Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

07 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", [PERSON] про захист прав споживачів, пов`язаних з несплатою страхового відшкодування та про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в неї у власності знаходиться автомобіль марки «Nissan» моделі «Teana» д/н [NUMBER] , який зареєстрований на її ім`я. 31 грудня 2014 року о 22.10 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Jeely-CK» д/н [NUMBER] біля будинку №32а по вул. Комсомольська, м. Першотравенська, Дніпропетровської області , рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці даного маневру, здійснив наїзд на стоячий припаркований автомобіль марки «Nissan» моделі ««Teana» д/н [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 14 січня 2015 року постановою №186/40/15-п судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжули С.А . правопорушника [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень. 13 січня 2015 року, після того, як дізналася, що [PERSON] є страхувальником, що уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу з СК «ВУСО», згідно полісу №АІ/0215723, строк дії якого з 26 червня 2014 року по 25 червня 2015 року, вона, як потерпіла, звернулася до зазначеного страховика в порядку ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначила всі необхідні дані. Підтвердженням того, що вона одразу ж не мала змоги звернутися до ПАТ «СК «ВУСО» через незнання даних про страховика є постанова Першотравенського міського суду від 29 січня 2015 року, якою [PERSON] визнано винним по ст.124 КУпАП (покинув місце ДТП). Тривалий час не могла довідатися в нього, яка юридична особа є його страховиком. Окрім того, відповідно до п.37.1.4 ст.37 зазначеного Закону однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, вона мала право протягом року подавати таку заяву. Що стосується розміру спричиненого позивачу збитку, слід зазначити наступне. Ст. 29 - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Експертом при проведенні експертного авто товарознавчого дослідження №025/15 від 11 лютого 2015 року було пораховано вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля, за формулою: Сврз = Ср + См + Сс · (1 - Ез). Проте, відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Належний позивачу автомобіль марки «Nissan» моделі ««Teana» д/н [NUMBER] , згідно даних свідоцтва про реєстрації транспортного засобу є 2008 року випуску, виробництва Японії. Оскільки ДТП відбулося у 2014 році, то фізичний знос не повинен враховуватися взагалі, так як строк експлуатації не перевищував семи років. Тому, для підрахування вартості відновлювального ремонту його авто у формулі експерта значення Ез слід приймати за 0. А тому, формула повинна мати наступний вигляд: Сврз = 1266,98 + 4722,26 + 47548,91 · (1 - 0) = 53 538,16 гривень. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому позивач зазначає, що відповідно до ч.3 ст.991 ЦК України, про рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова має бути направлена страхувальнику у строк, визначений законом або договором. Згідно узагальнення з судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, підготовленого суддею Верховного Суду України Романюком Я.М. та головним консультантом відділу вивчення судової практики управління вивчення та аналізу судової практики, кандидатом юридичних наук Мельником З.П., суди приймають і розглядають по суті всі спори, що стосуються стягнення страхових виплат, навіть у тому випадку, коли в матеріалах справи відсутнє письмове рішення страхової компанії про відмову в такій виплаті. Тому, за її думкою, відсутність в матеріалах позову письмової відмови СК «ВУСО» все ж таки дає їй право оскаржити її відмову. Залучення у якості співвідповідача [PERSON] пов`язане з тим, що максимальний розмір страхового відшкодування, згідно полісу №АІ/0215723, складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень за мінусом франшизи у розмірі 1 000 (однієї тисячі) гривень, а розмір реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, складатиме, як мінімум 53 538,16 гривень. Згідно п.4 полісу № АІ/0215723від 25 червня 2014 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, укладеного [PERSON] з ПАТ «СК «ВУСО», страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає п`ятдесят тисяч гривень. п.5 даного полісу встановлений розмір франшизи у сумі 1 000 (однієї тисячі) гривень, яку, згідно абз.2 ч.1 ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі страховика не стягується. Отже, з відповідача СК «ВУСО» можливо стягти максимально лише 49 000 (сорок дев`ять тисяч) гривень. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Така різниця складає: 53 538,16-49 000+400 (витрати на експерта згідно квитанції №9 від 11 лютого 2015 року)= 4 938,16 гривень. Просить суд стягнути на її користь з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» страхову суму за шкоду, заподіяну майну в розмірі 49 000 гривень, стягнути на її користь з [PERSON] через недостатність страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди майну потерпілої, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 4 938 гривень 16 копійок. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовільнити. Представник відповідача - ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно між ПрАТ «СК «ВУСО» (Далі - Страховик) та [PERSON] (Далі - Страхувальник) був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 0215723 від 25 червня 2014 року (далі - Поліс), відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом (Далі - ЗТЗ) є автомобіль марки «Jeely-CK» д/н [NUMBER] . Згідно постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року встановлено, що 06 січня 2015 року о 12:30 року мала місце ДТП за участю ЗТЗ під керуванням [PERSON] , який був визнаний винним у настанні останньої. Згідно вказаної постанови суду, внаслідок даної ДТП було пошкоджено ТЗ марки Ніссан Тіана, д.н. [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності. 13 січня 2015 року позивач звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача, того ж дня пошкоджений автомобіль було оглянуто представником страховика, про що складено акт огляду, згідно якого визначено обсяг та перелік отриманих внаслідок ДТП пошкоджень. За результатами розгляду заяви було прийнято рішення про відмову у її задоволенні та направлено повідомлення наступного змісту: відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій, причетний до такої ДТП зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка. [PERSON] свій обов`язок водія ЗТЗ передбачений п. 33.1.4 Закону щодо належного письмового повідомлення Страховика не виконав, тобто не надав письмового повідомлення про настання ДТП встановленого МТСБУ зразка. [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо належного повідомлення ВЗАГАЛІ (ані телефоном, шляхом здійснення дзвінку на гарячу лінію ПрАТ «СК «ВУСО», ані письмово у строки встановлені ст. 33 Закону). Тому, ПрАТ "СК "ВУСО" змушене повідомити про відмову у виплаті страхового відшкодування по вищевказаній події. Прийняте рішення можете оскаржити в судовому порядку. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що позивні вимоги визнає частково на суму 1 000 гривень, вважає висновки експерта завищеними. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 03 липня 2014 року [PERSON] є власником автомобіля «Nissan» моделі «Teana» д/н [NUMBER] . 31 грудня 2014 року о 22:10 годині водій [PERSON] , керуючи автомобілем Geely-CK д/н [NUMBER] біля будинку №32-а по вул. Комсомольська, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці даного маневру, здійснив наїзд на стоячий припаркований автомобіль "Нісан Тіано» д/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 14 січня 2015 року постановою №186/40/15-п судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Димарьова В.Г. було визнано винним у скоєні вищезазначеного ДТП та вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень. 29 січня 2015 року постановою №186/75/15-п судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області правопорушника Димарьова В.Г. було визнано винним у залишені в порушення встановлених правил місця ДТП та вчиненні правопорушення, передбаченого 122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 гривень. Зазначеними постановами підтверджується, що відповідач [PERSON] здійснив наїзд на стоячий припаркований автомобіль "Нісан Тіано" д/н [NUMBER] , в якому позивач була відсутня та одразу після скоєння наїзду залишив місце ДТП. Копією протоколу про адміністративне правопорушення серія [NUMBER] від 05 січня 2015 року підтверджується, що водій, який скоїв та залишив місце ДТП був встановлений співробітниками ДАІ 05 січня 2015 року. 13 січня 2015 року позивач звернулася до відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідач листом № /629686 без дати відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстав, передбачених п.п. 33.1.4. п.33.1 ст.33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"/далі Закон/, а саме - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Роз`яснив позивачу її право оскаржити відмову у виплаті страхового відшкодування у судовому порядку. Суд вважає цю відмову безпідставною, виходячи з наступного. Так відповідно до ст.3 Закону: обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.п. ґ) підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у визначені строки про ДТП. Стаття 37 Закону містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування серед яких відсутня така підстава, як невиконання страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду свого обов`язку повідомити страховика у визначені Законом строки про ДТП. Відповідно до п.п.37.1.4. пункту 37.1. ст.37 зазначеного Закону однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У такому разі неповідомлення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, страховика про страховий випадок відповідно до ст. 38 Закону становить підставу для звернення страховиком із регресною вимогою до указаної особи (осіб) після виплати страхового відшкодування відповідно до цього Закону, а не підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в частині обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування невиконанням страхувальником та водієм забезпеченого транспортного засобу - [PERSON] , свого обов`язку повідомити страховика у визначені строки про ДТП. Стосовно обґрунтування відмови у виплаті страхового відшкодування невиконанням потерпілою [PERSON] свого обов`язку повідомити страховика у визначені строки про ДТП, суд виходить з наступного. Відповідно до п. п. 33.1.4. п. 33.1. Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно п. п. 37.1.3., 37.1.4. п. 37.1. Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Із матеріалів справи вбачається, що позивач була відсутньою на місці ДТП під час його вчинення, отже їй не була відома особа, яка скоїла ДТП та транспортний засіб, який був до ДТП причетний, страховик, до якого слід звертатися з повідомленням про ДТП. За таких умов позивач з поважних причин не мала змоги виконати обов`язок, щодо повідомлення про ДТП відповідача, що підтверджено документально /постановами судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 рок у№186/40/15-п та від 29 січня 2015 року №186/75/15-п /. Також, позивач зазначає, що їй вищезазначені обставини сталі відомі 13 січня 2015 року і вона одразу прибула до офісу ПрАТ «СК «ВУСО» та звернулася до відповідача з відповідною заявою. Відповідач належними та допустимими доказами не довів, що позивач була обізнана раніше про особу, яка скоїла ДТП, транспортний засіб, який був до ДТП причетний та страховика, до якого слід звертатися з повідомленням про ДТП. Копією протоколу про адміністративне правопорушення серія АВ2№415832 від 05 січня 2015 року підтверджується, що водій, який скоїв та залишив місце ДТП був встановлений співробітниками ДАІ 05 січня 2015 року. Крім того, суд враховує, що згідно з розпорядженням КМУ від 12 листопада 2014 року № 1084-р перенесені робочі дні з четверга 8 січня 2015 року - на суботу 31 січня 2015 року; з п`ятниці 9 січня 2015 року - на суботу 14 лютого 2015 року. Враховуючи це, якщо рахувати, що позивач дізналася про особу, яка скоїла ДТП, транспортний засіб, який був до ДТП причетний та страховика, до якого слід звертатися з повідомленням про ДТП 05 січня 2015 року, то 13 січня 2015 року це третій робочий день з моменту, коли співробітники ДАІ встановили особу та транспортний засіб, причетний до ДТП. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Тобто, сам лише факт порушення страхувальником визначеного договором порядку повідомлення про настання страхового випадку за наявності повідомлення про настання такого випадку, не може бути підставою для відмови у здійсненні страхової виплати. Суд, враховуючи, що на час розгляду справи пошкоджений автомобіль "Нісан Тіано» д/н [NUMBER] не відновлений після ДТП, що не позбавляє можливості встановити розмір заподіяної шкоди, постановами судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року №186/40/15-п та від 29 січня 2015 року №186/75/15-п встановлений факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Визначаючи розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд виходить з того, що відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Також, згідно з п. 34.3. ст. 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає оцінена у встановленому Законом порядку шкода в розмірі 33 424,96 гривень, згідно з висновком № 025/15 експертного автотоварознавчого дослідження. Тому, доводи та розрахунки позивача, щодо більшого розміру шкоди, суд вважає неприйнятними, оскільки вони належними та допустимими доказами не доведені. Таким чином, з відповідача - ПрАТ «СК «ВУСО» слід стягнути на користь позивача оцінену шкоду у межах страхових сум /за виключенням франшизи 1 000 гртвень/ 32 424,96 гривень та витрати на проведення експертизи (дослідження) в сумі 400 гривень. З відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 1 000 гривень /франшиза/. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист прав споживача, судом позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь держави в наступному розмірі: з відповідача ПрАТ "СК "ВУСО" - 328, 25 гривень, з відповідача [PERSON] - 243,60 гривень, оскільки з позовом до суду позивач звернулася 07 грудня 2015 року.

Outcome: approved