Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

06 жовтня 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» грошові кошти за договором банківського вкладу № 2630/11/186986 від 02 червня 2014 року у розмірі 728577 (сімсот двадцять вісім тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 00 коп., що включають в себе суму вкладу, відсотки за депозитом, пеню та інфляційні за період прострочення, а також моральну шкоду. Позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2014 року ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» та [PERSON] уклали договір строкового банківського вкладу № 2630/11/186986. Відповідно до умов даного договору початкова сума вкладу становить 190 000 грн. зі сплатою 19,85 % річних терміном 30 днів (а.с. 6-9). За умовами пункту 1.7 укладеного між сторонами договору строкового банківського вкладу, повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком шляхом видачі готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. 25 червня 2014 року [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу. Листом № 12.3/4625 від 23.07.2014 ПАТ «МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК» повідомило [PERSON], що депозитний договір був закритий 02 липня 2014 року, а кошти перераховані на рахунок [NUMBER], які вона має можливість отримувати у відділенні, в якому обслуговується за наявності готівкових коштів в касі банку. Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Отже, відповідачем порушене право позивача щодо повернення їй грошових коштів за депозитним договором після закінчення його строку дії, в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 до Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод право на мирне володіння майном, а тому вклад у сумі190000 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, з відповідача на користь позивача належить стягнути невиплачені відсотки в розрахованому нею розмірі - 12597 грн. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Суд вважає, що на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України,з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання, підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 2280 грн. Розглядаючи обов'язок виконавця сплати пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) в контексті всієї норми ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", суд доходить висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, не регулюються ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" і відповідно до відповідача не можуть бути застосовані санкції, визначені ч. 5 ст. 10 цього Закону. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди.Наслідки ж порушення договору відповідачем, встановлені цим договором та главою 71 ЦК України, не передбачають відшкодування моральної шкоди, а відтак відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial