Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У грудні 2013 р. публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (надалі - ПАТ "Банк Форум") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1083026,16 грн. Позов обґрунтований наступним. На підставі кредитного договору від 15 травня 2008 р. № 0212/08/01-CLNv позивач надав відповідачу кредит в сумі 83290 доларів США під 13,5% річних на строк по 15 травня 2018 р. Додатковою угодою від 23 січня 2009 р. розмір процентної ставки було збільшено до 14% річних. За умовами договору [PERSON] зобов'язалася повертати кредит частинами щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, проте взяті на себе зобов'язання вона не виконала. Враховуючи порушення умов кредитного договору, банк відповідно до п.п. 3.2.2., 3.2.6. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредитних коштів та стягувати неустойку, штраф, пеню. 7 лютого 2013 р. позивач направив відповідачу вимогу щодо погашення заборгованості, однак досудове врегулювання спору не дало бажаних результатів. Відтак станом на 25 листопада 2013 р. відповідач має заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 135496,83 доларів США, що еквівалентно 1083026,16 грн., яка складається із поточної заборгованості по кредиту в сумі 50925,71 доларів США, що еквівалентно 407049,20 грн.; простроченої заборгованості по кредиту в сумі 30992,80 доларів США, що еквівалентно 247725,45 грн.; поточної заборгованості по процентах в сумі 764,57 доларів США, що еквівалентно 6111,21 грн.; простроченої заборгованості по процентах в сумі 43747,35 доларів США, що еквівалентно 349672,57 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 3678,56 доларів США, що еквівалентно 29402,73 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 5387,84 доларів США, що еквівалентно 43065 грн. В суді з'ясувалося, що [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Не визнаючи первісний позов, [PERSON] пред'явила до ПАТ "Банк Форум" зустрічний позов про визнання кредитного договору від 15 травня 2008 р. № 0212/08/01-CLNv недійсним з підстав невідповідності його вимогам закону та вчинення його без відповідного дозволу. Зустрічний позов обґрунтований наступним. При укладенні договору споживчого кредиту в іноземній валюті акціонерний комерційний банк «Форум» порушив вимоги ст.ст. 8, 99 Конституції України, ч. 1 ст. 203 ГК України, п.п. г п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про валютне регулювання та валютний контроль», так як не отримував індивідуальну ліцензію Національного банку України на надання споживчих банківських кредитів. Приховуючи цю інформацію від споживача, банк порушив право позивача на отримання доступної, достовірної, своєчасної інформації про свою послугу, що гарантовано п. 4 ст. 4, п.п. 1. 2, 4 ст. 6, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання споживчого кредиту в іноземній валюті на території України забороняється. Збільшення процентної ставки з 23 січня 2009 р. також відбулося всупереч п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів». 18 грудня 2009 р. відповідач направив позивачу вимогу, якою припинив строк дії договору та вимагав повернути кредит достроково. Таким чином на час звернення до суду з позовом сплили строки давності, а відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Заперечуючи проти заяви представника відповідача про застосування до вимог первісного позову строку позовної давності вказала, що перебіг трирічного строку позовної давності повинен відраховуватись з моменту закінчення строку виконання кредитного договору, яким є 15 травня 2018 р. Окрім того слід врахувати, що сплата [PERSON] останнього платежу в 2012 р. свідчить про переривання перебігу позовної давності. Вимоги зустрічного позову представник позивача не визнала, пославшись на їх безпідставність та сплив строку позовної давності. В обґрунтування заперечень вказала, що укладений з [PERSON] кредитний договір відповідає закону і вільному волевиявленню сторін. Наявність у позивача генеральної ліцензії Національного банку України надає йому право на постійній основі здійснювати діяльність з надання кредитів в іноземній валюті, а доводи відповідача про необхідність одержання індивідуальної ліцензії не ґрунтуються на нормах законодавства. Представник відповідача [PERSON] первісний позов не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав пославшись на викладені у зустрічному позові обставини, в тому числі і на сплив строку позовної давності. Додатково пояснив, що відповідно до положень ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, визначеному законом. Згідно п. 8.12. «Правил використання готівкової іноземної валюти на території України», затверджених 15 серпня 2011 р. постановою Правління НБУ № 281, НБУ видає генеральні ліцензії на право проведення валютних операцій, якими уповноважує банківські установи проводити тільки ті валютні операції, які визначені генеральною ліцензією. Однак виданою позивачу генеральною ліцензією не передбачено право надавати валютні споживчі кредити. Представник відповідача також вважає неправомірним і таким, що суперечить закону, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Заслухавши представників сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Зі статуту позивача вбачається, що ПАТ "Банк Форум" є правонаступником усіх прав та обов'язків Акціонерного комерційного банку "Форум" (надалі - АКБ "Форум") (а.с. 32-36). 15 травня 2008 р. між АКБ "Форум" (Банком) та [PERSON] (Позичальником) укладено кредитний договір № 0212/08/01-CLNv (а.с. 5-11). Відповідно до умов вказаного договору Банк зобов'язався відкрити Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 100000 доларів США під 13,5% річних, а Позичальник зобов'язався сплачувати проценти щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, та повернути кредит до 15 травня 2018 р. Укладеною 23 січня 2009 р. додатковою угодою до кредитного договору сторони збільшили відсоткову ставку до 14,00% річних (а.с. 11). [PERSON] заявила вимоги про визнання кредитного договору недійсним з підстав невідповідності його вимогам закону та вчинення його без відповідного дозволу. Згідно припису ст. 237 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тривалість позовної давності сторони кредитного договору не збільшували. З вказаним позовом [PERSON] звернулася 24 березня 2014 р., тобто майже через 6 років після укладення договору. На поважні причини пропуску позовної давності представник відповідача не послався і жодних доказів не надав. За таких обставин суд вважає обґрунтованою заяву представника позивача про застосування позовної давності і на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України відмовляє у зустрічному позові за спливом позовної давності, не даючи оцінки доводам зустрічного позову по суті. Вирішуючи вимоги первісного позову, суд виходить з того, що на підставі письмового договору між кредитодавцем АКБ "Форум" та позичальником [PERSON] виникли кредитні відносини. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України застосовується до відносин за кредитним договором, позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. На виконання умов кредитного договору АКБ "Форум" протягом травня 2008 р. - січня 2009 р. надав [PERSON] кредит в загальній сумі 83290 доларів США, що не заперечується відповідачем і підтверджується заявами на видачу готівки від 15 травня 2008 р., від 16 травня 2008 р., від 19 травня 2008 р., від 7 липня 2008 р., від 23 липня 2008 р., від 26 серпня 2008 р., від 15 вересня 2008 р. та від 23 січня 2009 р., підписаними відповідачем (а.с. 15-22). Судом встановлено, що до червня 2009 р. позичальник [PERSON] в основному виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, щомісяця сплачуючи проценти за користування кредитними коштами, однак в подальшому до кінця року жодних сум на погашення заборгованості за кредитним договором від неї не надходило. В 2010 р. на погашення процентів [PERSON] сплатила лише один платіж на суму 100 доларів США, в 2011 р. від неї надійшло 13 платежів на загальну суму 7353 доларів США., а в 2012 р. - 4 платежі на загальну суму 1875 доларів США, після чого будь-які сплати за кредитним договором вона припинила (а.с. 58). Враховуючи порушення позичальником строків погашення грошових зобов'язань за кредитним договором, банк відповідно до п. 4.1. кредитного договору вправі нарахувати неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів та вимагати дострокового погашення кредиту, що передбачено п. 3.2.2. договору, Умова договору про дострокове повернення кредиту узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 1050 ЦК України. З пояснень представника відповідача вбачається, що у грудні 2009 р. позивач направляв позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту. На підтвердження зазначеної обставини представник відповідача надав претензію-вимогу, датовану 18.12.2009 р., яка була направлена майновому поручителю позичальника [PERSON] 22 грудня 2009 р. (а.с. 69, 70), пояснивши, що аналогічний лист направлявся і позичальнику [PERSON], однак вона його втратила. Факт направлення відповідачу в 2009 р. вимоги про дострокове повернення кредиту представник позивача не спростував, а отже суд вважає встановленим, що у грудні 2009 р. позивач скористався наданим йому договором та законом правом в одноособовому порядку змінити строк виконання зобов'язання. Оскільки строк виконання вимоги про дострокове повернення кредиту договором не передбачений, суд виходить з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України і з врахуванням триденного строку на доставку поштової кореспонденції вважає, що строк виконання зобов'язання настав 2 січня 2010 р. Судом встановлено, що позичальник вимоги кредитора не виконав і кредит не повернув. Відтак станом на 25 листопада 2013 р. заборгованість за кредитним договором становить 135496,83 доларів США, що еквівалентно 1083026,16 грн., яка складається із поточної заборгованості по кредиту в сумі 50925,71 доларів США, що еквівалентно 407049,20 грн.; простроченої заборгованості по кредиту в сумі 30992,80 доларів США, що еквівалентно 247725,45 грн.; поточної заборгованості по процентах в сумі 764,57 доларів США, що еквівалентно 6111,21 грн.; простроченої заборгованості по процентах в сумі 43747,35 доларів США, що еквівалентно 349672,57 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 3678,56 доларів США, що еквівалентно 29402,73 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 5387,84 доларів США, що еквівалентно 43065 грн. (а.с. 12-13). Згідно з приписами ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] порушила зобов'язання за договором, яке є грошовим, а отже вона у відповідності з положеннями ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість його виконання. Враховуючи, що в 2011 та 2012 рр. відповідач [PERSON] вносила на рахунок позивача суми на погашення процентів за користування кредитом, тим самим визнаючи своє кредитне зобов'язання, згідно з приписами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності перервався. З огляду на встановлені обставини доводи представника про сплив позовної давності суд вважає безпідставними, а вимоги ПАТ "Банк Форум" - доведеними і обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved