Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO], зазначивши, що її дідусь [PERSON], [INFO], помер [INFO], на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], після його смерті відкрилась спадщина, на яку померлий за життя склав заповіт і призначив [PERSON] його спадкоємицею, відповідно до чого 09 липня 2015 року позивач подав заяву про прийняття спадщини після померлого дідуся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М., зазначивши, що окрім неї інших спадкоємців після смерті дідуся немає, надавши нотаріусу всі необхідні документи, у зазначеній заяві позивач просив нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS], але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на [ADDRESS] відмовив, зазначивши, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання спадкоємцем правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві, які подані не були. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Київської міської Ради у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, надавши письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У раза відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). У провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. знаходиться спадкова справа № 50/2015 [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 40-59). [PERSON] на випадок смерті зробив таке заповітне розпорядження: належну йому на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] заповів [PERSON], що підтверджується Заповітом від 10 травня 2012 року (а.с. 14). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2015 року [PERSON] було визначено додатковий строк, для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном три місяці (а.с. 15-16). 13 липня 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М. з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 13). 17 травня 2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на майно, у тому числі на вищезазначену квартиру 17 травня 2016 року Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач В.В., [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на на 1/2 частину квартири [ADDRESS], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на зазначену квартиру, видати свідоцтво не можливо (а.с. 17). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У раза відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 384 Цивільного Кодексу України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підстав викладеного,

Outcome: approved