Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Заявник, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, яку в подальшому уточнили, зазначивши, що з 15.05.2019 року вона, громадянка Росії, перебуває на території України терміном на 90 днів. Після звернення до Коростенського районного відділу УДМСУ з заявою про її документацію паспортом громадянина України їй було відмовлено, оскільки неможливо встановити її належність до громадянства України. Вона народилась [INFO] у м.Коростені Житомирської області, 19.12.1992 року уклала шлюб, який було зареєстровано Калинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області та змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] в м.Коростені народила доньку [PERSON] . В період з 11.12.1979 року по 01.04.1996 року працювала на різних підприємствах м.Коростеня, була зареєстрована і фактично проживала у м.Коростені. В березні 1995 року вона переїхала проживати до Росії, проте наразі бажає отримати громадянство України. Просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Сторони до суду не з`явились, представник заявниці- [PERSON] просив справу розглянути у його відсутнсіть, вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області подав заперечення на заяву, зазначивши, що заявник є громадянкою Росії та не може мати подвійне громадянство. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилась у м.Коростені Житомирської області, що стверджується копією свідоцтва про народження. 19.12.1992 року заявниця уклала шлюб, який було зареєстровано Калинівською сільською радою Коростенського району Житомирської області та змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] [PERSON] в м.Коростені також народила доньку, [PERSON] . Як вбачається з даних довідки Коростенського КВЖРЕП №1 в період з 25.10.1979 року по 24.03.1995 року [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] .. З даних трудової книжки слідує, що [PERSON] в період з 11.12.1979 року по 01.04.1996 року вона працювала на різних підприємствах м.Коростеня Житомирської області. [PERSON] постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року (13.11.1991 року) на дату набрання чинності Закону України "Про громадянство України" і з 15.05.2019 року, терміном на 90 днів, перебуває на території України. Після звернення до Управління Державної міграційної служби з заявою про її документування паспортом громадянина України, [PERSON] , запропоновано подати заяву та рішення суду про встановлення факту її постійного проживання на території України (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 р.. Отже встановлення судом факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, Законами України, Указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно- правовими актами з питань громадянства України є Закон України "Про громадянство України " та Указ Президента України від 27.03.2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України". Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно до Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п.25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24.08.1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст.8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання на території України [PERSON] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для неї юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України "Про громадянство України" порядку, набути громадянство України заявниця не може. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, зі змінами, суд повинен навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлені факти. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Заперечення заінтересованої особи проти заяви не спростовують висновків суду і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви. Враховуючи те, що заявником до суду надано належні та допустимі докази на підтвердження факту постійного проживання на території України, суд вважає і доведеним у судовому порядку факт її проживання в Україні станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved