Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати усиновлення [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] ; Дніпровському районному у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , і виключити з графи "батько" запис - [PERSON] та поновити актовий запис про народження дитини № 541 від 04.08.2005 року, зроблений Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, шляхом зміни прізвищ з " [PERSON] " на " [PERSON] ", зміни по батькові дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В обґрунтування позову позивач зазначає, що він 10.06.2009 року вступив у зареєстрований шлюб з відповідачем [PERSON] . Під час шлюбу з відповідачкою у них народилася донька - [PERSON] ,[INFO] . 09.07.2012 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська було прийнято рішення у справі № 409/4741/12 за заявою [PERSON] про усиновлення малолітньої дитини, народженої у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , яким ухвалено:усиновити [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінити малолітньому [PERSON] прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, місце народження та дату народження залишити без змін, батьком дитини записати [PERSON] , який перебуває у шлюбі з [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 541 від 04.08.2005 р., зробленого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області.У листопаді 2019 року у позивача з дружиною погіршилися відносини.За заявою відповідачки про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, суддею Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Лобарчук О.О. по справі № 206/3718/19 було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] .Шлюбні відносини позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] припинили в квітні 2020 року.Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від01.06.2020 року у справі № 209/3717/19 їх шлюб було розірвано. Про існування цього рішення позивачу стало відомо 12.09.2020 року від працівників поліції, яких він викликав у зв`язку з тим, що відповідачка намагалася виселити його з будинку, який було набуто за час шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від11.12.2020 р. у справі № 209/3717/19 вищезазначене судове рішення було скасовано, справа розглядається за правилами загального позовного провадження.Наразі [PERSON] проживає разом із дітьми та своїм співмешканцем. З часу розладу сімейних стосунків, син позивача [PERSON] не сприймає його як батька, відмовляється з ним спілкуватись, вважає винним у розпаді сім`ї, на телефонні дзвінки не відповідає, внаслідок чого в нього зникли як можливості, так і бажання займатись вихованням дитини. Поруч з цим, відповідач стверджує, що неповнолітній [PERSON] нормально ставиться до її співмешканця. Таким чином, позивач вважає, що найкращим захистом інтересів дитини, в конкретному випадку, буде скасування усиновлення. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с. 28). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 49). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бразалук С.С. в судове засідання не з`явились до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлені про місце та час розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомляли. Представники третіх осіб - Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Служби у справах дітей Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явились, розгляд справи просили проводити без участі їх представників. Виходячи з наведеного, враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис № 229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу відповідачки змінилось на « [PERSON] » (а.с.16). На момент укладення шлюбу відповідач [PERSON] мала малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, відповідно до якого батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с.17). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2012 року у справі № 409/4741/12 задоволено заяву [PERSON] про усиновлення та ним було усиновлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , змінено малолітньому [PERSON] прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я, місце народження та дату народження залишено без змін, батьком дитини записано [PERSON] , який перебуває у шлюбі з [PERSON] та внесено відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] за № 541 від 04.08.2005 р., зробленого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а. с. 18-19). 05 грудня 2019 року судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з боржника [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти продиктованих мінімумів на дитину відповідного віку (а.с. 20, 82). Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 22). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від11.12.2020 року у справі № 209/3717/19 вищезазначене судове рішення було скасовано та рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 02 серпня 2021 року (а.с. 23, 83-84). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради за № 8вих-20/416 від 27.05.2021 року спеціалістом служби у справах дітей міської ради було проведено бесіду з неповнолітнім [PERSON] щодо питання скасування усиновлення [PERSON] відносно нього. [PERSON] не заперечує та навіть бажає змінити прізвище. Він категорично відмовляється спілкуватись з [PERSON] , вважає, що він винен у розпаді їх сім`ї, навіть не бажає спілкуватись з ним по телефону. Мати неповнолітнього [PERSON] , пояснила, що між нею та [PERSON] дуже давно відсутні будь-які спільні питання, тому підтримує позовні вимоги [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає доцільним скасування усиновлення [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 62-63). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до змісту статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Зазначені положення закріплені в статті 207 СК України. У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Згідно ч. 1 та ч. 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута), ратифікованої Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку про те, що однією з головних критерій щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед сімейному вихованні. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. В обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення позивач посилається на те, що між ним і дитиною склалися, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спілкування, проживання і виконання ним, як усиновлювачем, своїх батьківських обов`язків. Позивач зазначає, що такі стосунки склалися у зв`язку з тим, що з часу розладу сімейних стосунків сторін, сип позивача [PERSON] не сприймає його як батька, внаслідок чого в нього зникли як можливості, так і бажання займатись вихованням дитини. Крім того висновком виконавчого комітету Кам`янської міської ради за № 8вих-20/416 від 27.05.2021 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає доцільним скасування усиновлення [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] та таким, що відповідає інтересам дитини. При цьому судом враховано і ставлення відповідачки до скасування усиновлення, яка під час проведення бесіди спеціалістом служби у справах дітей міської ради проти цього не заперечувала та підтримала позовні вимоги [PERSON] . Отже і на її думку таке скасування буде відповідати інтересам дитини. Відтак враховуючи, що як позивач, так і орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважають скасування усиновлення доцільним, то суд вважає, що таке скасування буде доцільним. Суд приходить до переконання, що в даному випадку скасування усиновлення буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки стосунки між усиновленим і усиновлювачем не склалися, ані дитина, ані її матір (відповідачка) не бажають підтримувати такі стосунки, відтак відновити відносини між усиновленим і усиновлювачем не вбачається можливим. Дитина не бажає спілкуватися з позивачем. Протилежних доказів суду надано не було. Суд вважає, що навпаки - не скасування усиновлення, в даному випадку буде суперечити інтересам дитини. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшов об`єктивне підтвердження факт того, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, а тому суд вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Відповідно до ч. 2 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно із ч. 5 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по-батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням. За бажанням дитини їй присвоюється прізвище, ім`я, по-батькові, які вона мала до усиновлення. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір, суд застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved