Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Так, свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду за № 495/10479/13-ц. 21 лютого 2015 року проведена державна реєстрація нерухомого майна, а саме вищевказаного будинку. Згідно домової книги для реєстрації громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] у даному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , 2008 року народження; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , однак [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщені з 2013 року. [PERSON] дружина його сина [PERSON] , який [INFO] помер. Після смерті чоловіка відповідач в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача підтверджують письмові пояснення свідків, актом\~ "ЖЕО-1". Перешкод у користуванні житлом ані ним або іншими членами сім"ї не чиниться. Він є особою з інвалідністю, вимушений як власник житла звернутися з позовом до суду, оскільки відповідач створює перешкоду у здійснені права користування і розпорядження майном. 09 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду\~ провадження по вказаній справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 11 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач\~ в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлялася належним чином, також і через оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалою від 11 лютого 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду за № 495/10479/13-ц. 21 лютого 2015 року проведена державна реєстрація нерухомого майна, а саме вищевказаного будинку. /л.с. 12-18/ Згідно домової книги для реєстрації громадян, що мешкають в будинку [ADDRESS] у даному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , 2008 року народження; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . /л.с. 19-22/ Як вказує позивач у своїх позовних вимогах [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщені з 2013 року. [PERSON] дружина його сина [PERSON] , який [INFO] помер. Після смерті чоловіка відповідач в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Факт відсутності за місцем реєстрації відповідача підтверджують письмові пояснення свідків, актом\~ "ЖЕО-1". Перешкод у користуванні житлом ані ним або іншими членами сім"ї не чиниться. Він є особою з інвалідністю, вимушений як власник житла звернутися з позовом до суду, оскільки відповідач створює перешкоду у здійснені права користування і розпорядження майном. Згідно акту обстеження, складеного КП "ЖЕО №1" від 20 січня 2020 року, зі слів сусідів [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2014 року.\~ Вказаний акт підписаний сусідами [PERSON] та [PERSON] , підписи яких підтверджує паспортист КП "ЖЕО-1". Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї\~ такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом\~ ч. 1\~ ст. 71 ЖК України,\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не\~ проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців\~ та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження матеріально- побутових умов проживання, з якого можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає в ньому з 2014 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратила інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову, згідно вимог чинного законодавства, оскільки є інвалідом 2 групи довічно, що підтверджується посвідченням серії ААІ № 004421,\~ то його стягнення підлягає з відповідача у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved