Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 березня 2018 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до\~суду з\~позовом до[PERSON], про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.10.2012 року відповідачем було отримано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У звязку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26.02.2018 року має заборгованість в загальному розмірі 12399 грн. 46 коп. \~ \~ \~ \~Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні відсутній, в позовній заяві зазначив, що не заперечує справу розглянути за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надала заяву згідно з якою позовні вимоги не визнає в частині стягнення пені та штрафів, просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог банку. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 23.10.2012 року відповідач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" із письмовою заявою про оформлення кредиту, за змістом якої погодилась з тим, що ця її заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась і була згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді. Відповідач зобов`язалась їх виконувати та ознайомлюватись зі внесеними змінами на офіційному сайті позивача. Заява засвідчена підписами\~\~\~\~уповноваженої особи\~\~\~\~ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. На підставі вказаного позивач надав відповідачу платіжну картку кредитка «універсальна» та кредит у розмірі 4000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.9). Нарахована позивачем заборгованість відповідача за вказаним Договором станом на 26.02.2018 року становить 12399,462 грн., що складається із заборгованості: по відсотках за користування кредитом 6839,43 грн.; заборгованості за пеню в розмірі 4809,23 грн, а також штрафи 500 грн. - фіксована частина, 566,64 грн. - процентна складова (а.с. 8). 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 18.10.2018 року позивач звернулась до суду з заявою про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15). Умови та правила надання банківських послуг, де пунктом 1.1.7.31 вказано, що строк позовної давності щодо вимог банку складає 50 років, не містять підпису відповідача. З огляду на це відсутні підстави вважати що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності. В своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з розрахунку позивача, останнім не пропущений строк позовної давності, а згідно витребуваних судом доказів строк дії картки відповідачки становить до липня 2019 року, а останній платіж позивачем здійснений 23.08.2017 року у сумі 226,35 грн. (а.с.8). Отже, заборгованість по процентам та штрафам не спростовані відповідачем та підлягає стягненню з останньої на користь банку. \~ \~ \~ \~Разом із тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення на користь позивача пені. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 4809, 23 грн не підлягає задоволенню з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, отже, заявлені банком в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Вказане відповідає правовій позиції, що висловлена ВСУ 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже на підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7906,07\~грн, заборгованості,\~яка складається\~з:\~6839,43 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 566,64 грн. штраф (процентна складова), а в решті позовних вимог необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial