Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 18 червня 2015 року він є власником квартири [ADDRESS]. 19 червня 2015 року ним було укладено договір з КП "Центральний Подільського району м. Києва" про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Вказав, що відповідачка по справі є дружиною його батька та зареєстрована у вищезазначеній квартирі, на даний час у Подільському районному суді м. Києва розглядається справа про розірвання шлюбу між [PERSON] (батьком позивача) та [PERSON] У позовній заяві позивач зазначає, що після отримання в дар квартири, він почав в ній проживати та має намір в подальшому проживати у вказаній квартирі зі своєю цивільною дружиною. Посилаючись на те, що відповідачка не є членом його сім"ї, не звільняє квартиру у добровільному порядку на його прохання, враховуючи те, що [PERSON] не оплачує комунальні послуги та не бере участь в утриманні спірної квартири, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі за тих же підстав, просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. На даний час він має намір проживати у даній квартирі зі своєю цивільною дружиною, а відповідачка постійно чинить йому перешкоди у користуванні його власністю. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. Пояснила, що вона з батьком позивача перебувала у шлюбі та проживала протягом дванадцяти років у спірній квартирі, на даний час вона не має іншого житла. Вказала, що лише у липні 2015 року вона дізналася, що [PERSON] є новим власником квартири [ADDRESS]. Щодо того, що у суді знаходилася справа про її розлучення з [PERSON] вона не знала, однак на даний час рішення набрало законної сили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є двокімнатна квартира, жилою площею 24,4 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Як встановлено у судовому засіданні, дана квартира належать позивачу на праві приватної власності відповідно до договору дарування квартири від 18 червня 2015 року (а.с. 6-7). 19 червня 2015 року [PERSON] уклав договір з КП "Центральний Подільського району м. Києва" про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ( а.с. 11). У спірному житловому приміщенні зареєстрована [PERSON] з 13 травня 2010 року, що підтверджується довідкою Подільського РВ ГУ ДМС України в місті Києві від 17.10.2015 року (а. с. 31). Відповідачка вказала, що вона з батьком позивача перебувала у шлюбі, а тому і проживала у спірній квартирі. Як вбачається з штампу у паспорті відповідачки, шлюб між нею та [PERSON] розірвано відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року ( а.с. 32). Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що відповідачка не є членом сім"ї позивача, остання на прохання [PERSON] щодо добровільного звільнення квартири та зняття з реєстрації жодним чином не реагує, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Разом з тим, в силу вимог ст. 156 ЖК України відповідачка по справі не є членом сім'ї власника квартири - позивача по справі, оскільки не є членом подружжя позивача, його батьком, дитиною чи особами, що ведуть з позивачем спільне господарство та проживають як члени однієї сім'ї. Твердження відповідачки, що вона проживала у спірній квартирі дванадцять років, а тому має право на проживання в цій квартирі є безпідставними. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися свою власністю, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а Даругу А К. потрібно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь [PERSON] підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved