Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

20.05.2014р. ПАТ "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк") звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.03.2008р. між ЗАТ "Альфа-Банк" (змінено найменування на ПАТ "Альфа-Банк") та [PERSON] укладено кредитний договір № 490058479, на підставі якого позичальник отримав кредит в сумі 16 316,83 дол.США. Позичальник кредит не повернув, в результаті чого станом на 15.04.2014р. утворилась заборгованість за кредитом в сумі 15 363,41 дол.США, що за курсом НБУ на 15.04.2014р. складає 190 284,45 грн., за відсотками - 7 530,89 дол.США (еквівалентно - 93 274,30 грн.). Крім того, у зв'язку із порушенням зобов'язань зі сплати кредиту, нараховано пеню в сумі 292 924,79 дол.США (еквівалентно 3 628 037,85 грн.), сума якої, з урахуванням строків позовної давності, встановлених ст. 266, ч, 2 ст. 258 ЦК України, становить 83 793,14 дол.США, що еквівалентно станом на 15.04.2014р. 1 037 825грн.05коп. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 12.03.2008р. з [PERSON] (відповідач) укладено договір поруки № 490058479-П, за умовами якого вона солідарно з [PERSON] відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й позичальник - за зобов'язаннями, які виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Поручителю направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка залишається не виконаною. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 554, 624, 625 ЦК України, банк просив позов задовольнити. Представник позивача - Черкавський Ю.С. (діє на підставі довіреності від 10.07.2013р. - а.с. № 38) в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним. Суду надав заяву від 29.01.2015р., в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. № 50). Відповідачка та третя особа в судові засідання, призначені на 17.09.2014р., 16.10.2014р., 25.10.2014р., 24.12.2014р. та 10.02.2015р. не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 32, 34). Згідно відміток на конвертах, що повернулися з адреси відповідачки та третьої особи до суду, вони неодноразово не вручені у зв'язку із "закінченням терміну зберігання", у зв'язку з чим було розміщено оголошення у газеті на судове засідання на 10.02.2015р. (а.с. № 39-40, 46-47, 57, 63, 65-67). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Розгляд справи відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із вимогами ст. 553 - 554 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вищим судом відзначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Разом із тим, пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Пунктом 9 даної Постанови визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Таким чином, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, що передбачає право кредитора пред'явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох. Кредитор, скориставшись своїм правом, обрав спосіб захисту шляхом пред'явлення позову до поручителя, що відповідає вимогам закону і укладеного договору поруки, умови якого передбачають солідарну відповідальність позичальника і поручителя. Як встановлено судом, 12.03.2008р. між ЗАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 490058479 (а.с. № 5), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 16 316,83 дол.США на придбання транспортного засобу, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника про отримання коштів та підписаними позичальником заявами на переказ готівки на адресу автосалону ТОВ "СІ Ей Автомотів" (а.с. № 10, 25). Відповідно до умов п. 3 кредитного договору позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту (а.с. № 8, 9). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В порушення умов кредитного договору, позичальник [PERSON] зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.04.2014р. утворилася заборгованість в загальному розмірі 1 321 383 грн. 80коп., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 15 363,41 дол.США (що за курсом НБУ на 15.04.2014р. складає 190 284,45 грн.), заборгованості за відсотками - 7 530,89 дол.США (що за курсом НБУ станом на 15.04.2014р. складає 93 274,30 грн.), а також за порушення строків погашення заборгованості нарахована пеня в сумі 292 924,79 дол. США (що за курсом НБУ станом на 15.04.2014р. складає 3 628 037,85 грн.), сума якої, з урахуванням строків позовної давності, встановлених ст. 266, ч, 2 ст. 258 ЦК України, становить 83 793,14 дол.США (що за курсом НБУ станом на 15.04.2014р. складає 1 037 825 , 05 грн.), яку банком і заявлено до стягнення. Сума заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. № 24). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору, банком з [PERSON] укладено договір поруки № 490058479-П (а.с. № 11 - 14), за умовами ст.ст. 2, 3 якого відповідачка, як поручитель поручилася за виконання боржника обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Поручитель та боржник відповідають перед банком за порушення обов'язків за кредитним договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. У разі невиконання чи неналежного виконання боржником та поручителем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту. Позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту від 29.04.2014р. (а.с. № 26 - 28), яка на даний час не виконана. При розгляді судом справи враховано те, що строк пред'явлення вимоги до поручителя, встановлений ст. 559 ЦК України не сплинув, оскільки в кредитному договорі та договорі поруки зазначено дата остаточного повернення кредиту - 12.03.2014р. (а.с. № 5-7, 11). При розгляді цієї справи судом враховані і правові позиції щодо строків пред'явлення вимог до поручителя, які були висловлені в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. при розгляді цивільної справи № 6-125цс14, а також в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. при розгляді цивільної справи № 6-53цс14. За таких обставин, заборгованість за кредитним договорам, яка виникла станом на 15.04.014р. підлягає стягненню з відповідачки - поручителя на користь банку в доларах США у перерахунку за офіційним курсом НБУ станом на 15.04.2014р. (в межах заявлених позовних вимог). При цьому, судом враховане те, що представник позивача в заяві від 29.01.2015р. підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не наполягаючи на перерахуванні суми заборгованості по курсу НБУ станом на день вирішення справи в суді (а.с. № 68). Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 654 грн., що підтверджується платіжним дорученням ( а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved