зміни та доповнити пунктом 3.1. виклавши його в наступній редакції - «… у разі збільшення площі більше ніж на 0,5 метри квадратних Сторона-1 доплачує Стороні-2 грошову суму коштів відповідно до суми площі на яку збільшено її частку, виходячи з ринкової ціни в 17200 грн. за один квадратний метр» (а.с.86). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Так, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що умовами договору про купівлю-продаж майнових прав на квартиру №104/4/10/130 чітко визначена ціна договору. Будь-яких змін до договору щодо зміни ціни договору сторонами не укладалося. На виконання умов договору [PERSON] повністю здійснено 100 % оплату фінансових зобов`язань за договором. Посилання представника відповідача за первісним позовом на визначення вартості квадратного метра за договором укладеним між ТОВ «ЮГА-ГРУП» та ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» є безпідставним, оскільки [PERSON] не є стороною даного договору, а вартість майнових прав визначена в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру №104/4/10/130. Що стосується визнання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру №104/4/10/130 недійсним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Для визнання правочину недійсним на підставі ст.232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. Для задоволення позовних вимог за ст.232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, представником відповідача за первісним позовом не доведено, що представник ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» [PERSON]. вступив у зловмисну домовленість із [PERSON] і діяв при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ». Укладання ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» попередніх договорів з [PERSON] та [PERSON] не впливають на визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки предметом укладання вказаних попередніх договорів є зобов`язання ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» в майбутньому укласти договір купівлі-продажу квартири, який на день розгляду справи, не був укладений. Згідно умов даний договорів розрахунок за договором повинен бути проведений в день укладання основного договору. Третя особа [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та повідомила, що оскільки основний договір з нею у строки, визначені договором, не укладено, будинок і досі не введений в експлуатацію, оплату за купівлю квартири вона не проводила, бажання оплачувати та чекати на введення будинку в експлуатацію ще кілька років не бажає, а тому на спірну квартиру не претендує. Третя особа [PERSON] , після залучення його до участі в справі не виявив бажання з`явитись до суду та, в разі порушення його прав на спірну квартиру, захисти свої права. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес, крім визначених цією частиною статті способів, іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З довідки від 03.12.2018 року, виданої [PERSON] ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», вбачається, що перед ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» за договором купівлі-продажу майнових прав № 104/10/130 на квартиру № 130 від 25.01.2017 року здійснено 100 % оплати, тобто фінансові зобов`язання виконано в повному обсязі (а.с.26). Однак зі своєї сторони відповідачем ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» не виконано умови договору та у визначені ним строки не здано в експлуатацію об`єкт - прибудову будинку з вбудованими приміщеннями, в якому розташована квартира [ADDRESS] , право власності на майнові права на яку просить визнати позивач. 16.04.2018 року [PERSON] направлена на адресу відповідача письмова вимога щодо підписання та надання [PERSON] , акту приймання-передачі майнових прав на квартиру [ADDRESS] (а.с. 21), яка залишилась без реагування. Правовідносини, які склалися між сторонами, серед іншого, регулюються Законом України "Про інвестиційну діяльність". Відповідно до ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, може здійснюватися в тому числі шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Згідно з ч.5 ст.7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону (ч. 3 ст. 331 ЦК України). За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] , та введення його в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 27 лютого 2019 року у справі №761/32696/13-ц (провадження №14-606цс18) та від 09 жовтня 2019 року у справі №761/28769/13-ц (провадження № 14-461цс19). Оскільки будівництво житлового будинку не завершено, відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань щодо строків будівництва чим порушив умови договору, що неспростовано відповідачем, права позивача підлягають захисту. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved