Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про визначення суми боргу за опалення та зобов"язання укласти договір про реструктуризацію суми боргу, мотивуючи тим, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем її сім`ї утворилась заборгованість за теплоенергію, хоча частково послуги оплачувались. 17.05.2012р. ДМП «ІФТКЕ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та неіснуючого боргу за гаряче водопостачання у розмірі 15814,81 грн. 18.07.2012р. Івано-Франківським міським судом стягнуто в солідарному порядку борг за теплопостачання в розмірі 10 879,73 грн. Ігноруючи рішення суду, позивачці відмовляють в укладенні договору про реструктуризацію боргу в сумі 10 879,73 грн. та вимагають укласти угоду на суму за їхніми нарахуваннями, а саме : за опалення 16535,20грн., за гарячу воду-1714,95 грн. і того -18250,15 грн.(згідно повідомлення за липень 2012 р.). З 01.10.2016р. її сім`ї призначають житлову субсидію з боргом та без угоди про реструктуризацію цього боргу. Не призначили виплату субсидії і в 2017-2018рр. Ігноруючи рішення суду, в ДМП «ІФТКЕ» продовжили свої нарахування за опалення та гарячу воду ще з минулого тисячоліття і на 01.05.2012р. заборгованість в них становить: за опалення - 16110,86 грн., за гарячу воду - 1756,21 грн., разом 17867,07 грн. З 01.08.2008р. по 01.07.2014р. оплата за гарячу воду здійснювалась по лічильнику, і за даний період сім`я використала 123 куб. м. «гарячої» води або 2 куб. м. за місяць, а в ДМП «ІФТКЕ» нараховували по 5 куб. м. на одну особу за місяць, про що свідчить повідомлення за квітень 2008р., згідно якого нараховано 236,40 грн. за тарифом 11,82грн. за 1 куб. м. Це також стосується і субсидії при нормі споживання 13.20 куб. м. на місяць вони також значно переплатили. Те саме стосується тепла необгрунтовано завищується норма споживання, необгрунтовано підвищується тариф. 20.08.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду справу призначено до судового розгляду(т.1 а.с.165). 13.02.2020 року представник відповідача подав відзив на позов відповідно до якого повідомив, що позовна давність тривалістю у три роки, яка встановлена ст. 257 ЦК України може бути застосована судом за заявою позивача, якщо минув трирічний термін позовної давності. Для того, щоб встановити чи минув термін позовної давності, необхідно зазначити початок перебігу та закінчення цього трирічного терміну. Оскільки позивачка не вказала ні періоду, ані суми боргу, яка утворилась за цей період - а тому, не можливо вирішити по суті питання про застосування терміну позовної давності. Позивачка просить суд визначити суму боргу за опалення, але не зазначає станом на яку дату вона просить визначити цю суму боргу. Крім цього, відповідно до вимог ЦПК України позивачка зобов`язана була сама подати суду розрахунок боргу за відповідний період, зазначивши цей період. Крім того, позивачка хоче визначити суму боргу тільки за опалення, в той час як загальна сума боргу складається з послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Оскільки позивачка не розрахувала суму боргу та не зазначила відповідний період, ДМП «ІФТКЕ» повідомляє, що станом на 01.02.2020 року борг за опалення складає 34 007, 03 грн., за гаряче водопостачання-599 грн., а разом 34 606, 85 грн. та надає відповідні довідки з розрахунком вказаної суми боргу. Позивачка посилається на рішення Івано-Франківського міського суду, яке набрало законної сили 18.07.2012 р. у справі 0907/9439/2612, яким було зменшено її борг на суму 4935,1 грн. за період з 01.05.2009 по 01.05.2012 р. У зв`язку з цим повідомляють, що у грудні 2019 року загальний борг позивачки за опалення був зменшений на суму 4935,1 грн. вбачається із довідки за опалення за 2019 р. За відсутності розрахунку боргу, періоду виникнення боргу, вважають що підстав для задоволення позовних вимог немає(т.1 а.с.207). 17.02.2020 року позивачка подала відповідь на відзив від 13.02.2020 року (т.1 а.с.223,224). 17.08.2020 року позивачка подала клопотання відповідно до якого просила застосувати строк позовної давності рахувати з 01.07.2017 р. по 01.07.2020р. Борг за опалення на 01.07.2017 року - 25 667,12 грн. За період з 01.07.2017р. по 01.07.2020 р. борг за опалення 1972,32 грн. Борг 599,82 грн. (недійсний) за гарячу воду, борг не тільки за межею позовної давності у три роки, але за межею існування, бо їхня сім`я такою послугою як подання гарячої води взагалі не користується з 2014 року(т.2 а.с.13-14). 25.08.2020 року позивачка подала клопотання-заперечення відповідно до якого просила при винесенні рішення по справі застосувати ст. 257 ЦК України і визначити строк позовної давності у три роки за період з 01.07.2017р. по 01.07.2020р., а заборгованість за опалення в розмірі 1972,32 грн. за розрахунком №15.1/756 від 27.07.2020р. (т.2 а.с.34-36). Позивачка в судове засідання не з`явилися, 13.02.2020 року в судовому засіданні надала пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги підтримала просила задоволити в повному обсязі. Представник відповідача 13.02.2020 року в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, проти позову заперечив в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованої: водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ст.5 Закону України «Про державні та соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України. Державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло (ст.9 Закону України «Про державні та соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунальною обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До їх числа належать зокрема, нормативи користування житлово-комунальними послугами щодо яких держава надає пільги. За змістом статті 16 ЦК України, звертаючись до суду з позовом, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Порушене право може бути захищено у спосіб, хоч і непередбачений зазначеною нормою, законом чи договором, але такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим порушенням. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою в [ADDRESS] , у якій вона зареєстрована та фактично проживає, що підтверджується довідкою №02-02/03435/1174 виданої КП "МІУК" про зареєстрованих осіб (а.с.69). Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» зазначено, що споживач має право на вибір джерел енергії, чи постачальної організації. Відповідно до п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N630, п.39 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до судового наказу від 25.02.2008 року справа №2н-508/2008 року стягнуто з [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] на користь ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", що знаходиться за адресою в м. Івано-Франківську по вул. Хмельницького буд.59 А з зарахуванням на рах. № [NUMBER] заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 2052.26 грн.(т.1 а.с.32). Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 18.07.2012 року позов ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання та гарячого водопостачання задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" заборгованість за послуги теплопостачання та водопостачання станом на 01.05.2012 року в розмірі 10879, 73 грн.(т.1 а.с. 214,215). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року, відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №0907/9430/2012 виданий 31.07.2012 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь ІФТКЕ 10 879,73 грн.(т.1 а.с.52). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.03.2016 року, відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа №0907/9430/2012 виданий 31.07.2012 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь ІФТКЕ 10 879,73 грн.(т.1 а.с.53). Листом виконкому Івано-Франківської міської ради ДСП від 25.10.2017 року №М/1548 повідомлено [PERSON] щодо призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, встановлено, що у разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію або оскаржив заборгованість в судовому порядку, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору або оскаржив заборгованість у судовому порядку. Враховуючи інформацію, надану ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" про наявність простроченої понад два місяці заборгованості в сумі 31004,10 грн. та ПрАТ "АТП-0928" в сумі 2760,00 грн. субсидія на оплату житлово-комунальних послуг з 01.05.2017 року позивачці не призначена(т.1 а.с.57,58). Відповідно до п.50 Положення про порядок призначення житлової субсидії, затвердженого Постановою КМУ від 21.10.1995 року в редакцій Постанови від 14.09.2019 року № 801 для призначення житлової субсидїї за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення подаються відомості про суму простроченої понад три місяці (на дату подання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирного будинку, строк позовної давності якої не минув. Пунктом 43 вказаного Положення передбачено, що для призначення субсидії, громадянин подає копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Листом виконкому Івано-Франківської міської ради ДСП від 28.02.2019 року №М/83 повідомлено [PERSON] щодо призначення житлової субсидії, що є прострочена заборгованість понад два місяці зі сплати житлово-комунальних послуг на 01.10.2018 року, загальна сума якої перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго" - в сумі 30833, 10 грн.; ПрАТ "АТП-0928" - в сумі 3999, 99 грн. 31.01.2019 року [PERSON] подала довідку з ПрАТ "АТП-0928" про укладення договору про реструктуризацію заборгованості від 21.01.2019 року на суму 3647,13 грн. Станом на 26.02.2019 року позивачка не подала в департамент договір про реструктуризацію заборгованості або оскарження заборгованості в судовому порядку за послуги надані ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго"(т.1 а.с.59,60). Як вбачається з довідки від 13.02.2020 року наданої ДМП Івано-Франківськтеплокомуненерго" по о/р 838000042014 власник [PERSON] по [ADDRESS] станом на 01.01.2020 року заборгованість за опалення становить 34 007,03 грн. борг за гарячу воду - 599, 82 грн.(т.1 а.с. 208). Відповідно до листа наданого [PERSON] . ДМП Івано- Франківськтеплокомуненерго" від 27.07.2020 року на звернення позивачки від 15.07.2020р. № 1093/17 встановлено, що станом на 01.07.2017р. за адресою [ADDRESS] утворилась заборгованість за послугу теплопостачання в сумі 30 602,22 грн. та гарячу воду 599,82грн. На підставі рішення суду від 18.07.12р. №0907/9439/2012р. борг зменшено на 4935,1 грн. як такий, що є поза межами трьох річного терміну позовної давності (01.05.2009р.- 01.05.2012р.). З врахуванням даного перерахунку здійсненого у грудні 2019р. борг станом на 01.07.2017р. становить: 30 602,22 - 4935,1 = 25667,12 грн. за опалення. За період з 01.07.17р. по 31.12.17р. нараховано 4334,51 грн., оплачено 3658,50 грн., 4334,51 - 3658,50 = 676,01 грн. недоплата за вище вказаний період. За 2018р. нараховано 11686,31 грн., оплачено 8661,14 грн. ; 11686,31 -8661,14= 3025,17 грн. недоплата за 2018р. За 2019р. нараховано 11721,31 грн. оплачено 9614,27 грн. 11721,31-9614,27 грн.= 2107,04 грн. недоплата за 2019р. За період з 01.01.2020р. по 01.07.2020р. нараховано 7124,04 грн., оплачено 10959,94 грн. 7124,04-10959,94 = -3835,90 грн. переплата за вище вказаний період. 676,01+3025,17+2107,04-3835,90 = 1972,32 грн. недоплата за період з 01.07.1017р. по 01.07.2020р. Станом на 01.07.2020р. борг по опаленню становить 25667,12+1972,32= 27639,44 грн. Борг по гарячій воді 599,82 грн. (т.2 а.с.15). Відповідно до Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» договір реструктуризації може бути укладено на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації, а також зазначають, що реструктуризація заборгованості є правом, а не обов`язком постачальника послуг. Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20 лютого 2003 року передбачено, що заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до вказаного Порядку для укладення договору громадянин подає до створеної органами місцевого самоврядування комісії, з розгляду питань реструктуризації заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот довідку про склад сім`ї, довідки про доходи всіх повнолітніх членів сім`ї, зареєстрованих в житловому приміщенні, заяву про реструктуризацію заборгованості із зазначенням видів житлово-комунальних послуг, за якими він зобов`язується здійснювати погашення боргу. Для непрацюючих членів сім`ї працездатного віку подаються документи про причину тимчасової незайнятості. Договір про реструктуризацію заборгованості укладається з власником житлового приміщення. Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальною засадою цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За таких умов реструктуризація заборгованості може мати місце за умови досягнення згоди між сторонами щодо порядку здійснення реструктуризації шляхом підписання відповідної угоди або складення графіку погашення заборгованості. Наведені положення нормативно-правових актів дають підстави дійти висновку, що діючим законодавством України передбачено право, а не обов`язок підприємства-відповідача при наданні реструктуризації заборгованості споживачам. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 10.12.2020 р. по справі № 161/4984/19. Вирішуючи спір, суд зазначає, що ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" здійснює забезпечення багатоквартирного будинку, у якому знаходиться квартира позивачки тепловою енергією. Законом «Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За наявності заборгованості по оплаті комунальних послуг, споживач має право на укладання договору про реструктуризацію заборгованості, порядок укладення якого визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Отже, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачки про порушення її прав, свобод чи інтересів є абстрактними та не містять жодного обґрунтування негативного впливу зі сторони ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" на її конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивачки з розміром суми заборгованості, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси. Оскільки, позивачка [PERSON] не зверталася до відповідача ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" щодо укладення договору про реструктуризацію боргу, відповідно відмову в укладенні договору реструктуризації боргу позивачка не отримувала, тому, суд вважає, що між сторонами відсутній спір з даного приводу. Згідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки про визначення суми заборгованості та зобов`язання відповідача укласти договір про реструктуризацію заборгованості за теплопостачання є безпідставними та не підлягають до задоволення. Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України,

Outcome: dismissed