Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , про стягнення коштів на утримання (аліментів) повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.12.2001 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Добросинської сільської Жовківського районного управління юстиції у Львівській області, який в подальшому в подальшому розірвано 18.03.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. За час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Оскільки відповідач добровільно свого батьківського обов`язку по утриманню дітей не виконував, вона звернулась до суду за захистом прав дітей та рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 2013 року ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання доньку в розмірі по 400, 00 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Стверджує, що на даний час донька [PERSON] досягла повноліття, тому стягнення аліментів на її користь припинено. Однак вона у 2017 році поступив на навчання у Рава-Руському професійному ліцеї та на даний час навчається стаціонарно на третьому курсі, навчання донька закінчує 30.06.2020 року . Позивач вказує, що відповідач коштів на утримання доньки не надає, а їй одній важко утримувати доньку , оскільки витрати після вступу доньки на навчання зросли в декілька разів. А тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні підтримала в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, просить такі задовольнити. Додатово зазначила, що має мінімальний дохід, одній важко утримувати дитину, зазначила що їй відомо що відповідач має підзаробітки, добровільно свого обов`язку по утриманні дитини не виконує, а тому просить суд стягнути аліменти на повнолітню доньку , яка навчається. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що на даний момент не має можливості надавати матеріальну допомогу та сплачувати кошти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.Зазначив, що він має на утриманні п`ятеро дітей, проте доказів суду не подав. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] 18.03.2003 року розірвано. У даному шлюбі в сторін народилася одна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Добросинською сільською радою. Батьком дитини є [PERSON] , тобто відповідач у справі, матір`ю- [PERSON] , тобто позивач у справі . З довідки № 518 від 27.01.2019 року, яка видана Рава-Руським професійним ліцеєм , вбачається, що [PERSON] , в 2017 році вступила нан навчання Рава-руського професійного ліцею і на даний час навчається на 3 курсі денного відділення. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обов`язком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач [PERSON] є непрацездатним, зокрема, ним не подано жодного доказу про те, що він має на утриманні інших неповнолітніх дітей, тощо . При вирішенні спору суд враховує обов`язок батьків утримувати свою дитину, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі, що розмір мінімальної заробітної плати становить 4173,00 гривні. Враховуючи вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, яка навчається, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", беручи до уваги інтереси дитини, зокрема, те, що він навчається, потребує коштів на забезпечення навчального процесу, зокрема, купівлі канцелярського обладнання, підручників, доїзд до місця навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 28.11.2019 року і до завершення [PERSON] навчання у Рава-руському професійному ліцеї , а саме до 30 червня 2020 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років . Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. В той же час суд вважає розмір аліментів, які просить стягувати позивач, а саме 3000,00 грн. необгрунтованим та таким, що буде значно обмежувати права відповідача, оскільки останній не працює. Крім того позивачем не підтверджено жодними доказами, що заробіток, дохід відповідач дозволить йому сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд вважає, що саме 1300,00 грн. є тим розміром аліментів, який буде достатнім для утримання дитина, яка продовжує навчання, та який, водночас, не буде обмежувати прав на нормальний рівень життя відповідача та його сім`ї. Даний розмір аліментів є балансом між інтересами дитини та його батька, відповідача у справі. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved