Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що між ТОВ «Регіон-Інвест», АКБ «Київ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест» були укладено інвестиційний договір будівництва квартири в місті Обухів, Київської області по вулиці Київській, 174-А, відповідно до якого ТОВ «Світ-Інвест» за рахунок власних та залучених коштів здійснює інвестування з метою отримання права власності, АКБ «Київ» залучає від імені ТОВ «Регіон-Інвест» та акумулює кошти на своїх рахунках, а ТОВ «Регіон-Інвест» вкладає інвестиції в будівництво об»єкта інвестування - квартири. Запланована дата введення об»єкта інвестиції в експлуатацію перший квартал 2008 року. Інвестор ТОВ «Світ-Інвест» свої обов»язки за договором інвестування виконав в повному обсязі. В подальшому ТОВ «Світ-Інвест» на підставі договору права вимоги відступлено позивачу [PERSON], відповідно до умов якого якого позивач зобов'язався сплатити 307 011,60 грн. Свої обов»язки [PERSON] за договором відступлення права вимоги виконав в повному обсязі. В подальшому між позивачем, ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан», ТОВ «Регіон-Інвест» та ТОВ «Світ-Інвест» укладено договір № 02/02-138, згідно з яким [PERSON] передав належне йому право грошової вимоги до ТОВ «Регіон-Інвест» на користь, нового кредитора ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан», а новий кредитор одночасно передав майнові права на об'єкт інвестування [PERSON] Діючи відповідно до умов договору позивач свої зобов'язання виконав своєчасно та належним чином, відповідач же в порушення умов договору свої зобов'язання не виконав і на час звернення до суду відповідач даний будинок не ввів в експлуатацію, не передав у власність позивача визначену у договорі квартиру, тому він просить в судовому порядку визнати за ним майнові права на проінвестований об'єкт будівництва - квартиру. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, про поважність неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Треті особи, товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест» в судове засідання не з'явились будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, про поважність неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не подали. Третя особа, Обухівська міська рада, в судове засідання свого представника не направила, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника міської ради, позовні вимоги підтримує. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо отримання позивачем у власність проінвестованої, згідно договору, квартири в будинку не введеному відповідачем в експлуатацію. Судом встановлено, що 29 грудня 2005 року між ТОВ «Регіон-Інвест», АКБ «Київ» та ТОВ «Світ-Інвест» було укладено інвестиційний договір № 02-138, предметом якого є інвестування будівництва двокімнатної квартири [ADDRESS] із запланованою датою введення будинку в експлуатацію перший квартал 2008 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжного доручення № 148 від 18 серпня 2006 року та довідки складеної ТОВ «Регіон - Інвест», ТОВ «Світ-Інвест» повністю виконало свої зобов'язання за інвестиційним договором № 02-138 від 29 грудня 2005 року та внесло інвестицію в розмірі 220 923,36 гривень, що надало йому право на отримання у власність після введення будинку в експлуатацію двокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту № 1 від 22 серпня 2006 року на підставі п. 3.2.2 Інвестиційного договору № 02-138 твід 29 грудня 2005 року ТОВ «Регіон-Інвест» передало ТОВ «Світ-Інвест» майнові права на двокімнатної квартири [ADDRESS]. 27 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Світ-Інвест», [PERSON] і Акціонерним комерційним банком «Київ» було укладено договір № 1/02-138 про відступлення права вимоги за інвестиційним договором № 02-138 від 29 грудня 2005 року. Відповідно до пункту 1.1 цього договору первісний кредитор ТОВ «Світ-Інвест» відступає новому кредитору [PERSON], а новий кредитор набуває право вимоги належне первісному кредитору і стає кредитором за інвестиційним договором № 02-138 від 29 грудня 2005 року. На виконання умов договору № 1/02-138 від 27 лютого 2007 року відповідно до п. 2.1 було сплачено в повному обсязі грошові кошти в сумі 307 011,60 гривень за двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується квитанціями про сплату коштів. 01 квітня 2010 року між позивачем, ТОВ «Регіон-Інвест», ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан», ТОВ «Світ-Інвест» було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до умов укладеного договору первісний кредитор - [PERSON] та Боржник-1 - ТОВ «Регіон-Інвест» за взаємною згодою погоджуються на розірвання інвестиційного договору № 02-138 від 29 грудня 2005 року та додаткових угод до нього . Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор передає належне йому право грошової вимоги до Боржника-1 в обсязі, згідно з Інвестиційним договором № 02-138, а новий кредитор ЗАТ «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» приймає таке право вимоги та передає первісному кредитору майнові права на об'єкт інвестування ( акт приймання-передачі майнових прав від 01 квітня 2010 року), а після завершення будівництва і введення будинку в експлуатацію новий кредитор або уповноважена ним особа передає об'єкт інвестування двокімнатну квартиру [ADDRESS] у власність первісного кредитора [PERSON] Встановивши спірні правовідносини суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 47 Конституції України встановлено, що «кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадян матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом цивільного захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначає Закон України «Про інвестиційну діяльність». Згідно статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, такими цінностями може бути майнові права на нерухоме майно. Правовою природою виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, тобто право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 177 ЦК України встановлено, що до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше, статтею 190 ЦК Українивстановлено, що майном як особливим об'єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, майнові права є не споживною річчю; майнові права визнаються речовими правами, а статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлюється, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Виходячи з цього речове право є юридичним поєднанням особи і речі, і всі суб'єкти визнають цей обов'язок обмежуючи тим самим особисті домагання цього предмета, тим самим речове право має абсолютний характер. Фактичний зміст речового права проявляється в конкретних формах володіння річчю: об'єкт - тільки матеріальні речі, суб'єкти - особи, які можуть бути суб'єктами цивільно-правових відносин. Речові права встановлюються законом, рішенням суду, заповітом або договором. Таким чином об'єктом цивільного права за інвестиційним договором є закріплена за позивачем майнове право, отримане в результаті інвестицій на конкретно визначену площу та яким позивач вправі володіти, користуватися і розпоряджатися. Статтею 178 ЦК України встановлено, що «об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином», тим самим майнові права виступають окремим об'єктом цивільних прав і можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи, яка ними володіє до іншої, зокрема, шляхом укладання договору. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно ч.5 ст.7 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестор має право володіти, користуватись і розпоряджатись обєктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Як вбачається з договору укладеного між сторонами - виникли договірні відносини щодо інвестування будівництва квартири, тим самим позивач будучи інвестором вклав у будівництво об'єкту нерухомості власні кошти, а тому він до здавання об'єкту нерухомості в експлуатацію є власником майнових прав на об'єкт інвестування, а саме: на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На даний час будівництво будинку не закінчене по вині відповідача, оскільки відповідно до договору від 01 квітня 2010 року відступлення права вимоги за договором № 02-138 від 29 грудня 2005 року Закрите акціонерне товариство «Спільне Українсько-Болгарське підприємство «Богдан» зобов'язалось передати позивачу майнові права на об'єкт інвестування, а після завершення будівництва і введення будинку в експлуатацію передати об'єкт інвестування у власність позивача, але будь-які дії відповідачем щодо закінчення будівництва не здійснюється, в зв'язку з скрутним фінансовим становищем, що вказує на можливість позбавлення позивача майнових прав на об'єкт інвестування, а тому суд захищаючи інтереси позивача вважає за необхідне визнати за ним майнові права на об'єкт інвестування. Позивачем були витрачені кошти на сплату судового збору, а тому суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved