Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «ІнГЗК» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. У своїй заяві Позивач зазначає , що його батько [PERSON] в період з 12.03.1969 року по 02.02.2004 року сумлінно та добросовісно працював за різними професіями серед яких : водій автомашини БелАЗ-540 по вивозу гірничної маси з кар'єру, слюсар по ремонту автомобілів 5 розрядку у Відповідача ПАТ «ІнГЗК». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що тривалий час переносить душевні страждання та переживання по вині підприємства - відповідачів у зв'язку зі смертю його батька - [PERSON] . Вказує, що причиною смерті його стало професійне захворювання - вібраційна хвороба.. Розширеною експертною комісією встановлено причинний зв'язок смерті з профзахворюванням. Зазначає, що з 12.03.1969р. по 02.02.2004р. його батько працював у Відповідача ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". В період роботи [PERSON] на підприємстві, встановлено професійне захворювання - вібраційна хвороба. Чоловіку встановлено первинно за висновком МСЕК 30% втрати професійної працездатності що підтверджується копією виписки і Акту огляду у ВТЕК серії 2-58 ВГ №045149 та встановлено 3 групу інвалідності. (а.с.6). Рішенням суду встановлена вина відповідача у виникненні професійного захворювання у батька позивача [PERSON] Внаслідок смерті батька позивач переносить тяжкі моральні та фізичні страждання. Йому постійно не вистачає його любові, турботи, опори. Він втратив його моральну та матеріальну підтримку. У зв'язку з цим, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю батька, стягнути з Відповідачів по 250000,00 гривень. У судове засідання представник позивача [PERSON] , не з'явилася, надала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, розмір моральної шкоди просила вирішити на розсуд суду. Представник відповідача ПАТ «ІнГЗК» в судове засідання призначене на 18 липня 2016 року до суду не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений. На попереднє судове засідання надав заперечення та просив суд відкласти розгляд справи. Представник Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області до суду не з'явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, враховуючи що сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову, приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами, що буде відповідати положенням ст. 157, 169 ЦПК України. Підстав для визнання явки сторнін обов"язковою для надання додаткових пояснень, аніж ті, що викладені в позові та запереченнях, судом не вбачається. Крім того, суд враховує, що відповідачі є юридичними особами, та мають юридичні відділи, тобто мають штат уповноважених на представництво інтересів підприємства та установи осіб. Підстав для заочного розгляду справи не вбачається. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.05.1971 року (а.с.5). Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.02.2010 року, [PERSON] помер [INFO] року у віці 62 років (а.с.13). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] , у період з березня 1969 року по лютий 2004 року працював в ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". Згідно з пункту 15 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 16.05.1995 року (форма П-4), причиною отримання [PERSON] профзахворювань слугувала тривала робота в умовах вібрації, яка перевищувала допустиму у 2-4 рази (а.с.7). Вищевказаний акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 16.05.1995 року не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Підстав вважати його не дійсним судом не встановлено. Згідно з довідки МСЕК серії 2-58 ВГ №045149 за результатами первинного огляду від 21 червня 1995р. [PERSON] встановлено 30% втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності по причині професійного захворювання. /а.с. 6/. Згідно довідки про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням серії ДНА-03 № 000360 від 16.02.2011 року встановлений причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням, (а.с.12). Відповідно до статей 1167,1168 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється винною особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Суд вважає, що в даному випадку саме Відповідач - ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" повинен виплатити Позивачу моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені ст. 1168 ЦК України. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім'ї померлого (у даному випадку сину померлого [PERSON].) відшкодовується роботодавцем - Відповідачем у справі. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник відповідача, з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК Українидоказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку із смертю батька підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв'язків та вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що внаслідок смерті батька у Позивача порушено звичайний для нього спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною та матеріальною підтримкою, він змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації з урахуванням наступного. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 250 000,00 грн. Однак, всупереч положень ст. 57-61 ЦПК України, Позивач не надав суду доказів того, чому саме такий розмір матеріальної компенсації моральної шкоди він вимагає до відшкодування. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди в зв'язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг його душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно Позивач являється батьком померлого; вину підприємства - відповідача в смерті [PERSON] та завданні Позивачу немайнової (моральної) шкоди; наявність причинного зв'язку смерті [PERSON] із професійним захворюванням на виробництві; перенесені і по теперішній час душевні страждання та переживання, їх тривалість, а також зміни в житті, викликані смертю батька. Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань Позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її життєвих, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, підлягає 50000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він пережив та переносить на теперішній час, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. У задоволенні позову до відповідача Відділення ВД ФССНВВ слід відмовити, оскільки діючим законодавством не передбачено на теперішній час відшкодування моральної шкоди цим державним органом. Позивачем не доведений також факт невиконання цим відповідачем своїх обов'язків, передбачених ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності" та наявність причинно-наслідкового зв'язку між таким невиконанням та заподіянням моральної шкоди позивачеві. Крім того, суд вважає, що Відділення ВД ФССНВВ не є належним відповідачем у даному випадку. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК Україниякщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При визначені розміру судових витрат, суд враховує положення ст. 3 ЦПК України, та застосовує законодавство про судовий збір в редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial