Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] 26 січня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" про захист прав споживача, розірвання договору і стягнення матеріальних збитків. Позивач в своїх позовних вимогах, а його представник в ході судового засідання посилалися на те, що позивачка 10 січня 2015 року звернулася до відповідача з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру і в цей день між сторонами було укладено договір № 286689 на туристичне обслуговування, після чого позивачка замовила туристичні послуги відповідно до додатку до договору; на виконання умов цього договору позивачка сплатила відповідачу 65254 грн. 27 коп., про що було оформлено рахунок і є квитанція. Але 16 січня 2015 року відповідач повідомив всіх своїх клієнтів скасування всіх своїх турів, починаючи з 17 січня 2015 року. 20 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з питанням повернення їй сплачених вищезазначених коштів, але отримала відмову, звернулася з письмовою заявою про розірвання договору на туристичне обслуговування і знову відмова. На претензію позивача відповідач відповів відмовою, до цього часу гроші позивачці відповідач так і не повернув, нічого зроблено не було. Позивач вважає, що їй завдана матеріальна шкода, вона понесла збитки, а законом передбачені і штрафні санкції за невиконання умов договору. Наступні звернення до відповідача з питанням усунення вказаного (повернення коштів) також ні до чого не призвели, відповідач в цьому відмовив, на його неодноразові звернення до відповідача з питанням виплати коштів відповідач свої зобов'язання не виконав. Позивачу завдані збитки. Просили захистити права позивача як споживача, розірвати укладений договір і стягнути з відповідача сплачені позивачем по договору кошти, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вказаним, на думку суду, погодилися з позовом і не заперечували проти розгляду справи без них. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідачів відповідно до ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] 10 січня 2015 року звернулася до відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру і в цей день між цими сторонами було укладено договір № 286689 на туристичне обслуговування, після чого позивачка замовила туристичні послуги у відповідача відповідно до додатку № 1 до договору; на виконання умов цього договору позивачка сплатила відповідачу 65254 грн. 27 коп., про що було оформлено рахунок і є квитанція. Але 16 січня 2015 року відповідач шляхом розміщення на сайті товариства інформації повідомив всіх своїх клієнтів скасування всіх своїх турів, починаючи з 17 січня 2015 року. 20 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" з питанням повернення їй сплачених вищезазначених коштів, але отримала відмову, звернулася з письмовою заявою про розірвання договору на туристичне обслуговування і знову відмова, вказані звернення були письмовими і документальне підтвердження. На претензію позивача відповідач відповів відмовою, до цього часу гроші позивачці відповідач так і не повернув, нічого зроблено не було. Позивач вважає, що їй завдана матеріальна шкода, вона понесла збитки. Наступні звернення до відповідача з питанням усунення вказаного (повернення коштів) також ні до чого не призвели, відповідач в цьому відмовив, на його неодноразові звернення до відповідача з питанням виплати коштів відповідач свої зобов'язання не виконав. Виник спір, який в добровільному порядку не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: " 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…". Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Судом встановлено, що дійсно дійсно позивач [PERSON] 10 січня 2015 року звернулася до відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" з метою придбання туристичних послуг з організації проведення туристичного туру і в цей день між цими сторонами було укладено договір № 286689 на туристичне обслуговування, після чого позивачка замовила туристичні послуги у відповідача відповідно до додатку № 1 до договору; на виконання умов цього договору позивачка сплатила відповідачу 65254 грн. 27 коп., про що було оформлено рахунок і є квитанція. 16 січня 2015 року відповідач шляхом розміщення на сайті товариства інформації повідомив всіх своїх клієнтів скасування всіх своїх турів, починаючи з 17 січня 2015 року. 20 січня 2015 року позивачка звернулася до відповідача ТОВ "Ньюз Тревел" з питанням повернення їй сплачених вищезазначених коштів, але отримала відмову, звернулася з письмовою заявою про розірвання договору на туристичне обслуговування і знову відмова, вказані звернення були письмовими і документальне підтвердження. На претензію позивача відповідач відповів відмовою, до цього часу гроші позивачці відповідач так і не повернув, нічого зроблено не було. Позивач вважає, що їй завдана матеріальна шкода, вона понесла збитки. Наступні звернення до відповідача з питанням усунення вказаного (повернення коштів) також ні до чого не призвели, відповідач в цьому відмовив, на його неодноразові звернення до відповідача з питанням виплати коштів відповідач свої зобов'язання не виконав. Грошові кошти передані позивачкою відповідачці сплачувалися і якості виконання зобов'язань за договором, а отже вона має право на повернення свого майна (коштів), що незаконно перебувають у володінні відповідачки. На даний момент відповідачка не повернула позивачці сплачені нею кошти. А оскільки замовлення на туристичну подорож замовлялося для задоволення особистих потреб, тому позивачка є споживачем відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно де звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. ст. 525, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. В підтвердженням договірних відносин між сторонами є договір від 10 січня 2015 року і квитанція про сплату коштів. Однак, не заважаючи на вищезазначені обставини, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором послугу не надав, грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість в розмірі 65254 грн. 27 коп., яка до цього часу непогашена. Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України "Про захист прав споживачів" та Законом України "Про туризм". Згідно зі ст. 5 Закону України "Про туризм" виключною діяльністю туроператора с організація туристичного продукту, та забезпечення створення туристичного продукту, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг. Тобто туроператор здійснює діяльність по організації туристичних послуг, замовлених турагентом, а саме: перевезення, розміщення, трансфер тощо. Суб'єкт туристичної діяльності, який організовує туристичні послуги, також зобов'язаний забезпечити страхування туристів. Згідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі. Також, слід звернути увагу на те, що в порушення вимог п. 8 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів" де передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Пунктами 13, 19 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" також визначено, що належна якість роботи або послуги - властивість роботи або послуги, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно - правових актах і нормативних документах. Слід зазначити, що застосування стандартів чи їх окремих положень є обов'язковим для суб'єктів господарювання, якщо на стандарт є посилання в нормативно-правових актах. Як вже зазначалося, пунктами 13, 19 ст. 1 Закону визначено, що належна якість роботи або послуги це також властивість роботи або послуги, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії роботи або послуги у нормативно-правових актах і нормативних документах. Таким чином, пункт 13 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо належної якості роботи або послуги слід розуміти, як властивість роботи або послуги, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії роботи або послуги у законах України або нормативно-правових актах, прийнятих Кабінетом Міністрів України, і стандартах. При таких обставинах суд вважає, що вимоги про захист прав споживача та відшкодування шкоди, збитків є обґрунтованими. Статтею 1166 ЦК України встановлено право особи на відшкодування у повному обсязі майнової шкоди, завданої неправомірними діями особистому немайновому праву. Цією ж статтею на особу, яка завдала шкоди покладено обов'язок відшкодувати її у повному обсязі. В судовому засіданні знайшли своє об'єктивне підтвердження неправомірні дії відповідача стосовно позивача та завдання цими діями шкоди правам позивача, а тому на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати її у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно відповідача по неправомірності своїх дій чи не виконання умов договору, а відповідач цього не довів, відповідач діяв не у відповідності до законів та взятих зобов'язань, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов'язань є припущенням. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача, пов'язаними з неналежним виконанням взятих на себе обов'язків віідповідачу було завдано ушкодження здоров'я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Не може суд прийняти до уваги можливу позицію відповідача стосовно не визнання позовних вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і розірвати укладений між [PERSON] та ТОВ "Ньюз тревел" договір на туристичне обслуговування № 286689 від 10 січня 2015 року, стягнути з ТОВ "Ньюз Тревел" на користь [PERSON] матеріальні збитки в сумі 65254 грн. 27 коп., а також стягнути з ТОВ "Ньюз Тревел" на користь держави судовий збір в сумі 652 грн. 54 коп. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про захист прав споживача, розірвання договору і стягнення збитків ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved