Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

14.04.2015 року позивачка звернулася в суд з позовом. Вимоги мотивувала тим, що 21.02.2007 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди землі строком на десять років, який 12.03.2009 року був зареєстрований у відділі Держкомзему у Охтирському районі Сумської області. Починаючи з 2013 року, відповідач систематично не виплачує орендну плату по даному договору, у зв'язку з чим порушує інтереси позивачки, позбавляючи її можливості своєчасно та в повному обсязі отримувати дохід від земельної частки, що є важливим джерелом доходу. ТОВ «Лотуре-Агро» з осені 2013 року не проводить використання земельної ділянки позивача за цільовим призначенням, господарську діяльність на території сільської ради не здійснює, земельний податок за пай сплачує сама власниця земельної ділянки. З 2013 року відповідач кілька разів фактично передавав своє право оренди спірної земельної ділянки третім особам, а, починаючи з осені 2014 року, ТОВ «Лотуре-Агро» доручило обробіток землі третій особі ТОВ «Аграрна компанія Форвард», яка у подальшому повинна продати урожай і кошти від продажу передати ПАТ «Златобанк» в рахунок погашення боргу, згідно договору від 01.07.2014 року . Відповідач без згоди позивача, як орендодавця, у порушення вимог Закону України «Про оренду землі» та умов договору, передав у користування земельну ділянку позивача ТОВ «Діамант-Агро», що виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, що є додатковою підставою для розірвання спірного договору оренди землі. Так, ТОВ «Лотуре-Агро» без згоди власників землі передало ПАТ «Банк Камбіо» на підставі договору застави від 03.09.2013 року право оренди земельних ділянок (майнові права) щодо всіх орендованих земельних ділянок. 18.04.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Діамант-Агро» було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором відповідно до якого право вимоги за основними договорами та договором застави переходить до ТОВ «Діамант-Агро». 01.10.2013 року між Спільним українсько-німецьким підприємством «Магдон», ТОВ «Лотуре-Агро» та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено без її згоди як орендодавця договір про обробіток, відповідно до якого СУ НП «Магдон» зобов'язується на території сільськогосподарських угідь ТОВ «Лотуре-Агро» виконувати сільськогосподарські роботи по посіву, обробці, вирощуванню та збиранню врожаю, а також зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості перед орендодавцями сум земельного податку та орендної плати. 24.03.2014 року між Спільним українсько-німецьким підприємством «Магдон», ТОВ «Лотуре-Агро» та ПАТ «Банк Камбіо» без його згоди укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Діамант-Агро» перейшли всі права та обов'язки щодо проведення обробітку та виплат за вищевказаним договором. Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила розірвати договір оренди землі, укладений 21.02.2007 року між нею та ТОВ «Лотуре - Агро», який зареєстрований у Охтирському районному відділі Сумської регіональної філії ДЗК за № 040861501486 від 12.03.2009 року. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд ухвалив про розгляд справи у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила ухвалити заочне рішення, позовні вимоги підтримала. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши надані сторонами докази, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,2339 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.06.2005 року виданого на підставі розпорядження голови Охтирської РДА № 52 від 24.01.2005 року та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010561501188. \\а.с.12\\ Вказану земельну ділянку позивачка передала в оренду відповідачу, що підтверджується договором оренди землі від 21.02.2007 року, зареєстрованим у Сумській регіональній філії ДЗК Охтирський районний відділ 12.03.2009 року за № 040861501486 (далі - договір оренди землі) \\а.с. 9-11\\. Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються цим договором, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України, ЦК України. Пунктами 15, 16 договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 28 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, передбаченим цим договором, додержання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 31 договору оренди землі встановлено обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені цим договором; виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором; дотримуватися режиму природоохоронного використання земель; своєчасно сплачувати орендну плату за орендовану земельну ділянку впродовж усього періоду оренди у розмірах і відповідності до строків, зазначених у пункті 9, 11 цього договору; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування дані про стан і використання земель в порядку, встановленому законом; дотримуватися вимог щодо чергування сільськогосподарських культур у сівозмінах. В п.38 договору оренди зазначено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 договору оренди обумовлена можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору та ухилення орендаря від виплати орендної плати. Відповідно до вимог ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 13 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Згідно ст. 25 Закону України "Про оренду землі", орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України "Про оренду землі"), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про оренду землі", має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати. Залучення третіх осіб до обробітку землі та оплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. За змістом частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Судом встановлено, що з осені 2013 року ТОВ "Лотуре - Агро" припинило обробіток земельної ділянки [PERSON], а восени 2014 року землі обробило ТОВ «Аграрна компанія «Форвард» на підставі трьохстороннього договору № 53 від 01.07.2014 року, що підтверджується довідкою виконкому Куземинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 16.03.2015 року за № 329 \\а. с.16\\. Припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди з передачею цієї функції іншій юридичній особі, без згоди орендодавця є істотним порушенням вимог статей 24, 25 Закону України "Про оренду землі", умов договору оренди та є підставою для його розірвання. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу. При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV "Про оренду землі" (далі - Закон № 161-ХІV), припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону. Щодо підстави розірвання договору оренди, передбаченої п. "д" (систематична несплата земельного податку або орендної плати) ч. 1 ст. 141 ЗК України, на яку посилається позивачка, як на підставу розірвання договору оренди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі є , в тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України. Зокрема, п.п. "г", "ґ" та "д" ст.141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України. Згідно п."д" ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є - систематична несплата орендної плати. З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати. Систематична несплата передбачає несплату орендної плати більше одного разу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12), згідно якої договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Згідно п.п. 9, 10 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 368,09 грн. за рік, що становить 1,5% від грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Пунктом 11 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 1 грудня поточного року щорічно \\а. с. 9\\. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно довідок виконкому Куземинської сільської ради Охтирського району від 16.03.2015 року за № 315 ТОВ "Лотуре - Агро" з 2013 року орендну плату по договору не сплачує, земельний податок на дану земельну ділянку до місцевого бюджету в 2014 році не перерахувало, оплату здійснив власник земельної ділянки \\а. с. 17\\. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивачки щодо невиплати їй орендної плати з 2013 року відповідно до умов Договору оренди землі від 21.02.2007 року. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачу, що також є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки. Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушуються істотні умови Договору оренди, що призвело до порушення прав позивача, тому позовні вимоги позивачки про розірвання договору оренди земельної ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводів та доказів, які б спростували висновки суду, представник відповідача не надав. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved