Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на користь позивача на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 26.12.2011 року, визначивши їх розмір у 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач є опікуном малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із позивачем. З відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі розмірі 800,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Коштів, які надсилаються відповідачем недостатньо для належного утримання дитини, при цьому зазначає, що відповідач займається підприємницькою діяльністю та отримує від неї дохід, має у власності транспортні засоби, а також отримує пенсію. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача є меншим, ніж визначений на законодавчому рівні. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Гаврилова Д.В., від 13.02.2018 року про справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/503/18 від 18.07.2018 року суддя Гаврилов Д.В., не може продовжувати розгляд справи у зв`язку закінченням повноважень судді. 19.07.2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинською В.Е. отримано дану справу. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Дорошинської В.Е., від 20.07.2018 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.09.2018 року постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 12.10.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому вважав позов необґрунтованим та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 17.01.2019 року позивачем надано відповідь на відзив. Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1583/19 від 07.06.2019 року суддя Дорошинська В.Е., не може продовжувати розгляд справи. 07.06.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М., яка отримана суддею 10.06.2019 року Ухвалою від 18.06.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 03.10.2019 року по справі було зупинено провадження до набрання законної сили рішенням за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів у цивільній справі №766/22345/18. Ухвалою від 13.07.2020 року відновлено провадження у справі. Позивач та її представник адвокат Зіновкіна О.П. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Юріна А.Р. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно актового запису №711 від 24.10.2006 року, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, [INFO] народилась [PERSON] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). З довідки від 23.10.2007 року №237/07.81 наданої Дніпровським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції вбачається, що відомості про батька записані зі слів матері на підставі ст.135 СК України (а.с.4). [PERSON] є опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с.5). 26.12.2011 року рішенням Дніпровського районного суду від 26.12.2011 року позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що Рішенням Дніпровського районного суду від 01.07.2013 року по справі №666/2317/13-ц з урахуванням ухвали від 12.07.2013 року про виправлення описки, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої онуки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2013 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 01 липня 2013 року, змінено, в частині розміру стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку, визначивши до стягнення аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. В решті рішення залишено без змін. Додатковим рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30 липня 2015 року задоволено заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої онуки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. підлягають індексації відповідно до закону. Відповідно ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, в силу положень ст. 265 СК України та на підставі Рішення апеляційного суду Херсонської області від 17.10.2013 року з відповідача [PERSON] здійснюється стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , опікуном якої є [PERSON] . Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] звільнення від сплати аліментів відмовлено у задоволенні позову. Постановою Херсонського апеляційного суду від 23.09.2020 року Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 .01.2020 року залишено без змін. Відповідно до ч. 4. ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховним Судом України у постанові від 0.02.2014 року № 6-143цс13 висловлена правова позиція, а саме: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки) При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Верховний Суд у своїй Постанові від 12.09.2018 року (справа № 459/2181/17 провадження № 61-37114св18) визначив правову позицію, відповідно якої, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, особа на користь якої стягуються аліменти може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 28.03.2018 року має ІІІ групу інвалідності та за станом свого здоров`я потребує лікування, перебуває на обліку в закладі охорони здоров`я. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Херсонській області отримує пенсію за віком. З матеріалів справи убачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, з 01.01.2019 року здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування, а також є засновником Приватного підприємства «Південна будівельна компанія плюс» (ОКПО 35668058), однак відомості щодо отримання доходів від здійснення підприємницької діяльності відсутні. Таким чином, матеріальний стан та стан здоров`я відповідача з моменту ухвалення рішення Апеляційного суду Херсонської області від 17 жовтня 2013 року та Додаткового рішення Апеляційного суду Херсонської області від 30 липня 2015 року, яким з нього були стягнуті аліменти на користь позивача не покращився. Обґрунтовуючи позов стосовно позивач [PERSON] посилається на те, що розмір аліментів, який сплачується відповідачем, є меншим від мінімально встановленого розміру аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII (Закон N 2037-VIII) частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. На підставі наведеного, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати, у виді судового збору та витрат на правову допомогу, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 82, 141,182,183, 192, 196 СК України, ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed