Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, в якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1200 грн. в місяць на строк три роки та додаткові витрати на лікування в розмірі 19 450,15 грн. з помісячною виплатою протягом 12 місяців в розмірі 1 620,85 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з неспроможністю за рахунок лише пенсії покрити всі свої матеріальні витрати першої необхідності, оскільки тяжко хворіє на епілепсію, у зв`язку з чим загострилися й інші хвороби. У позові зазначила, що дочка [PERSON] виконує свій обов`язок та добровільно сплачує аліменти та всі необхідні витрати, пов`язані з лікуванням позивача, тоді як інша дочка [PERSON] відмовилася виконати свій обов`язок по утриманні матері, хоча матеріально забезпечена і має можливість надати таку допомогу, у зв"язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з таким позовом. У судовому засіданні під час розгляду вказаної справи з"ясовано, що позивача [PERSON] згідно рішення Святошинського районного суду м.Києва від 05.04.2019 року визнано недієзхдатною, її опікуном призначено [PERSON] . Оскілки вказане рішення про визнання недієздатною набрало законної сили 07.05.2019 року, а зазначений позов подано до суду 16.04.2019 року, тому такий підлягає розгляду за участю законного представника [PERSON] - [PERSON] . Законний представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його з підстав, зазначених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити в повному обсязі, повідомила, що позивачка крім пенсії має додатковий дохід в розмірі 10 000,00 грн., який вона отримує від здачі в оренду належного їй на праві власності будинку, що підтверджується договором найму житлового приміщення від 01.04.2016р. Крім того, після смерті свого чоловіка позивачка відмовилася від отримання спадщини у вигляді частини квартири [ADDRESS] на користь молодшої доньки [PERSON] , яка цілком справедливо тепер надає їй матеріальну допомогу. Пояснила відповідачка і те, що на своєму утриманні вона має трьох малолітніх дітей, її чоловік не працює, оскільки має хтось займатися маленькими дітьми, але оскільки вона заробляє більше від нього, тому в сім"ї працює саме вона. Пояснила і те, що окрім витрат на дітей та непрацюючого чоловіка вона несе витрати на оренду житла, оскільки іншого у її власності немає, її мати- позивач та молодша сестра - законний представник матері не дозводяють їй разом зі сім"єю жити в будинку матері, а саме в будинку [ADDRESS] , хоча вона там зареєстрована. Так, протягом 2016-2019р.р. позивачкою подані до суду позови про визнання її-відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , про визнання реєстрації її дитини в цьому будинку незаконною, про позбавлення її батьківських прав по відношенню до своїх дітей, про усунення перешкод в користуванні власністю, про припинення особистого сервітуту шляхом зняття з реєстрації, про припинення сервітуту внаслідок істотних обставин, що загалом вказує на складні відношення в їх сім"ї. Зазначила відповідач і те, що вона хоч і отримує заробітну плату, проте її ледь вистачає на прожиття її сім"ї, оскільки має оплачувати оренду житла в Києві, яка є дорогою, забезпечувати продуктами харчування, одягом, інколи медікаментами своїх трьох малолітніх дітей та чоловіка, оскільки той не працює, проте доглядає за дітьми, зокрема за найменшим який [INFO] . У зв"язку із зазначеним просила у задоволенні позову відмовити, оскільки такої матеріальної допомоги її немає з чого надавати матері, яка отримує пенсію та алімнти від молодшої доньки, яка в свою чергу у спадок отримала квартиру та користується будинком матері. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, направив до суду лист про розгляд справи без присутності представника служби у зв`язку зі значним виробничим навантаженням. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперчення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, із наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . Відповідно до свідоцтв про народження сама [PERSON] має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] . На підставі свідоцтва про шлюб від 13.06.2014р. прізвище [PERSON] після одруження [PERSON] . Згідно довідки про доходи [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. складає 19 612,56 грн. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2015р. спадкоємцем майна, а саме квартири [ADDRESS] , [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] . Із наданих суду доказів вбачається і те, що одноосібним власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 118). З"ясовано і те, що відповідачка [PERSON] хоча і зареєстрована в цьому ж будинку, проте не проживає в ньому оскільки такій чиняться перешкоди, що підтверджується наданими суду копіями судових рішень про вселення, про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право на проживання в цьому будинку, доводиться відсутність порозуміння в частині проживання відповідача в цьому будинку і поданими різного роду позовів [PERSON] до [PERSON] про припинення особистого сервітуту шляхом зняття з реєстрації, про припинення сервітуту внаслідок істотних обставин, тощо. У зв"язку з чим відповідачка [PERSON] вимушена разом зі своїм чоловіком та трьома дітьми орендувати квартиру в м. Києві, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей та висновком оцінки потреб сім"ї, який було зроблено відповідною службою при розгляді справи за позовом позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її дітей, з якого вбачається, яке саме житло орендоване відповідачем, а саме однокімнатна квартира в якій проживають відповідачка [PERSON] разом з її чоловіком та трьома дітьми, [INFO] , [INFO] та [INFO] (а.с. 138-140, 206-212). У судовому засіданні також встановлено, що згідно договору найму житлового приміщення від 01.04.2016р. [PERSON] , як наймодавець, передає [PERSON] , тобто чоловікові її доньки, яка наразі є її законним представником, як наймачу, у володіння й користування частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно цього договору плата за приміщення справляється в натуральній формі в еквіваленті 10 000,00 грн. В рахунок оплати за приміщення наймач здійснює ремонт будинку, надає побутові послуги наймодавцю, допомагає із забезпеченням харчами, оплатою комунальних послуг тощо. Згідно акту № 4-2018 за договором від 01.04.2016р. наймачем [PERSON] здійснено оплату наймодавцю [PERSON] на суму 10 000,00 грн. Згідно укладеної між цими ж сторонами додаткової угоди від 01.04.2016 року дія його пролонгується, якщо жодна із сторін не заявить про його припинення до кінця дії договору. Отже, вбачається, що за умов укладеного договору найму житлового приміщення від 01.04.2016р., який є наразі чинним, [PERSON] в рахунок здачі в оренду свого майна забезпечується орендарем харчами, оплатою комунальних послуг, ремонтом цього ж будинку та побутовими послугами на загальну суму 10 000,00 грн. щомісяця. Крім того, у судовому засіданні законний представник вказувала на виконання нею в добровільному порядку свого обов"язку по утриманню непрацездатної матері, зокрема щомісячною виплатою матері 1200 грн на місць, проти чого ніхто в судовому засіданні не заперечував. Так, загалом [PERSON] отримує щомісячно пенсію у визначеному законом розмірі та порядку, забезпечується орендарем згідно вище зазначеного договору харчами, оплатою комунальних послуг, ремонтом цього ж будинку та побутовими послугами на загальну суму 10 000,00 грн. щомісяця та аліментами у розмірі 1200 грн. на мімяць за виплатою таких їй [PERSON] Тоді як, відповідачка [PERSON] , яка має трьох малолітніх дітей та непрацюючого чоловіка, оскільки іншого встановлено судом не було, вимушена орендувати однокімнатну квартиру в м. Києві та забезпечувати свою сім"ю самостійно. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1 497 гривень, з 1 липня - 1 564 гривні, з 1 грудня - 1 638 гривень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Під час розгляду цієї справи встановлено, що позивач отримує пенсію, забезпечується орендарем згідно вище зазначеного договору наймк житлового приміщення харчами, оплатою комунальних послуг, ремонтом цього ж будинку та побутовими послугами на загальну суму 10 000,00 грн. щомісяця та аліментами у розмірі 1200 грн. на місяць за виплатою таких їй [PERSON] Тоді як, відповідачка [PERSON] , яка має трьох малолітніх дітей та непрацюючого чоловіка, оскільки іншого встановлено судом не було, вимушена орендувати однокімнатну квартиру в м. Києві та забезпечувати свою сім"ю самостійно, у зв"язку з чим суд дійшов виваженого та справедливого рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог,з огляду на те, що доходи позивача відповідають її вимогам та потребам, враховуючи в даному випадку і стан здоров"я останньої та необхідність у забезпечені ліками. Так, враховуючи, що позивач згідно згадуваного раніше договору найму житлового приміщення не має нести витрати по оплаті комунальних послуг, забезпечується окрім іншого і продуктами харчування, тому пенсія близько 1600 гн. на місяць та аліменти у розмірі 1200 грн. на місяць є достатніми для задоволення інших нералізованих ніким витрат, таких як ліки та періодичні обстеження про які вказувала у цьому позові. Суд зважає на надані розрахунки витрат позивача на ліки та вважає, що такі покриваються отриманим позивачем щомісячним доходом. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є не обґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed