Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

24 лютого 2016р. представник ТОВ "Менеджмент Інвестицій" звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що між ТОВ "Менеджмент Інвестицій" та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №71-15/СК від 09.06.2015р. на суму 5000,00грн. з оплатою процентів за користування кредитом, з терміном повернення кредиту до 08.07.2015 року. Позивач повністю виконав взяті на себе за договором споживчого кредиту зобовязання. Відповідач взяті на себе зобовязання за договором споживчого кредиту не виконав, у визначені договором строки, а саме станом на 12.02.2016р. заборгованість не погасив за договором споживчого кредиту, у звязку з чим загальний розмір боргу становить 53190,00грн, який складається з: 5000,00грн. заборгованості за кредитом, 3000,00грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 18000,00грн. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, 200,00грн. - штраф у розмірі 2% за порушення строків повернення кредиту, 26522,00 грн. штраф у розмірі 2,98% за порушення строків повернення кредиту, 468,00грн. три відсотка річних. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Інвестицій" (ідентифікаційний код юридичної особи 36295902) заборгованість за договором споживчого кредиту № 71-15/СК від 09.06.2015 р. у розмірі 53 190,00 (пятдесят три тисячі сто девяносто гривень 00 копійок) гривень та судовий збір у розмірі 1378гривень (а.с.1-4). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просила розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224, 225 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини. Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Вказані вимоги закону відповідачем не виконуються. Судом встановлено, що між ТОВ "Менеджмент Інвестицій"та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту №71-15/СК від 09.06.2015р. за умовами якого останній в строк до 08.07.2015 року було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. (а.с.7-9). За змістом п. 1.2. зазначеного договору, повернення кредиту та сплата відсотків за користуванням ним здійснюється в день повернення суми кредиту, тобто до 08.07.2015 року він зобовязався сплатити 5000,00грн. суму кредиту, 3000,00грн.-730% річних або 2% в день від суми заборгованості за користування кредитом за 30 днів або 100,00 грн. за 1 день - відсотки. 09.06.2015 року відповідачу було видано кредит в сумі 5000,00 грн. на підставі видаткового касового ордеру (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості, наведеного в позовній заяві, за договором споживчого кредиту №71-15/СК від 09.06.2015р. [PERSON] має заборгованість у розмірі 53190,00грн., яка складається з: 5000,00грн. заборгованості за кредитом, 3000,00грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 18000,00грн. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом, 200,00грн. - штраф у розмірі 2% за порушення строків повернення кредиту, 26522,00 грн. штраф у розмірі 2,98% за порушення строків повернення кредиту, 468,00грн. три відсотка річних (а.с.3). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] особисто підписував договір споживчого кредиту, а також отримувала кредитні кошти, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови. Наразі договір споживчого кредиту №71-15/СК від 09.06.2015р. відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України. Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відсотків за користування ним відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом. За таких обставин із відповідача слід стягнути основну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 5000,00 грн., 3000,00 грн. - відсотків за його користуванням, 18000,00 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, а також 200,00 грн. - штраф у розмірі 2%. Доводи позивача про те, що із відповідача підлягають стягненню три відсотки річних за період з 09.07.2015 по 12.02.2016 року суд до уваги не приймає, оскільки вони не відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Зокрема умовами договору споживчого кредиту (а.с.7-9) передбачено, що відсотки за користування кредитом нараховують до дати повернення кредиту, якою сторони визначили 08.07.2015р (пункт 2.1. кредитного договору). Також чітко визначено суму, яку позичальник зобовязаний повернути разом з відсотками3000,00грн. за 30 днів користування. У звязку з цим відсутні будь-які обєктивні підстави для стягнення три відсотки річних, що нараховані в період з 09.07.2015 по 12.02.2016 року. Змістом ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, позивачем нараховано штраф у розмірі 2,98% за порушення строків повернення кредиту в розмірі 26522,00грн, що багатократно перевищує як розмір заборгованості по кредиту, так і відсотки. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу до 5000,00грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: partial