Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] звертаючись з позовом до суду, просить стягнути на її користь гроші у розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок доплат за копією наданої довідки, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.09.2004 по 07.11.2012 року вона перебувала з Луганським державним університетом справ ім. Е.О. Дідоренка МВС України у трудових правовідносинах та займала посаду науково-педагогічного працівника - викладача. Трудові правовідносини оформлялись за контрактом, які були припиненими 07.11.12 року за п.2 ст.36 КУпАП, а з 08.11.2012 року їй була призначена наукова пенсія по інвалідності. На її неодноразові звернення позивача, відповідачами було відмовлено у виплаті грошової допомоги, виплата якої передбачена статтею 24 ЗУ «Про наукову на науково-технічну діяльність». Відповіді відповідачів зводились до того, що її звільнення відбулось шляхом припинення трудових правовідносин за п. 2 ст. 36 КЗпПУ, а не з виходом на пенсію, проте такі відповіді відповідачів та їх дії вважає безпідставними та такими що не відповідають вимогам чинного законодавства. 14.09.2015 року [PERSON] було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, позивачка зокрема, просила на підставі статті 24 ЗУ «Про наукову на науково-технічну діяльність» стягнути на її користь 23077,69 грн. з підстав викладених у заяві про уточнення позовних вимог, яка приєднана до матеріалів справи. (а.с. 40-47) В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили, від відповідача Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на адресу суду надходила заява, в якій відповідач вказав, що з позовною заявою позивача ознайомлений та просить суд відкласти розгляд справи, від представника відповідача Міністерства Внутрішніх справ України також надійшла заява про відклення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представників, в подальшому представники відповідачів не з'явилися, поважні причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів по справі які належним чином повідомлені про розгляд справи та які не надали належних доказів поважності своєї неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Як убачається з матеріалів справи, наказом Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка №160 о/с від 07.11.2012 року [PERSON] було звільнено з посади викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр за п. 2 ст. 36 КЗпП України (у зв'язку із закінченням строку контракту). З даних трудової книжки [PERSON] остання була працевлаштована на посаду викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на 2011-2012 навчальний рік за контрактом. 16.08.2012 року [PERSON] призначено пенсію по інвалідності 2 групи від загального захворювання за наданими-документами, як працюючому у розмірі 1845.14 гри. Виплату проведено у відомість грудня 2012 року. 08.11.2012 року, після звільнення з Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Дідоренко [PERSON] надано до управління заяву на призначення пенсії по інвалідності, як науковому працівнику. Згідно листа Пенсійного фонду України в Кам»янобрідському районі м. Луганська від 08.02.2013 року № 415/02-09 пенсія за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» призначено з 08.11.2012 року, при загальному стажі роботи 34 роки 4 місяці 12 днів, в т.ч. 15 років 0 місяців 7 днів - стаж науково працівника, із заробітку наукового працівника - 3086.01 грн. Розмір пенсії - 2468,81 гри. Виплату пенсії проведено у січні 2013 року. (а.с. 30) Судом також встановлено, що звертаючись з позовом до суду, позивачка не ставить питання щодо порушення відповідачем Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка трудового законодавства з приводу її звільнення, а посилаючись на ст. 24 ЗУ «Про наукову на науково-технічну діяльність» просить виплатити їй грошову допомогу в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, а тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог позивача, що відповідає ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до п. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків - 12,5 року, для жінок - 10 років. При розгляді питання щодо віднесення окремих видів діяльності до наукової (науково-технічної) діяльності слід керуватися відповідними визначеннями, наведеними в ст.1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність»: наукова діяльність, науково-технічна діяльність, науково-педагогічна діяльність, науково-організаційна діяльність, фундаментальні наукові дослідження, прикладні наукові дослідження тощо. Відповідно до ст.1 Закону України «Про науково і науково-технічну діяльність» наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження; науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій, її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи п. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» вбачається, що умовою отримання грошової допомоги в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат надається працівникові при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. N 257 «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» визначений перелік наукових працівників, де вказано, що відповідний працівник повинен займатись науковою, науково-технічною або науково-організаційною діяльністю. Однак, позивачка звертаючись з позовними вимогами не надала доказів того, що посада наукового (науково-педагогічного) працівника відповідає посаді яку вона займала, а саме викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр. Можливість віднесення позивача до наукових працівників може мати місце лише в разі підтвердження відповідно до чинного законодавства, додатковою інформацією про науковий характер його основної роботи протягом періоду обіймання посади викладача кафедри цивільного та трудового права загальноуніверситетських кафедр. Таким чином, із вищенаведених норм вбачається, що лише за наявності умов передбачених ст. 24 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» (основне місце праці, укладення трудового договору чи контракту та зайняття науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації), визначається як науковий працівник. Відповідно до ст.2 Закону України „Про оплату праці" та п.3.6. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. № 5, одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно з діючим законодавством та колективними договорами є складовою частиною заробітної плати. Крім цього п.5.6. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" витрати на оплату праці фізичних осіб відносяться до складу валових витрат підприємства. Таким чином, суд приходить до висновку про обов"язок підприємства сплачувати грошову допомогу згідно до Закону України „Про наукову та науково-технічну діяльність" працівникові, що працював на підприємстві та виходить на наукову пенсію. Однак, позивачку було звільнено за закінченням строку контракту, а не у зв'язку з виходом на пенсію, а тому порушень зі сторони відповідача Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка під час звільнення позивачки [PERSON] не встановлено, так як їй було виплачено всі суми при звільненні. Відповідно до змісту останнього абзацу ст. 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", її дія поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно з Законом, недержавних вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що діють відповідно до Закону України "Про вищу освіту", міжнародних наукових організацій, відкритих на території України відповідно до міжнародних договорів, установчі документи яких затверджено Кабінетом Міністрів України, а також на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ і вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації, що належали партійним та громадським організаціям колишніх Української РСР, інших республік СРСР та СРСР. Отже, ст. 24 ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» регулює пенсійне забезпечення наукових працівників. Дія цієї статті поширюється на наукових (науково-педагогічних) працівників наукових установ та організацій недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із Законом. Однак, звертаючись з позовом до суду позивачка не надала доказів того, що Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка є науковою установою що проходила державну атестацію. Згідно ч.14 ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» пенсія науковим (науково-педагогічним) працівникам відповідно до цього Закону призначається з дня звернення за призначенням пенсії та за умов звільнення з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, за винятком осіб, які працюють за строковим трудовим договором (контрактом), що укладений після досягнення пенсійного віку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Міністерства Внутрішніх справ України, Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка про стягнення коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі а позивача звільнено від сплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed