Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

25 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - визнати негативну інформацію, поширену про позивача на веб-сайті Чернігівської загальнополітичної газети "Високий Вал" - svoboda.fm в статті під назвою "[INFO]", а саме інформацію, наведену в наступних цитатах: "ПП Мирненський паливний склад" і його директор [PERSON] виявився пов'язаним партнером давнього друга [PERSON] - [PERSON], власника сумнозвісної фірми ПП "ПІК-ІНВЕСТ", яка до речі теж приймала участь в цих торгах"; "Виявляється, що [PERSON] і [PERSON] є фігурами номінальнимиі повністю підпорядковуються ватажну луганської банди "[INFO]" [PERSON] у питанні транспортування з окупованого Донбасу вугілля на такий же окупований Крим"; "Разом же упродовж останніх років [PERSON] і [PERSON] "розписували тендери" на Сумщині, в Херсоні та Дніпропетровську. Тепер склад з Херсонщини поставлятиме криваве паливо з нелегальних копанок сепаратистів і на Чернігівщину по добре протоптаній стежці [PERSON] і [PERSON]", недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та шкодить діловій репутації; - зобов'язати власника веб-сайту Чернігівської загальнополітичної газети "Високий Вал" - svoboda.fm - [PERSON] навести спростування розміщеної на сторінках веб-сайту недостовірної інформації шляхом розміщення на цьому ж сайті в розділі Економіка/Регіон відповідного спростування та принести публічні вибачення. Сторони до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, позивач просив справу розглядати без його участі, про що подав письмову заяву, відповідач про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як убачається зі змісту позову, [INFO] року в мережі Internet на сайті Чернігівської загальнополітичної газети "Високий вал" - svoboda.fm була розміщена стаття під назвою "[INFO]". В даній статті, зокрема, зазначено таке: "ПП Мирненський паливний склад" і його директор [PERSON] виявився пов'язаним партнером давнього друга [PERSON] - [PERSON], власника сумнозвісної фірми ПП "ПІК-ІНВЕСТ", яка до речі теж приймала участь в цих торгах"; "Виявляється, що [PERSON] і [PERSON] є фігурами номінальнимиі повністю підпорядковуються ватажну луганської банди "[INFO]" [PERSON] у питанні транспортування з окупованого Донбасу вугілля на такий же окупований Крим"; "Разом же упродовж останніх років [PERSON] і [PERSON] "розписували тендери" на Сумщині, в Херсоні та Дніпропетровську. Тепер склад з Херсонщини поставлятиме криваве паливо з нелегальних копанок сепаратистів і на Чернігівщину по добре протоптаній стежці [PERSON] і [PERSON]", недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та шкодить діловій репутації. Позивач, вважаючи поширену відповідачами інформацію недостовірною та такою, що порушує його немайнові права, звернувся до суду з позовом про спростування такої інформації та відшкодування завданої йому моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про інформацію", під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З викладеного суд робить висновок, що тягар доказування поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, покладається на позивача. З досліджених матеріалів справи убачається, що позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме поширення відповідачем про нього негативної інформації. При цьому роздруківку тексту, що міститься на а.с. 9, суд не може вважати допустимим доказом у справі, оскільки вона не містить будь-яких реквізитів, що свідчили б про поширення такої інформації. За таких обставин, враховуючи те, що суд позбавлений процесуальної можливості з власної ініціативи збирати докази у справі, в задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв'язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed