Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» ( далі - ПАТ «СГ «ТАС», в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь страхового відшкодування: моральної шкоди у розмірі 50076грн., відшкодування витрат на поховання у розмірі 33000грн., пені у розмірі 2224,44грн., 3 відсотків річних у розмірі 539,42грн. та судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги у розмірі 9000грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 10.12.2019 р. о 22:40 год. водій гр. [PERSON] , рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці Миру в с. Новоконстантинівка разом з пасажирами [PERSON] , [PERSON] біля будинку №70 не впорався з керуванням, виїхав на зустрічне узбіччя та скоїв зіткнення з бетонною опорою електро-передач, в результаті чого [PERSON] отримав перелом обох ніг, [PERSON] померла на місці пригоди до приїзду швидкої допомоги.11.12.2019 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію було внесено до ЄРДР за №12019160000001113 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідальність власника автомобіля марки ««ВАЗ 2105» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована згідно Полісу №АМ7762187 в ПАТ «СГ «ТАС». 24 лютого 2020 року ТОВ "Юридична компанія "Центр Автовиплат Поліс" в інтересах матері загиблої [PERSON] - [PERSON] , на адресу ПАТ «СГ «ТАС» направлено заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 50076,00грн.-моральної шкоди та 33000грн.- витрат на поховання та встановлення пам`ятника. До вказаної заяви долучено відповідно до вимог ст.35 Закону №1961-IV документи, що підтверджують ступінь спорідненості із загиблою, а також документи, підтверджують понесені витрати на поховання та встановлення пам`ятника та копію витягу з Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 12019160000001113 від 10.12.2019 року за ч.2 ст. 286 КК України. Листом ПАТ «СГ «ТАС» вих. № 481 від 05.03.2020 року повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, посилаючись на ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 31.07.2020 року ТОВ "Юридична компанія "Центр Автовиплат Поліс" з метою врегулювання спору надіслало досудову вимогу до ПAT «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування у розмірі 83076грн. У відповідь на вказану вимогу ПAT «СГ «ТАС» надіслав лист за вих. N 1179 від 10.09.2020 року, відповідно до якого, відмовив у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження. Проте, до даного часу відповідні виплати ПAT «СГ «ТАС» не відшкодовані. Оскільки, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди та смертю її доньки, позивачці завдано значних моральних страждань, нею і подано до суду позовну заяву про стягнення з ПAT «СГ «ТАС» шкоди завданої смертю фізичної особи, а саме: стягнення на її користь з ПAT «СГ «ТАС» моральної шкоди в розмірі 50076 грн., 33000грн. - відшкодування витрат на поховання, пені в розмірі 2224,44 грн., 3% річних у розмірі 539,42грн., а також понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 9000грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 22.10.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Кудрявського Сергія Миколайовича про передачу справи за підсудністю. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 22.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Качмар А.І, яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги № 16/20 від 18.08.2020 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити. Представник ПАТ «СГ «ТАС»Кудрявський С.М. в судове засідання не з`явився, надав суду відзив ( а.с.32-33), в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованості позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача,вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.12.2019 р. о 22:40 год. водій гр. [PERSON] , рухаючись на автомобілі марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер [NUMBER] по вулиці Миру в с. Новоконстантинівка разом з пасажирами [PERSON] , [PERSON] біля будинку №70 не впорався з керуванням, виїхав на зустрічне узбіччя та скоїв зіткнення з бетонною опорою електро-передач, в результаті чого [PERSON] отримав перелом обох ніг, [PERSON] померла на місці пригоди до приїзду швидкої допомоги. 11.12.2019 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію було внесено до ЄРДР за №12019160000001113 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. (а.с.7) Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2018 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. (а.с.74-79). Вирок вступив в законну силу 23.10.2020 року. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ««ВАЗ 2105» реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС», що підтверджується Полісом №АМ7762187. ( а.с.8) 24 лютого 2020 року ТОВ "Юридична компанія "Центр Автовиплат Поліс" в інтересах матері загиблої [PERSON] - [PERSON] , на адресу ПАТ «СГ «ТАС» направлено заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 50076,00грн.-моральної шкоди та 33000грн.- витрат на поховання та встановлення пам`ятника. До вказаної заяви долучено відповідно до вимог ст.35 Закону №1961-IV документи, що підтверджують ступінь спорідненості із загиблою, а також документи, підтверджують понесені витрати на поховання та встановлення пам`ятника та копію витягу з Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 12019160000001113 від 10.12.2019 року за ч.2 ст. 286 КК України. ( а.с.5) Відповідно до свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.12.2019 року, на підставі актового запису № 750, [PERSON] померла [INFO] . ( а.с.6) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Марківською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 18.01.2001 року, на підставі актового запису №1, її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . ( а.с.11_ [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайнного управління юстиції в Одеській області від 07.05.2014 року, на підставі актового запису № 333. ( а.с.12) Відповідно до довідки № 08/02-07 виданої виконавчим комітетом Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 09.01.2020 року, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] та мала склад сім`ї: мати- [PERSON] , [INFO] , брат- [PERSON] , [INFO] та сестра - [PERSON] , [INFO] . ( а.с.9) Згідно довідки № 534/02-07 виданої виконавчим комітетом Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 23.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] проводила поховання своєї доньки [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в с. Марківка Роздільнянського району Одеської області.( а.с.10) Листом ПАТ «СГ «ТАС» вих. № 481 від 05.03.2020 року повідомлено, про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування через відсутність рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП, посилаючись на ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с.19) 31.07.2020 року ТОВ "Юридична компанія "Центр Автовиплат Поліс" з метою врегулювання спору надіслало досудову вимогу до ПAT «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування у розмірі 83076грн. ( а.с.20-21) У відповідь на вказану вимогу ПAT «СГ «ТАС» надіслав лист за вих. N 1179 від 10.09.2020 року, відповідно до якого, відмовив у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що позивачем не було надано вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження.( а.с.22) Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) та Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.6 ст. 1 Закону, власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В свою чергу встановлено, що 11.12.2019 року інформацію про вказану дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 10.12.2019 року, було внесено до ЄРДР за №12019160000001113 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. (а.с.7) Таким чином, у позивача на час подання позовної заяви до суду не було можливості надати відповідачу вирок суду або постанову про закриття кримінального провадження. Крім цього, відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачу. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Таким чином, відмова ПАТ «СГ «ТАС» у виплаті страхового відшкодування через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивача на отримання страхового відшкодування.. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-ІУ страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (вчинення дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно до п. 27.3 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку (50076 грн.), і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2019 року становить 4173гривень. Загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 50076 грн. (12x4173 = 50076). Таким чином, у зв`язку з смертю [PERSON] ПАТ «СГ «ТАС»» зобов`язана відшкодувати 50076грн. моральної шкоди на користь матері [PERSON] . Згідно п. ст.27.4 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі (50076 грн.), встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування Відповідно до п.35.2. ст.35 Закону до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Положення статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження вини страхувальника у вчиненні ДТП. Судом встановлено, що позивач звернулася до ПАТ «СГ «ТАС»» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі діючого полісу № АМ7762187 та надали відповідні документи передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачем на підтвердження понесених витрат відповідачу надано: квитанція №27 від 12.12.2019 року, якою підтверджуються витрати на поховання в розмірі 6400грн., квитанція № 30, від 29.12.2019 року, якою підтверджуються спорудження надгробної плити у розмірі 4800грн. та чек від 11.12.2019 року на суму 2000грн. (медичні послуги, що надавались померлій у Роздільнянському районному відділені обласного бюро судово-медичної експертизи), товарний чек від 11.12.2019 року на суму 3200грн.( одяг), прибутковий касовий ордер від 13.12.2019 року на суму 15000грн. ( ритуальні послуги), квитанція від 13.12.2019 року на суму 1600грн. ( обслуговування похорон), що підтверджується додатками зазначеними у заяві про виплату страхового відшкодування, а тому з ПАТ «СГ «ТАС»» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на поховання в розмірі 33000грн., що не перевищує ліміт. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов`язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Відповідно до цього ж Закону, ритуальні послуги - це послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштування місця поховання. Позивачем доведено факт заподіяння її шкоди та її розмір, тому у ПАТ «СГ «ТАС»» не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування. Згідно до ст.36.2. Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки, як встановлено судом, з моменту отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування пройшло 79 днів, однак ним не виплачено належного страхового відшкодування, що свідчить про прострочення такої виплати з його вини, є всі підстави для стягнення з відповідача пені, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.25), за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 04.06.2020 - 21.08.2020 року. Таким чином підлягає стягненню з страховика на користь позивача пеню в розмірі 2224,44грн., та 3 % річних в сумі 539,42 грн. Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням пені та 3% річних за весь час прострочення перед [PERSON] , становить 85 840,86грн., з яких 83076грн. - основного боргу (50077,00грн. моральна шкода та 33000,00 грн. витрати на поховання), 2224,44 грн. - пені та 539,42грн.- 3% річних Щодо стягнення витрат на правову допомогу. За пунктом 1 частиною 2 та частиною 3 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. У своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 16/20 від 18.08.2020 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № 01-11від 10.11.20220 року на суму 9000грн., детальний опис наданих послуг згідно договору про надання правої допомоги № 16/20 від 18.08.2020 року; акт №01-11 прийому - передачі надання послуг до договору про надання правової допомоги від 10.11.2020 року. ( а.с. 80-81,83) Представником ПАТ «СГ «ТАС» надано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем безпідставно та необґрунтовано встановлено вартість правової допомоги в розмірі 9000грн. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Відтак, враховуючи, що позивач підтвердив, понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,0 грн., (які складаються з аналізу документів наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав - 2000грн., написання позовної заяви - 2500грн, написання відповіді на відзив на позовну заяву -2000грн., представництво у суді 2500грн.), що відповідатиме принципу пропорційності розподілу витрат у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки у зв`язку із настанням страхового випадку ПАТ «СГ «ТАС»» зобов`язане відшкодувати позивачу страхове відшкодування. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80грн. На підставі ст.22,23,625,1166,1167,1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved