Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, по якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що складає 694 924,84 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що складається з трьох жилих кімнат та підсобних приміщень : 1,4 - коридори, 2,3,9 - житлові, 5 - кладова, 6 - туалет, 7 - ванна, 8 - кухня, загальною площею - 82,40 кв.м., житловою площею - 57,6 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності у рівних долях кожного на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.09.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОМР згідно з розпорядженням від 25.09.2006 року № 196666, зареєстрованого і записаного в реєстрову книжку за №8-19113, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності 27.09.2006 р., реєстраційний номер 16188626, номер запису 566 в книзі 600 пр-188, та знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження; стягнути з відповідачів на користь АТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 19.10.2006 року між АКІБ " УкрСиббанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 11060466000, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 85 000 дол. США, який зобов'язався повернути у повному обсязі зі сплатою 10,30% річних за користування кредитом строком до 19.10.2027 року, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 6-15). З метою забезпечення виконання умов вищезазначеного кредитного договору 19.10.2006 року було укладено договір іпотеки між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до умов якого вони передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 82, 40 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., що належить іпотекодавцям на праві спільної частикової власності у рівних долях кожного на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.09.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради згідно з розпорядженням від 25.09.2006 року № 196666, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 8-19113, право власності зареєстроване в електронному реєстрі прав власності 27.09.2006 року, реєстраційний номер 161626, номер запису 566 в книзі 600пр -188, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З відповіді з адресно-довідкового бюро суду стало відомо, що [PERSON] померла. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2014 року та від 21.07.2014 року було витребувано з Відділу реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції актовий запис про смерть на ім'я [PERSON], [INFO], померлої [INFO] року, з Першої одеської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON], померлої [INFO] року та у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Колмакової Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи № 1/2013, заведену після смерті [PERSON], 18.07.2012 року. На виконання вищезазначених ухвал на адресу суду надійшла належним чином завірена копія актового запису про смерть №6946 від 19.07.2012 року на ім'я [PERSON],[INFO] та копія спадкової справи №1/2013, з якої вбачається, що [PERSON] вступив у спадок після її смерті. Таким чином суд вважає за необхідне виключити [PERSON] зі складу відповідачів. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ " Укрсиббанк" змінило назву на ПАТ " Укрсиббанк", яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ " Укрсиббанк". 08.12.2011 року право вимоги, що виникло з кредитного договору у ПАТ " УкрСиббанк", останнім передано ПАТ " Дельта Банк". Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення вимог договору кредиту та норм чинного законодавства в строк та на умовах кредитного договору [PERSON] умови договору належним чином не виконуються, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 694 924,84 грн., яка складається з: - 469869,70 грн. - заборгованість за кредитом; - 225055,14 грн. - заборгованість за відсотками. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобов'язання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобов'язаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором. Наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що вбачається з положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодавцем за невиконання боржником основного зобов'язання включно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 7 ЗаконуУкраїни « Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як зазначено в п. 37 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до ст.. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення нею дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України , власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст.. 321 ЦК України, ніхто не може бути обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до ст.. 19 Закону України « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно», державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за забов'язаннями власника. Відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном. Таким чином, колишні власники втратили усі права на квартиру. Судом приймається до уваги той факт, що житлове приміщення, яке є предметом іпотеки призначено для задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом його реалізації в межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, зважаючи на вищевикладене суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача останній був вимушений звернутись до суду з позовом, сплатив судові витрати у розмірі 3 654 грн.,що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси були витребувані докази з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається, що ипотечне майно є єдиним житлом відповідачів. Суд,

Outcome: approved