Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 грудня 1993 року. Під час шлюбу ними була придбана земельна ділянка за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Жовтневе, Зелений в"зд, 5/7, на якій збудований житловий будинок, який ще не введено в експлуатацію. Ринкова вартість земельної ділянки на теперішній час становить 1210500 грн. Крім того, під час шлюбу відповідач позичила 680000 грн. З цієї суми ним було повернуто 650000 грн., що підтверджується відповідними розписками. Тому просив визнати земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район, с.Жовтневе, Зелений в"їзд, 5/7 та розташоване на ній домоволодіння спільним сумісним майном подружжя, виділити йому зазначене майно та визнати за ним право власності. Позивач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, за участю його представника. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 17 грудня 1993 року відділом РАЦС Конотопського міськвиконкому Сумської області за актовим записом №763 (а.с.12). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №24362550 відповідачем у шлюбі була придбана земельна ділянка площею 0,3 га кадастровий номер 6325181001:00:006:0074, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Жовтневе, Зелений в"їзд, 5/7 (а.с.13-14). 25 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання послуг контролю за виконанням будівництва на зазначеній вище земельній ділянці, за яким [PERSON] зобов"язався здійснити контроль за здійсненням будівельних робіт, в результаті яких буде побудовено житловий будинок загальною площею 230 кв.м.; самостійно здійснювати усі необхідні дії, пов"язані з проведенням будівельних робіт без довіреності чи погодження з замовником; залучати інших осіб в необхідній кількості та відповідної кваліфікації для ведення реконструкції, у випадку залучення інших осіб несе повну відповідальність за їх дії, як за свої власні; закінчити будівельні роботи зі створення об"єкту будівництва до 27.08.2015 року; надати звіт про оцінку майна (а.с.15-17). Як вбачається зі звіту про експертну грошову оцінку №647105_25062015_FD150825_002, виконаного центром незалежної оцінки та експертизи міста Полтави 25 червня 2006 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,3 га, яка розташована за адресою: Харківська область Харківський район с.Жовтневе Зелений в"їзд, 5/7 становить 68300 грн., ринкова вартість домоволодіння, яке розташоване за адресою: Харківська область Харківський район с.Жовтневе в"їзд Зелений, 5/7 станом на 25 серпня 2016 року становить 1210500 грн. (а.с.18-44). Як вбачається з копій розписок, наданих у судовому засіданні відповідач в період з 18.03.2008 року по 05.06.2010 року позичила у [PERSON] грошові кошти загальною сумою 680000 грн., позивачем в період з 19.11.2013 року по 15.08.2015 року на погашення боргу дружини було передано [PERSON] кошти в сумі 650000 грн. Статтею 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном, як особливим об"єктом вважаються - окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов"язки. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майном, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з вимогами ст.61 СК України об"єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до вимог ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку було придбано відповідачем під час юридичного шлюбу з позивачем, то це майно є об"єктом спільної сумісної власності подружжя і належить кожному із подружжя у рівних частках, оскільки сторонами на спростування цих доводів не наведено ніяких доказів. Вартість кожної з частки спільного майна подружжя становить 639400 грн. (68300 грн. + 1210500 грн. : 2). У той же час, як встановлено у судовому засіданні встановлено, що позивачем за відповідача було виконане його грошове зобов"язання перед третьою особою. Статтями 525, 526, 625 ЦК України встановлено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами. Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до умов ст.528 ЦК України виконання зобов"язання може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов"язання не випливає обов"язок боржника виконати зобов"язання особисто. В даному випадку кредитор зобов"язаний прийняти виконання , запропоноване за боржника іншою особою. І в цьому випадку до іншої особи переходять права кредитора в зобов"язанні та застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні позивачем були виконані грошові зобов"язання відповідача перед [PERSON], який, як кредитор відповідача прийняв виконання. За таких обставин до позивача перейшли права та обов"язки кредитора у цьому зобов"язанні, а тому, суд вважає, що він має право вимагати задоволення своїх вимог по зобов"язанню шляхом визнання права власності на майно, яке є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. У той же час суд зазначає, що відповідно до вимог ст.334 ЦК України, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з часу завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно у відповідності з законом підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Як роз"яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї постанови №45 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Оскільки ані позивачем ані відповідачем у судовому засіданні не надано доказів того, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: Харківська область, Харківській район, с.Жовтневе, Зелений в"їзд, 5/7 належним чином пройшло державну реєстрацію та подружжя набуло на ньго право спільної сумісної власності, суд вважає, у відповідності з вимогами ч.3 ст.331 ЦК України визнати за позивачем право власності на будівельні матеріали, з яких збудоване зазначене домоволодіння. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial