Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

03 вересня 2018 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що її чоловік [PERSON] працював прохідником в ПАТ «Кривбасзалізрудком». [INFO], близько о 11годин 30 хвилин, під час виконання своїх трудових обов`язків в штреку скреперування у осях 95-92 гор. 1347м. дільниці №4 Шахти «Тернівська» Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер. Відповідно до матеріалів розслідування, зокрема акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» від 14 березня 2018 року. Відповідно до п. 10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок на виробництві, під час якого загинув [PERSON] стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадових осіб Відповідача. Внаслідок смерті чоловіка Позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила свого чоловіка, батька їх дітей, якого вони сильно любили та поважали. Звістка про смерть чоловіка завдала Позивачу глибоких моральних та душевних страждань, оскільки за життя чоловіка, він був для позивача не тільки чоловіком, а й другом, опорою та годувальником сім`ї. Фундаментом відносин Позивача з загиблим чоловіком були любов, взаєморозуміння і повага один до одного. Дізнавшись про смерть чоловіка, вона, зазнала сильне емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Після загибелі чоловіка, нормальні життєві зв`язки були знищенні, вона постійно відчуває почуття туги та самітності і до теперішнього часу не може оговтатись від осягнутого її лиха, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про чоловіка постійно переслідують її та їх дітей. Просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві у розмірі 319088,00 грн. 10 жовтня 2018 року представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" Коломоєць О.Г. надала суду відзив, в якому зазначала, що [PERSON] допустив порушення вимог законодавства з охорони праці. Крім того, відповідач вважає, що розрахунок ціни позову завищений та зроблений за умови, що [PERSON] вийде на пенсію у віці 60 років.Проте, враховуючи професію загиблого він вйшовби на пенсію у віці 50 років. Станом на день загибелі його стаж роботи за професією складав 17 років 2 місяці, тобто до пенсії йому залишалось 2 роки 8 місяців. Тому, представник відповідача позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти відшкодування моральної шкоди на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданою смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 15 000,00 грн., з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовільнити, з підстав, що вказані в позові. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" Коломоєць О.Г. проти позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на підстави, що зазначенні в запереченнях проти позову, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . [PERSON] працював на підприємстві відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки серія [NUMBER] , та не заперечується сторонами. [INFO], близько о 11 годин 30 хвилин, під час виконання трудових обов`язків в штреку скреперування у осях 95-92 гор. 1347м. дільниці №4 Шахти «Тернівська» Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] загинув на виробництві, що підтверджується Актом Н-5 від 14.03.2018 року та Актом Н-1 № 6-21 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 14.03.2018 року. Причиною смерті [PERSON] , згідно довідки про причину смерті № 192 від 26.01.2018 року, стало травма голови та грудної клітини несумісні з життям. Згідно акту про нещасний випадок № 6-21, встановлюється, що [INFO] в ІІ зміну, після демонтажу рудстійок, [PERSON] з [PERSON] почали переносити їх в орт скреперування 93 осі гор. 1347м. Близько 11 години 30 хвилин під час спроби підняти чергову рудстійку, яка лежала на підошві штрека скреперування у осях 95-92 гор. 1347м, з північної сторони сполучення штрека скреперування у осях 95-92 гор. 1347м з ортом скреперування 94 осі гор. 1347м із-за кріплення випав кусок породи, яким вдарило [PERSON] по голові та тулубу, від чого він впав на рудстійку. Згідно зазначеного акту основною причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутньою причиною є невиконання посадових обов`язків. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: [PERSON] - прохідник дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не подбав про особисту безпеку і здоров`я та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки; [PERSON] - кріпильник дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не подбав про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання робіт та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки; [PERSON] - майстер гірничий дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не проконтролював додержання робітниками правил і норм з охорони праці. В наслідок смерті на виробництві [PERSON], позивачу, дружині загиблого, завдана моральна шкода, яка, як зазначає позивач, полягає в наступному: позивач втратила свого чоловіка, якого сильно любила та який був для позивача не тільки чоловіком, а й другом, опорою та годувальником сім`ї. Фундаментом відносин Позивача з загиблим чоловіком були любов, взаєморозуміння і повага один до одного Позивач, зазнала емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Позивач та їхспільні з чоловіком діти до теперішнього часу так і не змогли оговтатись від утрати, досі перебувають у напруженому психічному стані, адже думки про чоловіка та батька постійно переслідують їх. Горе дружини та дітей не оцінене. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже суд вважає, що факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з ст. 6 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» (в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року № 229-IV) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливими. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Представником відповідача для доведення факту, що нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом стався внаслідок непереборної сили або з умислу грубої необережності потерпілого [PERSON] , як вбачається з акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, винні особи які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є як сам потерпілий так і інші особи, один з яких є посадовою особою. Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, підлягають частковому задоволенню. Беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, враховуючи принципи розумності і справедливості, враховуючи наявність вини самого [PERSON] у настанні нещасного випадку, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої [PERSON] моральної шкоди є сума в розмірі 90000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до ст.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial