Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача, який згодом уточнила, в якому просить визнати житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 1291 га, розташованої на території Костянтинівської сільської ради по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку та ? частину вказаної земельної ділянки, залишивши право власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки за відповідачем. Вказує, що між нею та відповідачем 17 лютого 1990 року зареєстровано шлюб в Костянтинівській сільській раді Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 06. Від вказаного шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], який проживає разом з ними. В період перебування в шлюбі, який не розірвано, вони з відповідачем придбали наступне майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 1291 га, розташованої на території Костянтинівської сільської ради по [ADDRESS]. У вказаному спірному будинку вони наразі продовжують мешкати. Належний їм житловий будинок має загальну площу 92, 20 кв.м, житлову площу - 54, 80 кв.м, в тому числі підсобну 37,40 кв.м. Зазначений житловий будинок складається з: "А-1" - "1-1" - коридор - 13,8 кв.м, "1-2" - кімнати - 23,90 кв.м, "1-3" - кімната - 8,30 кв.м, "1-4" - кімната - 10,8 кв.м, "1-5" кімната - 11,80 кв.м, "1-6" кухня - 13,50 кв.м, "1-7" - котельна - 4,70 кв.м, "1-8" - сан.вузол - 5,40 кв.м, "а-1" - господарсько-побутові прибудови - 47,2 кв.м, "а?-1" відкрита веранда - 12,4 кв.м, "Б-1" - душ-вбиральня, "В" підвал - 8,4 кв.м., і розташований на земельній ділянці площею 0, 1291 га. На теперішній час відповідач мешкає в їхньому будинку, володіє, користується та розпоряджається їх спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що має право на ? частину спірного майна, але їх з відповідачем частки не визначені. У зв'язку з тим, що в добровільному порядку відповідач не погоджується поділити належне сторонам майно, позивачка вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на уточнених позовних вимогах, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилались йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за його відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтями 60, 63, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Це майно належить їм незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено наступне. 17 лютого 1990 року між сторонами зареєстровано шлюб в Костянтинівській сільській раді Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 06, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. /а.с. 11/. В період перебування в шлюбі, який не розірвано, сторонами придбано наступне майно: житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0, 1291 га, розташованої на території Костянтинівської сільської ради по [ADDRESS]. Як вбачається з довідки КП "Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 31.07.2015 року № 2074 за [PERSON], станом на 01.01.2013 року зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого районним виконавчим комітетом від 12.08.1993 року, що також підтверджується копіями технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. /а.с. 6-9/. Зазначений житловий будинок має загальну площу - 92, 20 кв.м, житлову площу - 54, 80 кв.м, в тому числі підсобну 37,40 кв.м. і складається з: "А-1" - "1-1" - коридор - 13,8 кв.м, "1-2" - кімнати - 23,90 кв.м, "1-3" - кімната - 8,30 кв.м, "1-4" - кімната - 10,8 кв.м, "1-5" кімната - 11,80 кв.м, "1-6" кухня - 13,50 кв.м, "1-7" - котельна - 4,70 кв.м, "1-8" - сан.вузол - 5,40 кв.м, "а-1" - господарсько-побутові прибудови - 47,2 кв.м, "а?-1" відкрита веранда - 12,4 кв.м, "Б-1" - душ-вбиральня, "В" підвал - 8,4 кв.м., про що свідчить копія технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду. Вартість одноповерхового будинку [ADDRESS] станом на 29.11.2014 року складає 223 954, 00 грн., про що свідчить копія звіту про незалежну оцінку. /а.с. 13-31/. Таким чином, судом встановлено, що вказаний будинок було набуто сторонами за час шлюбу і являється спільною сумісною власністю подружжя, тому вважає можливим розділити дане майно подружжя між ними з урахуванням їх інтересів по ? частині. Крім того, згідно копії державного акту на право приватної власності на землю на підставі рішення Костянтинівської сільської ради № 1 від 29.01.1997 року [PERSON] передано у приватну власність присадибну земельну ділянку площею 0, 1291 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради по [ADDRESS], ринкова вартість якої відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 01.12.2014 року складає 33 247 грн., без ПДВ в розрахунку на один квадратний метр земельної ділянки - 25 грн. 75 коп. без ПДВ. /а.с. 12, 33-59/. Ст. 120 Земельного кодексу України передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно п.п. г- п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК ( 435-15 ), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. Отже, оскільки на присадибній земельній ділянці площею 0, 1291 га, розташованої на території Костянтинівської сільської ради по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок за вказаною адресою, який судом визнано спільною сумісною власністю подружжя і поділено по ? частині між ними, суд вважає, що до [PERSON] переходить право власності на цю земельну ділянку у розмірі частки права власності у спільному майні будинку (1/2 частини). У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки половину понесених нею судових витрат, у зв'язку зі зверненням до суду та проведенням оцінки майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved