Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач 16.07.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , яку уточнила 19.12.2018 року (а.с.31-35), предметом якої є визнання недійсним договору дарування від 09.12.2008 року частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за номером 7741. Як на підставу позову позивач посилається на те, що 12.09.2003 року вони разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] придбали у рівних частках домоволодіння, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . 09.12.2008 року позивач та її чоловік мали намір переоформити частку даного домоволодіння донькам [PERSON] та [PERSON] і прибули до нотаріуса, де висловили цей намір та надали всі необхідні документи для складання нотаріусом проекту договору. Тим часом чекали доньку-співвласницю, аби вона також надала згоду на укладення договору, що планувався. Але у приміщенні нотаріуса чоловіку позивача стало зле, викликали швидку медичну допомогу і його госпіталізували в кардіологічне відділення до КЗ «Міська лікарня №9». Позивач також поїхала до лікарні. На той момент позивач встигла прочитати проект договору та поставити свій підпис, а її чоловік перебував у дуже поганому стані і не міг повноцінно ознайомитись із договором. Донька [PERSON] так і не встигла приїхати до нотаріуса. На думку позивача, договір вони не встигли укласти, проте, 25.04.2018 року їй зі слів чоловіка стало відомо, що він 09.12.2008 року у кареті швидкої допомоги поставив підпис у договорі і зберігав його у себе весь цей час. Враховуючи, що договір укладено без згоди третьої співвласниці та підписано [PERSON] у тяжкому хворобливому стані, позивач вважає його нікчемним. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що 12.09.2003 року вони разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] придбали домоволодіння за адресою [ADDRESS] в рівних частинах. Вказаний будинок перебував у зоні обвалення ПРАТ "ІНГЗК", а її старша донька [PERSON] працювала на вказаному підприємстві бухгалтером та сказала, що ПРАТ "ІНГЗК" буде скуповувати житлові будинки для розширення промислової зони, і стала вмовляти їх подарувати будинок їй, щоб внаслідок віку ПРАТ "ІНГЗК" їх не обмануло, та й з огляду на вік вони могли не дожити до продажу будинку. Позбавлятись права власності на будинок та передавати їй всю свою частину будинку вона не планувала, адже через її надмінний та егоїстичний характер не була впевнена, що донька її не вижене. [PERSON] на протязі досить довгого проміжку часу її вмовляла, вони з нею то сварились, то знову мирились. Потім все ж таки [PERSON] погодилася на варіант дарування частки їй і частки середній донці [PERSON] . Про все домовилася старша донька і саме вона домовилася з нотаріусом про укладення угоди дарування частини зазначеного домоволодіння і сказала куди необхідно приїхати. Її чоловік - [PERSON] , гуляв, вживав алкогольні напої, бо вони з ним посварились через це дарування та вдома не з`являвся. 09.12.2008 року, вона разом зі своїми документами та документами на будинок прибула до приватного нотаріуса [PERSON], її чоловік - [PERSON] до нотаріуса так і не приїхав та [PERSON] відправила свого чоловіка [PERSON] на пошуки за ним на автомобілі, згодом свідок [PERSON] привіз її чоловіка [PERSON] до нотаріуса, який був напідпитку, оскільки від нього йшов запах алкоголю та вона на нього злилась. Донька [PERSON] зібрала у них всі необхідні документи та понесла їх нотаріусу [PERSON] для складання проекту договору та вони з чоловіком чекали третю співвласницю домоволодіння [PERSON] , аби вона надала згоду на укладення договору. В ході ознайомлення з проектом договору, вона помітила, що її чоловіку - [PERSON] стає зле, через, що нотаріус сказала, щоб чоловіка до неї не заводили та вона його не бачила. Викликавши швидку, вона почала нервувати та панікувати, бо чоловік втрачав свідомість, приїхала швидка та її чоловіка посадили до машини, але машина не їхала до лікарні, донька чекала якийсь документ від нотаріуса, потім з ним пішла до швидкої, де був її чоловік, після повернення сказала, що чоловіка відвезуть до КЗ "Міська лікарня №9", вона дала їй якісь документи на підпис, вона швидко підписала договір не розуміючи та не сприймаючи його змісту через шокову ситуацію з чоловіком та поїхала до чоловіка у лікарню. Її чоловік [PERSON] перебував у лікарні в реанімаційному відділені, на лікування потрібні були гроші, проте доньки [PERSON] та [PERSON] відмовлялись допомагати та навіть не дзвонили. У зв`язку з вказаними обставинами вона вважала, що договір дарування ними так і не було укладено до моменту звернення доньками [PERSON] та [PERSON] на неї до суду. Однак, коли вона дізналася, що договір все ж таки було укладено, то була здивована та звернулася до суду з даною позовною заявою, оскільки вважає його недійсним. Крім того, як вбачається з відмітки на спірному договорі дарування та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2009 року, договір зареєстровано 04.01.2009, тобто заява про реєстрацію спірного договору подана під час перебування мого чоловіка в лікарні, що також підтверджує недійсність правочину. Вважає, що оскільки внаслідок вживання алкоголю та серцевого нападу у момент підписання договору дарування частини домоволодіння від 09.12.2008 року, її чоловік - [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, укладення вказаного договору вчинено її чоловіком проти своєї волі внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку [PERSON] та внаслідок вживання алкоголю та серцевого нападу він підписував вказаний договір під впливом тяжкої для нього обставини, а також подачі на реєстрацію договору під час перебування [PERSON] в лікарні, договір від 09.12.2008 року дарування частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер №7741 підлягає визнанню недійсним. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, просили суд відмовити у його задоволенні, надали відзив на позовну заяву (а.с. 64-65) та зазначили, що позивачу було відомо про спірний договір ще 09.12.2008 року, а саме з моменту його підписання позивачем та посвідчення нотаріально, тому позов заявлений з пропуском строків позовної давності майже в 10 років, отже відповідачі заявляють про застосування строку позовної давності до даної позовної заяви. Крім того, відповідачі звертають увагу суду на те, що спірний договір був укладений та підписаний їх батьком [PERSON] добровільно за його волевиявленням при здоровому глузді в присутності нотаріуса і пояснення позивача та їх батька про те, що батько підписував договір не усвідомлюючи своїх дій у кареті швидкої допомоги під тиском дочки нічим не підтверджується та спростовується поясненням нотаріуса та відомостями з медичної установи про виклик швидкої допомоги. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала думку відповідачів, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що вони з дружиною бажали зробити дітям подарунок. Під час укладання договору у нотаріуса він перехвилювався, нотаріус [PERSON] два рази викликала швидку - у нього був інфаркт та не було зору, руки та ноги не працювали, [PERSON] взяла його руку та шептала йому - "підписуй, підписуй", а він не читав нічого, нічого не розумів. Вважає, що спірний договір спотворений відповідачами на їх користь. Він бажає щоб договір було анульовано, бо відповідачі не заслуговують на нього. Під час судових дебатів [PERSON] зазначив, що він під час підписання спірного договору внаслідок вживання алкоголю та серцевого нападу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, укладення спірного договору вчинене ним проти його волі під впливом тяжкої для нього обставини та внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні 09.09.2019 року позов підтримала, вважає, що він підлягає задоволенню та пояснила, що вона особисто не бачила безпосередньо тих подій, які відбулись під час укладення та підписання спірного договору, але їй про ці обставини повідомила сама [PERSON] під час телефонної розмови після укладання цього договору, оскільки тоді між ними були гарні стосунки. Отже [PERSON] їй сказала, що батько приїхав до нотаріуса п`яний і нотаріус відмовилась його пускати до себе, але [PERSON] вмовила нотаріуса, яка погодилась і договір був підписаний батьком в коридорі нотаріальної контори, при цьому їх батько був у нетверезому стані і [PERSON] скористалась цим. В судове засідання, призначене на 12.11.2019 року, третя особа [PERSON] не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] просила суд справу розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву (а.с.81), крім того, надала письмові пояснення щодо позову, в яких зазначила, що факти, викладені в позовній заяві повністю спотворені і не відповідають дійсності, всі особи, вказані в позовній заяві на цей час не є власниками житлового будинку по [ADDRESS] , оскільки продали належні їм частки ПрАТ «ІнГЗК» за великі кошти, тому вважає, що предмета спору не існує (а.с.61). Також додатково пояснила, що 09.12.2008 року до неї звернулись особисто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] для посвідчення договору дарування 2/6 часток домоволодіння за вищевказаною адресою. Їх домоволодіння підпадало під знесення, оскільки кар`єр ПрАТ «ІнГЗК» наблизився до об`єктів нерухомого майна, зокрема до вищевказаного домоволодіння, про що їм було відомо. Договір дарування був підписаний сторонами в приміщенні нотаріальної контори по [ADDRESS], ніяку швидку допомогу ніхто і нікому не викликав, в тому числі і вона не викликала, всі учасники правочину були здорові та розуміли значення своїх дій, і вона б ніколи не дозволила підписувати договір в машині швидкої допомоги. Вона не підтверджує факти викладені в позовній заяві, оскільки це не правдива інформація (а.с. 184, 205). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є чоловіком відповідача [PERSON] і був безпосереднім свідком тих подій, під час яких укладався та підписувався спірний договір. Саме він привіз [PERSON] до нотаріуса для укладання договору в нотаріальну контору по [ADDRESS]. [PERSON] та інші пішли до нотаріуса укладати договір, який уклали, після [PERSON] вийшов до нього і вже після приблизно 30 хвилин від підписання договору [PERSON] стало погано і саме він викликав йому швидку допомогу, а нотаріус це не бачила та не могла бачити, оскільки вже минув час після підписання договору. всіх позвал, коли вони укладали догорів дарування. Зазначив, що [PERSON] стало погано вже після підписання договору і саме він викликав йому швидку допомогу. Зазначив, що [PERSON] був у нетверезому стані. Суд, заслухавши сторони, їх представників та свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.09.2003 року [PERSON] , [PERSON] та неповнолітня на той час [PERSON] уклали договір купівлі продажу домоволодіння та придбали, у рівних частинах кожний, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). 09.12.2008 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] та [PERSON] 2/6 частини вищезазначеного домоволодіння - по 1/6 частці кожній (а.с.11). Щодо визнання договору дарування недійсним. У відповідності до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. У відповідності до вимог ч.1 ст.215 ЦК України та згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п.7 постанови № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та з застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Приписами ч.1 ст.225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Як вбачається з тексту договору дарування частини домоволодіння [PERSON] та [PERSON] вчинили даний правочин перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно. Договір підписано в присутності приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON], яка встановила їх особи, та дієздатність (а.с.11). Доказів, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, суду надано не було. Щодо строків реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002, який діяв на момент укладення правочину, розгляд заяви і прийняття рішення щодо реєстрації права проводиться у строк, який з дня отримання заяви БТІ не повинен перевищувати тридцяти календарних днів. Як вбачається з відмітки на спірному договорі дарування та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.01.2009 року, договір зареєстровано 04.01.2009 року, тобто у визначений законом тридцятиденний строк. Щодо застосування позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, відповідачами заявлено про застосування позовної давності. На їх думку про наявність та підписання даного договору [PERSON] було відомо з моменту його підписання та посвідчення нотаріально, а саме: з 09.12.2008 року, тому дана вимога заявлена нею з пропуском строків позовної давності майже в 10 років. Позивач, в свою чергу, зазначає, що про існування договору дарування вона дізналась 25 квітня 2018 року після винесення Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвали у справі №213/188/17. Однак, за текстом саме цієї ухвали встановлено, що 20.09.2016 року [PERSON] та [PERSON] за укладеними письмовими, нотаріально посвідченими довіреностями уповноважили позивача розпоряджатися належними їй частинами житлового будинку по [ADDRESS] , внаслідок чого 22.09.2016 року позивачем було укладено договір купівлі-продажу даного домоволодіння. Таким чином, вже на той час позивачу було відомо про укладення даного договору і підстав для визнання його недійсним у неї не виникало. Щодо підстав звернення до суду з позовом. Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини п`ятої статті 216 Цивільного кодексу України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів. При цьому, суд знаходить, що позивачем не доведено і у свою чергу судом не встановлено, що були порушені майнові права та інтереси [PERSON] , що стало б підставою для звернення її до суду з даним позовом. Такі обставини свідчать про те, що [PERSON] не є належним позивачем у даній справі. Отже, враховуючи сукупність вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed