Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою до ДП Світловодський завод "Калькулятор" про стягнення 3405 грн. 38 коп. нарахованої, але не виплаченої та не стягнутої суми компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати та компенсації моральної шкоди, завданої несвоєчасністю виплати заробітної плати в сумі 3000 грн. 00 коп. Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивач працював на ДП Світловодський завод "Калькулятор" з 15.07.1981 року по 15.02.1999 року і була звільнена по ст. 40 п. 1 КЗпП України за скороченням штату. При звільненні відповідач не провів повного розрахунку та не бажає добровільно сплачувати кошти. На момент подання позову заборгованість по заробітній платі не ліквідована. Через затримку у виплаті заробітної плати, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у тому, що позивач вимушений був звертатись до суду. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000,00 грн. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить суд задовольнити повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ДП Світловодський завод "Калькулятор" в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала на ДП Світловодський завод "Калькулятор" на посаді інженер-технолог в період з 15.07.1981 року по 15.02.1999 року (а.с. 14). 15.02.1999 року звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату. Заробітна плата позивачу виплачується з порушенням строків виплати, передбачених законом. Згідно довідки № 02-01/524 від 25.12.2015 року та архівної довідки № Ас-589/15 від 23.12.2015 року заборгованость по заробітній платі перед [PERSON] складає 1504,12 грн. Згідно ст. 115 КЗпПУзаробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Зазначені вище вимоги КЗпП Україниз боку відповідача не виконувались, в зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі перед позивачкою. Станом на момент звернення до суду заборгованість ДП Світловодський завод "Калькулятор" по виплаті заробітної плати [PERSON] становила 1504,12 грн. За час невиплати вказаної суми заробітної плати за рахунок інфляційних процесів понесено втрати частини заробітної плати в сумі 3405,38 грн. Позивачем також заявлено вимоги до ДП Світловодський завод "Калькулятор" про відшкодування моральної шкоди, яка йому завдана внаслідок тривалої невиплати заробітної плати. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП Українивідшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз'яснень п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача моральної шкоди суд приймає до уваги те, що позивач дійсно пережив моральні страждання внаслідок неправомірних дій відповідача по невиплаті заробітної плати. Проте, позивачем необґрунтовано вказаний розмір моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи характер перенесених позивачем моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих і соціальних стосунках, час та зусилля необхідні для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачу слід визначити в сумі 500 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial