Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смерті 09.08.2011 року зроблено актовий запис за № 1254. Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Зокрема, до спадкової маси увійшла земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 0710100000:42:011:0074, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року № 12/43 "Про передачу громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] безоплатно у спільну часткову власність та надання в користування на умовах оренди земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] Згідно рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року частка спадкодавця у спільній частковій власності становить 1/3 від загального розміру земельної ділянки. Аналогічні розміри часток земельної ділянки отримали позивач та підповідач. На підставі рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року, 02.12.2011 року позивач та відповідач отримали державні акти на право власності на земельну ділянку. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 306525 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та право постійного користування землею за № 07102001000726 на ім'я померлого [PERSON] був виданий вже після його смерті, що виключає державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивач вважає, що його батько [PERSON] за свого життя набув право власності на 1/3 земельної ділянки та лише з поважних причин, якою стала його смерть не зміг зареєструвати за собою це право, а отже його частка підлягає поділу між спадкоємцями за першої черги в рівних долях. Проте, такому поділу перешкоджає відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого права власності спадкодавця на земельну ділянку та дії відповідача, які полягають у не бажанні останньої оформити право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, просить суд, визнати за ним право власності на 1/6 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в судове засідання подав заяви про слухання справи у його відсутності, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися, по наявним матеріалам справи. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], про що в Книзі реєстрації смерті 09.08.2011 року зроблено актовий запис за № 1254 (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина за законом. Зокрема, до спадкової маси увійшла земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер № 0710100000:42:011:0074, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року № 12/43 "Про передачу громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] безоплатно у спільну часткову власність та надання в користування на умовах оренди земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] Згідно рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року частка спадкодавця у спільній частковій власності становить 1/3 від загального розміру земельної ділянки. Аналогічні розміри часток земельної ділянки отримали позивач та відповідач. На підставі рішення Луцької міської ради від 20.07.2011 року 02.12.2011 року позивач та відповідач отримали державні акти на право власності на земельну ділянку. Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 306525 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та право постійного користування землею за № 07102001000726 на ім'я спадкодавця [PERSON] був виданий вже після його смерті, що виключає державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцької міської ради від 20.07.2011 року № 12/43, померлому [PERSON] передана 1/3 частка у праві спільної часткової власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер 0710100000:42:011:0074. Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав власності на земельні ділянки проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Крім рішення про надання у власність спадкодавця земельної ділянки, в матеріалах справи наявний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 306525 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та право постійного користування землею за № 07102001000726 на ім'я спадкодавця. Таким чином, є підстави вважати, що набуттю спадкодавцем права власності на частину земельної ділянки перешкодила об'єктивна та поважна причина, якою була його смерть, що не виключає переходу права власності на цю частину земельної ділянки до його спадкоємців. Аналогічний висновок міститься у абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав". Зокрема у ньому зазначено наступне, якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Батьки та дружина спадкодавця на час відкриття спадщини є померлими, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про смерть батьків та дружини спадкодавця та містяться в матеріалах справи.

Outcome: approved