Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

07.09.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 червня 2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №35 та про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 14.06.2014 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та виховання дитини, зловживання алкогольними напоями, у зв'язку з чим сім'я розпалася. Відповідач пішов\~з сім'ї\~у червні\~2018\~року,\~залишивши її\~з дочкою\~без матеріальної\~допомоги,\~і весь\~цей час\~проживає окремо\~від них.\~Вона залишилась проживати разом з дочкою у будинку її матері за адресою: Змїївський район, смт. Донець, вул. Діденка, 10. Спору з приводу місця проживання дочки та проживання її саме з нею не існує. Неодноразові спроби примирення та позасудового врегулювання спору результатів не дали, оскільки відповідач не має наміру змінюватися сам та змінювати свій спосіб життя. Тому жодних спроб відновлення стосунків вона не бажає, оскільки відновлення стосунків вже є неможливим, їхні сімейно-шлюбні стосунки припинились остаточно декілька місяців назад. Саме тому неможливим є також подальше примирення та сумісне життя, через що надання строку для примирення їм є недоцільним. Крім того, є підстави для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, оскільки відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, фінансово чи в інший спосіб не допомагає, хоча є фізично та психічно здоровою людиною, має задовільний стан здоров'я та не має інших утриманців. Відповідач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Дивинтос" (місце розташування: м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, оф.203/3), раніше отримував заробітну плату більше 10000 грн. на місяць, але точна сума його заробітку їй не відома. Зазначене підтверджує, що він має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої малолітньої дочки. На сьогоднішній день вона вимушена утримувати дочку сама, що є порушенням прав їхньої малолітньої дитини на нормальне та достатнє забезпечення задля гармонійного розвитку. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21 вересня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання на 05 листопада 2018 року. 05 листопада 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 04 грудня 2018 року. Належним чином повідомлені учасники справи на підготовче засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на задоволенні позову наполягала, просила залишити прізвище "Головахіна". Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу за його відсутністю та ухвалити рішення у підготовчому засіданні, у зв'язку з визнанням ним позову просив повернути позивачу 50% від сплаченого нею судового збору при поданні позову до суду. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені учасниками справи у заявах по суті справи та з процесуальних питань, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними свідоцтва про шлюб Серія І-ВЛ №230377 та копії свідоцтва про народження Серія І-ВЛ №387572 підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2014, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 11). Згідно довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні-/будинку осіб №3528 від 21.08.2018, позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а. с. 12). За інформацією Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 14.09.2018 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а. с. 17). Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили проживання однією сім'єю та спільне ведення господарства, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька, який проживає окремо, в утриманні спільної дитини. Зазначені обставини не заперечувалися і відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України зазначені обставини не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. \~ \~ \~ \~Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. \~ \~ \~ \~Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. \~ \~ \~ \~Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.\~ У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач [PERSON] до підготовчого засідання подав заяву про визнання позову, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідачем подана заява про визнання позову до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. Оскільки позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею по сплаті судового збору, з відповідача на користь позивача належить стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704 грн 80 к. за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів, яка підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved