Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа Відділ опіки та піклування по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 08 липня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON], яка на даний час проживає разом із позивачем. Шлюб між сторонами розірвано. Починаючи з червня 2015 року відповідач покинув сім'ю та весь цей час [PERSON] життям дитини не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні, матеріально її не забезпечує. Таким чином, враховуючи те, що відповідач [PERSON] участь у вихованні дитини не приймає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи Відділу опіки та піклування по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради Панченко І.О. подав суду заяву про проведення судового засідання у відсутність представника відділу, просить вирішити справу на розсуд суду. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2015 року по справі № 335/6815/15-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] в місті Запоріжжі народилася [PERSON], матір'ю якої записана [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до довідки Міського комунального підприємства „Основаніє" від 30 березня 2016 року № 4653, позивач [PERSON] та малолітня [PERSON], [INFO], проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається із рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з 15 липня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вбачається, що станом на 01 березня 2016 року [PERSON] має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], станом на 01 березня 2016 року у розмірі 6 012 грн. 90 коп. Відповідно до характеристики ЗОШ № 31 м. Запоріжжя, [PERSON] зарекомендувала себе як відповідальна учениця, багато читає та рисує, правила поведінки виконує свідомо. Вихованням дитини займається мати - [PERSON] Батько дитини, [PERSON] вихованням доньки не займається, до школи дитину не приводив, батьківські збори не відвідував, життям дитини не цікавився. Згідно акту Міського комунального підприємства „Основаніє" від 30 березня 2016 року, комісією встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з червня 2015 року по теперішній час. Відповідно до листа Управління з питань охорони здоров'я Запорізької міської ради Комунального закладу „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10", [PERSON], [INFO], спостерігається у КЗ „ЦПМСД № 10", амбулаторія № 8. Станом здоров'я дитини займається виключно мати, батько дитини на прийом у поліклініку не з'являвся, станом здоров'я не цікавився, з адміністрацією закладу не спілкувався. Як вбачається з висновку районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради від 13 травня 2016 року № 01-10/1111, районна адміністрація по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO]. Підстави для не прийняття зазначеного висновку до уваги при розгляді вказаної справи, відсутні. У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бутипозбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягенння нею повнолітння. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 16 своєї постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні та поновлення батьківських прав" (з наступними доповненнями та змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішньго світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Звідси виходить, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, можливо лише при повному, всебічному та об'єктивному з'ясування всіх обставин, оскільки позбавлення таких прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] тривалий час зв'язок з донькою не підтримує, її здоров'ям та умовами виховання, розвитком доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання обов'язків по її вихованню, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, з огляду на викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved