Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

26 січня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулося КП "Харківводоканал" з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просить суд стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2014 року по 31.12.2015 року у розмірі 2107,19 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2014 року по 31.12.2015 року у розмірі 1 535,41 грн., інфляційні витрати у розмірі 734,41 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 75,98 грн.. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 березня вищевказаний позов було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків , а саме надати суду копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвалу про скасування судового наказу за вказаний вище період. 7 квітня 2016 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 1 358,89 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 967,14 грн.; інфляційні витрати у розмірі 576,72 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 36,99 грн. та судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 1378,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2015 року було скасовано судовий наказ КП " Харківводоканал " про стягнення з відповідачів заборгованості з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, інфляційних витрат та три відсотки річних, оскільки з зави про видачу судового наказу вбачався спір про право. Позивач зазначає, що за адресою: [ADDRESS], мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER], та, що за відповідачами утворилася заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 1 358,89 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 967,14 грн. Позивач вказує, що несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста та негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів, у зв'язку чим і звернулися до суду. У січні 2016 року боржникам було направлене рахунок-попередження з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у 10-ти денний термін. Як вказує позивач, у зазначений термін боржники не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв'язку з чим КП "Харківводоканал" і звернулося до суду. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності №28/810 від 19.11.2015 року позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не з'явились , належним чином повідомлені про часта місце розгляду справи , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач [PERSON] просив розглядати справу за його відсутністю та на дав письмові заперечення. У обґрунтування письмових заперечень відповідач [PERSON] посилається на те,що з позовом не згоден. Зазначає , що попередження про заборгованість у лютому 2016 році не отримав. Стягувач в особі КП «Харковводоканал» не надав копію ліцензії на здійснення господарської діяльності КП «Харківовдоканал». Немає доказів того, що стягувач являється виконавцем послуг в будинку по [ADDRESS]. Відсутність перерахованих документів свідчить про ведення стягувачем КП «Харківовдоканал» фіктивної господарської діяльності . Суддя І. В. Іванова проігнорувала вимоги ст.ст. 10,57,58,59,60 ЦК України про зобов'язання доказування фактів , що говорить про її заінтересованість в результатах розгляду справи на користь позивача. Взаємовідносини між ним та стягувачем визначаються як двостороння угода /договір/ - ч. 2 ст. 202 ЦК України. Угода між фізичною та юридичною особами здійснюється в письмовій формі, з визначенням зобов'язань сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо якась зі сторін в зобов'язанні має одночасно права та обов'язки , вона вважається боржником у тому, що зобов'язалася здійснити на користь другої сторони та одночасно кредитором у тому, що вона має право вимогами від неї. Він та стягував одночасно являються і кредитором , і боржником. Угода по забезпеченню виконання зобов'язань здійснюється в письмовій формі. Угода по забезпеченню виконання зобов'язання , яка здійснена не в письмовій формі, являється нікчемною. Стягувач КП «Харківовдоканал» систематично не виконував вимоги ст. ст. 32,33 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630. Стягувач систематично не виконував регламентні роботи по утриманню та обслуговуванню сітей, зобов'язання яких викладена в «Правилах утримання жилих будинків…», затверджених Наказом Держкомітета України з питань ЖКГ від 17.05.2005 №76, а саме п.п. 2.8,5.3,1-5,3.4. Відповідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти з споживачем договір на надання услуг з визначенням відповідальності за дотримання вимог його виконання. Такий договір підготовлюється н6а підставі Типового . Зразок типового договору приведено в Постанові КМУ від 21.07.2005 року №630 , а в ч. 8 цієї постанови сказано про обов'язковість укладення договору між споживачем і виконавцем послуг. Стягувач категорично відмовився укладати договори, тим самим скасував свою відповідальність за навмисне порушення зобов'язань. Угода, якою скасовується або обмежується відповідальність за навмисне порушення зобов'язань являється нікчемною. У випадку порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання якщо це встановлено договором або законом. Немає ніяких доказів , що він являється боржником. Немає ніяких доказів , що у нього мається борг перед стягувачем КП «Харківводоканал». На підставі договору купівлі-продажу від 3 січня 2001 року він являється власником квартири за адресою [ADDRESS]. З цього моменту став споживачем послуг , що дозволяє йому для оплати комунальних послугу , застосовувати методики та використовувати норми використання, затверджені Міністерством соціальної політики та викладені на сайті портал ліга:закон. Про затвердження методики визначення прожиткового мінімуму на одну особу та для осіб ,які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення. Наказ Міністерства та соціальної політики України , Міністерства економікам України, Державного комітету статистики України від 17 травня 2000 року №109/95/157 зареєстровано в міністерстві юстиції України 12.06.2000 року за №347/4568 із змінами і доповненнями , внесеними наказом Міністерства праці та соціальної політики України , Міністерства економіки України , Державного комітету статистики України від 11 жовтня 2005 року №317/333/301, наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, державної служби статистики України від 13 січня 2014 року №16/20/8. Суд, прийнявши до уваги доводи позивача, зазначені у позовній заяві, письмові пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності , вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП Жилкомсервіс» від 25.08.2015 року та довідкою АДП ГУДМС УДМСУ в Харківській області від 18.02.2016 року. (а.с. 6, 23-26) Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 грудня 2000 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідачі є споживачами послуг КП «Харківводоканал» з централізованого водопостачання і водовідведення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.10.2015 року було скасовано судовий наказ КП "Харківводоканал" до відповідачів, у зв'язку з тим, що з наданої заяви про видачу судового наказу вбачався спір про право (а.с.5). Отже, позивач звернувся з вимогами про стягнення з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в порядку позовного провадження. Як вбачається зі зведеної картки абонента В+К (разом), за особовим рахунком ХКОВ [NUMBER], за яким закріплена адреса: [ADDRESS], наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 1 358,89 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2014 року по 31.07.2015 року у розмірі 967,14 грн. (а.с. 43- 44). Рішенням виконкому Харківської міської ради «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 року № 1407 « Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» позивача визначено виконавцем послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення, на які він має відповідну ліцензію, надає такі послуги відповідачам. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року та Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги. Правила № 630 регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За змістом ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна із сторона - підприємець взяла на себе обов'язок виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням дії усної угоди та факту існування договірних відносин між сторонами є квитанції про оплату послуг та факт оплати споживачами послуг водопостачання та водовідведення. Аналіз ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.04р. № 1875-IV, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630 свідчить про те, якщо між сторонами договір не укладено, то послуги надаються відповідно до загальних вимог Закону та вищезазначених правил. До учасників правовідносин застосовуються умови встановлені типовим договором. Таким чином встановлено, що КП «Харківводоканал» надає у квартиру [ADDRESS] послуги з водопостачання та водовідведення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води». Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач послуг повинен сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Щодо посилань відповідача [PERSON] про відсутність укладеного договору про надання комунальних послуг та підстав для стягнення з них заборгованості, то суд відхиляє такі, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори, правочини, інші юридичні факти. Згідно зі ст. 509 ЦК України - зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України (в тому числі і з юридичних фактів). Хоча між сторонами по справі: позивачем та відповідачами , у тому числі у [PERSON] письмовий договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, не укладався , проте фактично правовідносини по наданню вказаних послуг існують і до цього часу , оскільки позивач фактично їх надавав, а відповідачі споживали надані послуги, але здійснювали оплату за них не в повному обсязі. Отже, між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав, а відповідачі належним чином, вчасно плату за надані послуги у встановленому порядку не вносили. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та п. 17, 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно п. 33, п. 32 пп. 16, «Правил надання послуг централізованого опалення, поставки холодної та гарячої води та водовідведення», затвердженого постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та ст. 15 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875 -IV, згідно яких у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем, споживач повідомляє про це виконавця в усній формі, чи за допомогою телефонного зв'язку, чи у письмовій формі, якщо виконавець ніяким чином не відреагував на звернення, споживач самостійно складає акт-претензію, який підписує ще два споживача; перерахунок нарахувань проводиться на підставі акту - претензії, який складається споживачем та представником виконавця послуг та скріплюється їх підписами. Належних та допустимих доказів того, що якість послуг КП «Харківводоканал» була неналежною матеріали справи не містять. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі, отримуючи надані послуги з центрального водопостачання і водовідведення, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв'язку з чим за ними утворилась заборгованість за послуги КП «Харківводоканал». Тарифи на послуги КІІ «Харківводоканал» з централізованого водопостачання і водовідведення для населення міста Харкова врегульовані постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.01.2011 року за № 66, Національної комісії. яка здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 04.07.2014 ороку № 879 ( з подальшими змінами) відповідними рішеннями виконкому Харківської міської ради та розпорядженнями Харківської обласної державної адміністрації. Розрахунок заборгованості відповідачів за надані ним послуги позивачем здійснено у відповідності до вказаних тарифів, вимоги про стягнення заборгованості із застосуванням положень ч.2 ст.625 ЦК України ґрунтуються на законі, відповідають обставинам справи, заявлені в межах строків позовної давності . Верховним Судом України у справі № 6-2023цс15 (постанова від 16 грудня 2015 року ) висловлена наступна правова позиція, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів: Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідачі належними та допустимими доказами не довели, що послуги з централізованого водопостачання і водовідведення позивачем їм не надавались у зазначеному розмірі чи надавались неналежної якості. На підставі викладеного і

Outcome: approved