Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказала, що 19.11.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. 29.06.2015 року відповідач розірвав шлюб між ними, без її відома. Відповідач з 2014 року проживає окремо, в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. З 2014 року добровільно не сплачує аліменти. Жодного разу з 2014 року відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково донька ходить до дошкільного навчального закладу з задоволенням. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Вона з донькою проживає разом з її батьками [PERSON] та [PERSON] у їх будинку, створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дитини. Рішенням засідання комісії з захисту прав дитини при Олександрівській РДА від 06.12.2016 року встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним, створені належні умови для проживання і встановлено за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Відповідач ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Крім того, вже більше двох років не виходить на зв'язок і вона не має можливості вивезти дитину за кордон для оздоровлення. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2017 року (а.с.20) позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2017 року (а.с.25) відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2017 року (а.с.40-41) призначено судове засідання та направлено окреме доручення Компетентному Суду Російської Федерації про вручення відповідачеві судових документів, про його допит в якості відповідача та здійснення певних дій і зупинено провадження по справі до отримання відповіді на судове доручення. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 14.07.2017 року (а.с.54) відновлено провадження у справі в зв'язку з звільненням судді [PERSON], у провадженні якої попередньо перебувала справа; прийнято справу суддею Отян О.В. до свого провадження та зупинено провадження по справі до отримання відповіді на судове доручення. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2018 року (а.с.68) відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду для вирішення питання повторного оформлення судового доручення. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2018 року (а.с.80-81) призначено судове засідання та направлено окреме доручення Компетентному Суду Російської Федерації про вручення відповідачеві судових документів, про його допит в якості відповідача та здійснення певних дій і зупинено провадження по справі до отримання відповіді на судове доручення. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2018 року (а.с.124) поновлено провадження у справі, продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року (а.с.159) витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 2015 року по 2018 рік громадянином Російської Федерації [PERSON] Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2018 року (а.с.163-164) витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України у період з 2013 року по 2014 рік громадянином Російської Федерації [PERSON] Згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.10.2018 року (а.с.175-176) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; зобов'язано орган опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Відповідач, допитаний за місцем проживання, позовні вимоги позивача не визнав. Вказав, що [PERSON] була вивезена з Російської Федерації нелегально її матір'ю [PERSON], без його письмової згоди, до всього дитина є громадянкою Російської Федерації, що зазначено в свідоцтві про народження. Участі у вихованні дитини прийняти не може, так як протягом всього часу, який вона знаходиться на території України , він не отримував координат про її місце знаходження, а самостійно поїхати на територію даної країни не має можливості в зв'язку з політичною ситуацією, що склалася. [PERSON] перешкоджає їх спілкуванню. Дані про місце роботи та розмір заробітної плати надати не може так як вказані відомості будуть направлені в іншу країну, що не в інтересах його працедавця. Додатково просив встановити законність перебування громадянки Російської Федерації [PERSON] на території іншої країни без документальної згоди батька [PERSON] Участі в судовому засіданні прийняти не бачить можливим в зв'язку з політичною ситуацією на території України. Не заявляє клопотання про розгляд справи за його участі ( присутності) . Характеристику з місця роботи та місця проживання надавати в суд відмовляється. В підтвердження надав свої письмові пояснення (а.с.95-96, 106). Позивачем було подано відповідь на відзив відповідача, в якому вона вказала, що викладені відповідачем обставини не відповідають істинному положенню речей . Вона не вивозила нелегально дитину в 2015 році. Відповідач знає, де проживає вона та дитина , що підтверджується його показаннями в контрольному акті обстеження. Відповідач не бажає брати участь у вихованні доньки [PERSON] і не бажає її знати і ось чому. 17.08.2013 року вона разом з донькою, відповідачем і його рідними - братом, його матір'ю і батьком приїхали на автомобілі з м. Краснодару Російської Федерації в сел. Олександрівку Кіровоградської області погостювати у її батьків. 24.08.2013 року вони хрестили дитину, і їм було видано свідоцтво про хрещення дитини, де хрещеним батьком вказаний брат відповідача [PERSON]. Після цього, відповідач разом зі своєю сім'єю, приблизно через день, сіли в автомобіль і поїхали, хоча вони з [PERSON] хотіли побути у її батьків дві неділі, оскільки у відповідача була відпустка. При цьому, [PERSON] сказав їй, що він їде назавжди і ні вона ні її дитина йому не потрібні. У нього вже є інша дівчина, з котрою він хоче одружитись. Що в подальшому і зробив. При цьому вона не знає, як це йому вдалося, відповідач розлучився з нею через суд, хоча вона нікого представляти її інтереси не уповноважувала. А після його від'їзду вона неодноразово йому дзвонила через скайп, просила приїхати забрати її з дитиною, або хоча б переслати її речі, оскільки вони приїхали влітку на дві неділі і багато речей не брали. Вдома у відповідача залишилися всі її та дитини речі. Залишилося багато побутової техніки, котру давали їй її батьки. [PERSON] їй відповів, що її речі та речі доньки уже давно на смітнику, а побутова техніка вся його, оскільки знаходиться у нього в хаті. Вона просила його допомогти їй з донькою, щоб вислав грошей на життя, на харчування. Він відповів, що не збирається її і доньку утримувати і грошей або яких-небудь речей давати не буде, хай її утримують її батьки, що вони і робили, оскільки донька часто хворіла, вона на роботу вийти не могла, держава їй також нічого не платила на протязі 4-х років. Після цього, приблизно через пів року після свого від'їзду з смт.Олександрівки він її заблокував і вона зв'язку більше з ним не мала. Все це підтверджує, що відповідач більше 5 років свою доньку не виховує, матеріальної допомоги не надає і не бажає цього робити. Крім того, її донька є громадянкою України, що підтверджено довідкою про реєстрацію особи громадянином України. Показання відповідача в протоколі судового засідання і в контрольному акті обстеження різні, що підтверджує його неправдивість, не підтверджує його бажання брати участь у вихованні доньки, а навпаки, хоче ускладнити її і доньки життя. Не знає, як зараз у відповідача налагоджений побут, але при житті з нею [PERSON] дуже часто зловживав спиртними напоями. Відповідач на даний час має позовну заяву, де вказана її адреса, він працює, але не збирається допомагати доньці матеріально, для цього і тримає в таємниці розмір своєї зарплати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що 19.11.2011 року вона одружилася з відповідачем. Після одруження переїхали проживати до [ADDRESS]. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. 17.08.2013 року, під час відпустки відповідача, вона, разом з відповідачем, донькою, батьками відповідача [PERSON] та [PERSON], його братом [PERSON], на власному автомобілі, приїхали на Україну в смт. Олександрівку, до її батьків з метою хрещення доньки. Чоловік наполіг на тому, щоб дитину охрестили на Україні в с. Бірки. 24.08.2013 року вони похрестили доньку. Через декілька днів, мати відповідача сказала збиратися додому і він разом з батьками почав збирати речі, при цьому нічого не пояснюючи. Вона підійшла до відповідача ,щоб вияснити причини такої поведінки, оскільки вони планували залишитися у батьків до закінчення відпустки, в нього тут залишається сім'я. Відповідач повідомив, що мати в нього одна, і що він не збирається забирати її разом з дитиною та їде один, вони йому не потрібні. У неї склалася така думка, що відповідач з його родиною планували вже тоді залишити її з дитиною у батьків. Її батьки придбали багато побутової техніки (телевізор, техніку на кухню, пилосос та ін.), винаймали мікроавтобус та привезли до Росії, де вона проживала разом з відповідачем, що залишилося там. Ремонти в квартирі робилися за весільні кошти, які їм подарували на весіллі, що відбулося за кошти батьків у смт. Олександрівка. Після від'їзду відповідача телефонувала йому по скайпу, просила приїхати за нею з донькою, але він відмовився. Вона просила повернути речі, на що відповідач повідомив, що вони вже давно на смітнику, а техніка, яка знаходилася в будинку - належить йому. Вона також просила повернути їй документи (атестат та диплом про освіту), але відповідач відмовився. Дитині потрібно було проводити щеплення, а тому вона просила відповідача піти в лікарню та зробити виписку про проведені щеплення та направити їй, однак він відмовився. В подальшому, взагалі по скайпу заблокував її, в соціальній мережі, на телефонні дзвінки не відповідав. Згодом, від куми його батьків [PERSON] довідалася, що відповідач одружується з іншою дівчиною. Так як вони одружувалися в м. Кам'янка, вона поїхала туди з метою підтвердження одруження. Перевіривши базу даних, їй повідомили, що відповідач одружився. Вона звернулася до Олександрівського відділу ДРАЦС, було направлено запит до Російської Федерації, звідки надійшло рішення суду від 2015 року про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, при цьому за її участі. По факту, на той час її в м.Краснодар не було. Відповідач жодного разу про дитину не цікавився , не допомагав нічим, не приїздив. Аліменти з відповідача не стягувала. На час їх спільного проживання відповідач працював, але його дохід був низький, їм допомагали її батьки. Донька є громадянкою України з моменту народження. З 2013 року вона не виїздила з України. Підставами позбавлення відповідача батьківських прав є те, що він з 2013 року не спілкується з донькою, не цікавиться її життям та станом здоров'я, не надає матеріальної допомоги. Дитина про батька не запитує, його не пам'ятає. Кума батьків відповідача [PERSON] проживає в м. Краснодар, два-три рази після його від'їзду приїздила до смт. Олександрівка, при перетині кордону труднощів у неї не виникало . Вона повідомляла, що сім'я відповідача не бажає вести розмову на тему неї та її доньки. Позивач продовжує проживати з донькою у своїх батьків і відповідачу відоме її місце проживання. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала. Пояснила, що позивач звернулася до них в 2016 році. Питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав було розглянуто на засіданні комісії. Зазвичай рішення орган опіки та піклування надає за місцем проживання відповідача. Однак, з батьком дитини в них не було жодної можливості зустрітися. А тому, було винесено рішення за його відсутності. При вивченні питання було опитано батьків позивача, сусідів, проведено акт обстеження умов проживання. З вказаного було встановлено, що позивач проживає разом з дитиною, яка забезпечена всім необхідним,мають місце гарні умови проживання дитини. Батька по факту не було. Тому , вважали за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Вихованням дитини займається мати. До садочку дитину влаштовувала та водить мати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з сватами [PERSON] та [PERSON] вони познайомилися років 20 тому через спільних друзів [PERSON], до яких вони приїздили в гості з м. Краснодар. Донька [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] проживала через 3-4 будинки від них та донька [PERSON] приїздила до неї щоліта разом з [PERSON]. [PERSON] є хрещеною матір'ю сина [PERSON] - [PERSON]. Частіше [PERSON] приїздили разом з старшим сином - [PERSON], відповідачем по справі. Так позивач та відповідач познайомилися, гралися на одній вулиці. Коли вони стали старшими, переписувалася в соціальних мережах .Згодом повідомили їм про свій намір взяти шлюб. Весілля відбулося 19 листопада 2011 року. Весілля планували оплачувати спільно, але коли почали розраховуватися за весілля, сваха повідомила, що вона зробила весілля тут доньці, а вони вже будуть робити весілля своєму синові в Краснодарі. Після весілля свати поїхали поїздом. Позивач та відповідач залишилися в них, пакували речі. Через декілька днів поїхали і донька з відповідачем. В грудні 2011 року вони найняли мікроавтобус та завезли доньці з відповідачем побутову техніку (телевізор, комп'ютер, мікрохвильова піч та ін.), меблі, посуд, одяг, килими, насосну станцію, душеву кабіну, харчі (тушонку, сало і т.д. ) в [ADDRESS], де вони проживали. Будинок надала їм бабуся відповідача для проживання. Вони перебували у доньки з відповідачем близько трьох тижнів, її чоловік допомагав з установкою, ремонтом. Облаштували погріб. Потім повернулися додому. Все було добре, вони спілкувалися з дітьми та сватами по скайпу, в мережі «Однокласники», по телефону. Потім вони вже їздили поїздом до них, коли позивач народила доньку [PERSON] - [INFO]. Потім батьки відповідача збиралися у відпустку на Україну. 17.08.2013 року [PERSON] та [PERSON], їх син [PERSON], відповідач разом з позивачем та донькою приїхали своєю машиною в смт. Олександрівка похрестити дитину. Проживали у них вдома. 24.08.2013 року вони похрестили дитину, хрещеним батьком також був [PERSON] (брат відповідача ) . Сварок не було. 25.08.2013 року відповідач разом з батьком вирішили розслабитися та пішли випити, однак напилися так, що її чоловік ходив їх забирати та тягти додому. Потім сваха [PERSON], 26.08.2013 року сказала, що достатньо пити, їй стало соромно. Сват розгнівався та вони почали збирати речі. Відповідач разом з її донькою були в спальні, розмовляли. Потім вони вийшли та відповідач сказав ,що буде їхати. ЇЇ чоловік запитав у відповідача ,чому він їде , так як в нього ще була відпустка та вони збиралися залишитися. Донька питала про себе та їх доньку, але відповідач нічого не відповів. Потім вони поїхали, але вона гадала, що вони поїхали до магазину скупитися, так як ще залишилися їх речі та вони не прощалися. До наступного ранку їх не було, а тому вони навіть звернулися до поліції. Пізніше з'ясувалося , що ті повернулися до Росії. Потім донька вийшла на зв'язок з відповідачем по скайпу та просила приїхати за нею, відповідач не побажав. Потім донька просила повернути їй документи та одяг, оскільки вони приїхали з онукою лише в літньому одязі. Відповідач повідомив, що одяг викинув, а техніка, яка залишилася в будинку належить йому. Через тиждень відповідач заблокував їх на зв'язку по скайпу, в мережі «Однокласники», на телефонні дзвінки не відповідали. Вони просили [PERSON] поговорити з [PERSON], щоб останні повернули документи, але [PERSON] взагалі не хотіли розмовляти з нею з приводу позивача. Коли [PERSON] в березні 2016 року приїздила в смт. Олександрівка на похорони батька, вони питали її з приводу [PERSON], але остання повідомила, що вони на цю темі не бажають розмовляти та не хочуть знати позивача. Від батьків [PERSON] в жовтні 2015 року довідалися, що відповідач одружується. Позивач та вони, після того як поїхав відповідач, розмовляли з останнім та просили допомогти в утриманні дитини, але він відмовився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідача бачив двічі: вперше - до весілля з позивачкою, а вдруге - після хрестин їх доньки, 25.08.2013 року. Йому зателефонував брат позивача та попросився прийти разом з родичами відпочити ,так як він по місцю роботи має сауну та більярд. Брат [PERSON] прийшов разом з відповідачем та його батьком, вони добре відпочили, відповідач вживав багато алкоголю. Коли відповідач був в сильному стані алкогольного сп'яніння та не міг самостійно рухатися, він зателефонував батькові позивачки, щоб забрав їх. Під час відпочинку в розмові відповідач говорив, що йому не подобається його сімейне життя і, що він збирається повертатися додому та будувати нове життя. Однак, на його слова тоді ніхто уваги не звертав. Після чого відповідача більше ніколи не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідача бачив двічі. Вперше бачив відповідача до весілля з позивачем, він приходив до них в гості разом з [PERSON] ( брати позивачки) , який є його товаришем. Вдруге бачив відповідача після хрестин його доньки [PERSON]. Відповідач приходив разом з батьком та [PERSON] наступного дня після хрестин до них на роботу на вул. Островського,4 ,смт. Олександрівка, на відпочинок. Там вони грали в більярд та вживали спиртне. Вони приїхали вже напідпитку, а тому швидко сп'яніли та їх посадили в машину і відвезли додому. Під час відпочинку в розмові відповідач говорив, що йому не подобається його сімейне життя, що до сімейного життя він мав кращу роботу, багато друзів, мав більше часу на відпочинок. Казав, що хотів би проживати один. З його слів він зрозумів, що відповідач збирається залишити позивачку та повернутися до Росії один. Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про шлюб (а.с.11,12) підтверджується, що 19.11.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Позивач є громадянкою України (а.с.138). Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], уродженки м. Краснодар Краснодарського краю Російської Федерації (а.с.9). Згідно довідки №64/47/2016 про реєстрацію особи громадянином України, виданої УДМС України в Кіровоградській області 31.03.2016 року (а.с.10) [PERSON] ,згідно рішення УДМСУ в Кіровоградській області від 31.03.2016 року на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України», є громадянином України з [INFO]. 24.08.2013 року [PERSON] була похрещена в Свято - Миколаївському храмі Олександрівського благочиння в с.Бірки та її хрещеними батьками є [PERSON] і [PERSON], хрещеними матерями є [PERSON] та [PERSON] (а.с.139). Згідно рішення мирового судді судової дільниці №42 Карасунського внутрішньоміського округу м. Краснодара від 29.06.2015 року (а.с.14) за позовом відповідача шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Зазначено , що інтереси [PERSON] представляв адвокат [PERSON] ( посвідчення [NUMBER], ордер №108641). Рішенням суду встановлено місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з матір'ю. Рішенням №1 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Олександрівській районній державній адміністрації від 06.12.2016 року (протокол №14) вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON](а.с.15, 31, 32). Згідно висновку органу опіки та піклування Олександрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 15.11.2018 року ( а.с.201-202) визнано за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON], оскільки вже більше як 5 років дитини проживає з матір'ю в смт.Олександрівці, а батько жодного разу до дитини не приїздив , не спілкується з нею, матеріальної допомоги не надає. Згідно контрольного акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.05.2018 року (а.с.104) встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], [INFO], в приватному будинку, що складається з однієї кімнати, зі всіма зручностями, загальною площею 56 кв.м., житловою площею 34 кв.м. Стан житла задовільний, в домоволодінні є необхідні меблі, побутова техніка і предмети побутового значення, наявні електрика, холодна та гаряча вода. Спальне місце для неповнолітньої [PERSON], а також одяг та іграшки відсутні. [PERSON], з його слів, працює в ТОВ «БестПрайз», має стабільний дохід, спиртними напоями не зловживає. Зі слів [PERSON], мати неповнолітньої - [PERSON], з 2015 року проживає разом з донькою в [ADDRESS], контактів з нею він не підтримує. Під час бесіди з спеціалістом Управління [PERSON] повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав, бажає брати участь у вихованні та утриманні доньки. Загальний дохід сім'ї складається із заробітної плати [PERSON] (40000 руб.) і допомоги по догляду за дитиною до 1,5 років [PERSON] (17000 руб.), і складає 57000 рублів щомісячно (зі слів [PERSON]). Висновок: умови для проживання неповнолітньої [PERSON],[INFO], не створені. Згідно довідки диспансерного відділення «Спеціалізованої психіатричної лікарні №7» Міністерства охорони здоров'я Краснодарського краю №5571 від 14.05.2018 року (а.с.107) [PERSON] на диспансерному спостереженні не перебуває. Згідно довідки наркологічного диспансеру Міністерства охорони здоров'я Краснодарського краю №5711 від 10.05.2018 року (а.с.109) [PERSON] на диспансерному спостереженні не перебуває; 20.06.2010 року доставлявся на медичне освідчення , встановлено стан сп'яніння. Відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності відсутні (а.с.112 на звороті). Згідно адресної довідки (а.с.116) [PERSON] з 31.08.2017 року зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-37312/0/15-18-Вих від 19.09.2018 року (а.с.170) та №0.184-39329/0/15-18-Вих від 04.10.2018 року (а.с.172) відомості про перетинання державного кордону України громадянином Російської Федерації [PERSON] в період з 2015 року по 2018 рік та з 2013 року по 2014 рік не виявлено. Водночас зазначили, що відповідно до п.29 Положення інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом 5 років. Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до правовідносин щодо особистих немайнових прав та обов"язків батьків та дітей та вважає за необхідне керуватися главою 13 СК України. Згідно ст.ст. 150, 155, 164 ч.1 п.2 СК України - батьки зобов"язані піклуватися про стан здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; ухиляння батьків від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до змісту принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.ч.1, 2, 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене , суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Дитина є громадянкою України (а.с.10), проживає з матір'ю у батьків останньої, знаходиться на утриманні позивача, відвідує дитячий садок. Відповідач з кінця серпня 2013 року не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Відповідач у своїх поясненнях вказує на те, що участі у вихованні дитини прийняти не може ,так як протягом всього часу, який вона знаходиться на території України, він не отримував координат про її місце знаходження, а самостійно поїхати на територію даної країни не має можливості в зв'язку з політичною ситуацією, що склалася. [PERSON] перешкоджає їх спілкуванню. Однак, викладені відповідачем обставини не відповідають дійсності. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 19.11.2011 року позивач одружилася з відповідачем. Після одруження переїхали проживати до [ADDRESS]. [INFO] у них народилася донька [PERSON]. 17.08.2013 року під час відпустки відповідача, вона, разом з відповідачем, донькою, батьками відповідача [PERSON] та [PERSON], його братом [PERSON], на власному автомобілі, приїхали на Україну в смт. Олександрівку, до її батьків з метою хрещення доньки. 24.08.2013 року вони хрестили дитину, і їм було видано свідоцтво про хрещення дитини, де хрещеним батьком вказаний брат відповідача [PERSON]. 26.08.2013 року відповідач разом з своїми батьками та братом раптово, без попередження та зазначення причин поїхали з смт. Олександрівка, залишивши позивача з дитиною. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили , що відповідач разом з позивачем та дитиною у серпні 2013 року приїздили до смт.Олександрівки. Під час спільного відпочинку відповідач говорив, що йому не подобається його сімейне життя і він збирається повертатися додому та будувати нове життя. Також приїзд до смт.Олександрівки відповідача разом з сім»єю у серпні 2013 року та залишення ним тут дружини та дитини підтвердила і свідок [PERSON] А тому , суд приходить до висновку , що відповідач знав , де проживає його дитина, починаючи з вказаного періоду. Доводи відповідача про те , що він не має змоги приїхати до України у зв'язку з складною політичною обстановкою не заслуговують на увагу , так як він мав можливість надавати доньці матеріальну допомогу і перебуваючи в Росії. Крім того , на даний час існує безліч варіантів спілкування дитини , перебуваючи на значній відстані . Також, було встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано в 2015 році і за рішенням суду неповнолітня донька [PERSON] залишилася проживати з матір'ю. Тобто, відповідач погоджувався на такий порядок проживання дитини , так як зазначений позов було подано саме ним. Доводи позивача про те , що з вказаного часу і по даний час відповідач з дитиною не спілкується та матеріальної допомоги не надає , тобто повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не були спростовані відповідачем , а тому є встановленими у судовому засіданні. Згідно контрольного акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.05.2018 року (а.с.104) встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], [INFO] Спальне місце для неповнолітньої [PERSON], а також одяг та іграшки відсутні. Зі слів [PERSON], мати неповнолітньої - [PERSON] з 2015 року проживає разом з донькою в [ADDRESS], контактів з нею він не підтримує. Таким чином, встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, яка проживає разом з позивачем, не вживає будь-яких заходів, щоб створити належні умови для її проживання та виховання, бути поряд з дочкою, матеріальної допомоги не надає і не бажає цього робити. З вищевказаного акту вбачається, що йому відоме місце перебування позивача та його доньки, однак він не виконує своїх батьківських обов'язків. А тому, оскільки у судовому засіданні було доведено ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов і позбавити його батьківських прав. Згідно ст.141 ЦПК України - понесений позивачем судовий збір необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved