Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

10.12.15 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] третя особа Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про виділ частки із домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, після уточнення якого просить припинити право спільної часткової власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; виділити [PERSON] в натурі із житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. 58/100 частин домоволодіння, що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0233 га, у тому числі під забудовою - 0,0086 га; визнати за [PERSON] право власності на 58/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0233 га, у тому числі під забудовою - 0,0086 га; упорядкувати поштову адресу домоволодіння гр. [PERSON], присвоївши йому адресу: [ADDRESS]; межі користування гр. [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], встановити відповідно до меж фактичного користування, визначених у кадастровому плані, якій є невід'ємною частиною технічного звіту з кадастрової зйомки земельної ділянки в [ADDRESS], складеним ФОП [PERSON] Також 28.03.16 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою, площею 800 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відповідно до часток у праві власності на житловий будинок, який розташований на цій ділянці. В свою чергу 17.10.16 року [PERSON] звернулась до суд з зустрічним позовом в якому просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування земельною ділянкою між [PERSON] та іншими співвласниками. Скориставшись свої правом [PERSON] 23.05.2018 року уточнила свої позовні вимоги відповідно до яких просить припинити право спільної часткової власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]; виділити [PERSON] в натурі із житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], 58/100 частин домоволодіння, що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 238 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на окремий виділений об'єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS], що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 238 кв.м.; упорядкувати поштову адресу домоволодіння гр. [PERSON], присвоївши йому адресу: [ADDRESS]; межі користування гр. [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] встановити відповідно до меж фактичного користування, визначених у додатку 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 28/17 від 27.04.2018 року по цивільній справі № 520/16633/15-ц (провадження № 2/520/1570/17). Також [PERSON] 12.062018 року надав до суду уточнення позовних вимог відповідно до яких просить встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0872 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння [PERSON] та [PERSON], [PERSON] відповідно до розміру часток у праві власності на домоволодіння, згідно з варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою, який було запропоновано висновком №28/17 судової земельно- технічної експертизи від 27.04.2018 року. 13.06.2018 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування земельною ділянкою між нею та іншими співвласниками , встановивши межі відповідно до меж фактичного користування, згідно додатку 2 до висновку судової земельно- технічної експертизи 328/17 від 27.04.2018 року. Представник [PERSON], діюча на підставі довіреності, [PERSON], надала до суд заяву в якій наполягає на задоволенні його уточнених позовних вимог, не визнає позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та просить врахувати при постановленні рішення у справі висновок експерта та той єдиний варіант визначення порядку користування, який було запропоновано експертом у висновку та який передбачає рівний поділ земельної ділянки між співвласниками відповідно до їх часток у праві власності з урахуванням вже встановленого фактичного порядку користування земельною ділянкою, розташованих будівель та споруд та окремих входів до своїх ділянок. В заяву зазначено також про можливість розгляду справи за відсутності [PERSON] та його представника [PERSON] До судового засідання від [PERSON], представника [PERSON], що діє на підставі довіреності надійшла заява, в якій остання підтримала свої уточнені вимоги та [PERSON] у задоволенні уточнених позовних вимоги [PERSON] просить відмовити, та просить розглядати справу за її відсутністю, також в заяві зазначила, що порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] в межах визначений у додатку 2 до висновку судової земельно- технічної експертизи №28/17 від 27.04.2018 року встановлено понад 15 років, що відповідно до ст..119 ЗК України дає право набуття права на земельну ділянку за давністю користування. Від представника [PERSON], адвоката [PERSON], надійшла до судового засідання заява про розгляд справи за її відсутності, в заяві також зазначено, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою : [ADDRESS] відповідно до встановленого порядку користування земельною ділянкою між мною, [PERSON] та іншими співвласниками,встановивши межі відповідно до меж фактичного користування,згідно додатку 2 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 28/17 від 27.04.2018 року. Заперечує проти позовних вимог [PERSON] ,так як порядок користування земельною ділянкою між співвласниками встановлено тривалий час і [PERSON] уклавши в 1999 році Договору довічного утримання був згоден та користувався земельною ділянкою відповідно до фактично визначеного сторонами порядку користування. Також представник [PERSON] в заяві зазначила, що проведена по справі судова земельно-технічна експертиза не встановила , що визначений порядок користування порушує будь-які права співвласників або встановлені технічні чи санітарні норми. Представник третьої особи КП «БТІ Одеської міської ради» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини не явки суд не відомі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, у позові [PERSON] слід відмовити, а позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Правовідносини, пов'язані із захистом права власності врегульовані Конституцією України та Цивільним Кодексом України ( далі ЦКУ) а також додатковим протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( прийнятих 20.03.1952 року) ( далі Протокол №1). Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р. Також правовідносини повязані із земельними спорами врегульовані Земельним кодексом України ( далі ЗК). Статтею першої Протоколу №1 Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства і погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.2,3 ст. 152 ЗКУ власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно статті 16 ЦКУ Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( частина перша статті). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, шляхом припинення дії, яка порушує право ( зазначено у пункті третьому другої частини статті). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ч.1 ст. 15 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76ЦПК України визначено,що доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться у користуванні [PERSON] з часткою 17/50 [PERSON] з часткою 9/25 та [PERSON] з часткою 3/10. На підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 31.10.2011 року [PERSON] належить на праві приватної власності житлові будинки літ «А», літ «Б» загальною площею 140,2 кв.м, житловою площею 79,7 кв.м, гаражу літ «П» які розташовані за адресою: [ADDRESS] ( а.с.162 том 1 ). Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 20.08.199 року, згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] 17/50 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], який в цілому складається з одного кам'яного будинку, житлова площа якого становить 45,9 кв.м та надвірних споруд «В» сарай , «Ж» літня кухня, «З» навіс, «Л» гараж, №106 огородження, І-ІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 800 кв.м, ( а.с. 109 том.1). [PERSON] на підставі договору дарування від 27.12.1989 року належить земельна ділянка та 9/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами , що знаходиться в [ADDRESS], який в цілому складається з однієї кам'яної житлової будівлі, загальна площа якої становить 45,9 кв.м, та надвірних споруд: «В» сарай, «Ж» літня кухня, «З» навіс, « К» гараж,№1-6 огородження, І-ІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці розміром 800 кв.м ( а.с 9 том 1 ) В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору на право забудови від 10.04.1948 року [PERSON] , [PERSON] було передано 1/2 частина земельної ділянки, а відповідно до другої 1/2 частини земельної ділянки ,то рішенням народного суду 4-ї дільниці Кагановичського району м.Одеси від 16.02.1949 року за [PERSON] та [PERSON] (дід та бабуся ) було визнано факт володіння на ? частину будинку,який знаходиться в [ADDRESS] на правах забудови, в цілому земельна ділянка площею 800 кв.м. Тобто ,як вбачається з матеріалів справи, правовідносини щодо права приватної власності на домоволодіння виникли у період 1948-1949 р.р., коли за кожним із співвласником визначено право приватної власності по частини домоволодіння, яке розташовано на земельній ділянці за адресою : [ADDRESS] Ще до отримання [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) між попередніми співвласниками житлового будинку за адресою : [ADDRESS] добровільно було визначено порядок користування та розпорядження земельною ділянкою,який не ущемляв законних прав співвласників , не позбавляє їх можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не суперечив архітектурним будівельним, санітарним чи протипожежним правилам, даний порядок було зафіксовано у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06.04.1988 року. Ще до отримання [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) між попередніми співвласниками житлового будинку за адресою : [ADDRESS] добровільно було визначено порядок користування та розпорядження земельною ділянкою,який не ущемляв законних прав співвласників , не позбавляє їх можливості належно користуватися своєю частиною будинку, не суперечив архітектурним будівельним, санітарним чи протипожежним правилам., даний порядок було зафіксовано у технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 06.04.1988 року. Тож при вирішенні спору потрібно керуватися ст..90,91 ЗК УРСР в редакції 1970року; ст.. 29 ЗК УРСР в редакції 1990 року;ст..30 ЗК України в редакції 1992 року та Постанова ПВС України від 25 грудня 1996 року № 13 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ" передбачало, що порядок користування і розпорядження спільною земельною ділянкою визначається насамперед самими співвласниками жилого будинку незалежно від розміру їх часток у спільній власності на будинок. Відповідно до діючого у той час земельного законодавства , а саме : Земельного Кодексу 1970 року питання права користування земельною ділянкою вирішувалися ст.. 91 " Порядок користування земельними ділянками співвласниками індивідуальних житлових будинків ". Особи, яким належав будинок на праві спільної власності,користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками залежно від розміру часток спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок ,які сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи ,яка згодом придбає відповідну частку у спільній власності на цей будинок. Ст.29 ЗК УРСР в редакції 1990 року містила такі ж положення. Ст..30 ЗК України в редакції від 13.03.1992 року зазначало загальні положення права користування земельною ділянкою. Відповідно до Постанови Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 року» Про порядок введення в дію Земельного Кодексу цей Кодекс застосовується до правовідносин що виникли після введення його в дію, тобто після 14 березня 1991 року . Спори про право на земельну ділянку , які виникли у зв'язку з переходом до 15 березня 1991 року належить вирішувати на підставі Земельного законодавства, що було чинним на той час. Аналогічно вирішується порядок застосування земельного законодавства з розгляду спорів про право на земельну ділянку зведенням Земельних Кодексу 1992 року та 2002 року. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму ВС України від 25.12.1996 року №13 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ « та судової практики того часу ( Постанова Президії Чернігівського обласного суду від 10.09.1997 року, Постанови Президії Черкаського обласного суду від 28.05.1990 року , Постанови Президії Черкаського обласного суду від 28.08.1998 року - РВСУ- 1998 рік,РВСУ - 2000 рік,ВВСУ- 1999 рік №4 Застосування судами цивільного і цивільно- процесуального законодавства Верховний Суд України серія" бібліотека судді " Київ,2002рік.) відповідно до земельного законодавства визначений співвласниками жилого будинку порядок використання земельної ділянки та розпорядження нею є обов'язковим і для особи, яка згодом придбала відповідну частину в спільній власності на цей будинок. Визначення співвласниками земельною ділянкою її порядку користування, розміру та меж свідчать встановлення відокремлених для користування земельною ділянкою кожним співвласником меж ( огорожі) земельних ділянок, сплата за користування земельною ділянкою окремо кожним співвласником відповідно до земельної ділянки, якою вони користуються, наявність окремих проходів до своїх частин будинку, можливість нормального користування частками будинку та здійснення догляду за ними , окреме розташування господарських будівель , які належать кожному співвласнику на земельній ділянці,якою він користується ,можливість проходу до наданих сторонам ділянок , будівель, проїзду з вулиці у двір. Враховуються також вимоги санітарних правил та правил пожежної безпеки. Встановлений порядок користування земельною ділянкою не може бути прийнятий судом до уваги ,якщо він явно ущемляє інтереси когось з співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку ,фактично виключає його з числа користувачів земельної ділянки або суперечить архітектурно - будівельним ,санітарним та протипожежним правилам. У подальшому зі зміною співвласників не змінювався порядок користування земельною ділянкою,яка знаходилася у користуванні , [PERSON] ( батько [PERSON] ) , а також [PERSON] Як зазначено в технічному паспорті від 02.06.2006 року ,технічному паспорті від 02.08.2011 року межи та розміри земельної ділянки не мінялися. 01.01.2002 року введений в дію ЗК України та Постанова ПВС України №7 від 16.04.2004року " Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ "не внесли змін щодо до порядку користування та розпорядження земельними ділянками . Висловлюючи правову позицію у застосуванні норм земельного права щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, Судова Палата у цивільних справах Верховного Суду України, з урахуванням зміни законодавства у часі , зазначила наступне : - за загальним правилом ,закріпленим у частині 4 статті 120 ЗК України особа,яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах,на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Разом з тим, відповідно до частини першої ст.. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зазначене положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно( зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п'ята статті 319 ЦК України). Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном (Постанова Судової Палати у цивільних справах ВС Українри від 15.05.2017 року ,Правова позиція у справі № 6-841 цс 16). У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК ( в редакції ЦПК України, що діяв на момент призначення судом експертизи) . Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові. Як визначено нормами ч.1 ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2017 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, на виконання якої судовим експертом Сікорською О.А. ( свідоцтво №1768 від 19.02.2016 року видане рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України» надано висновок судової земельно-технічної експертизи № 28/17 відповідно до якого встановлено фактичні межі земельної ділянки, що знаходиться у користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також запропоновано варіант порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS]. Наданий варіант передбачає рівний розподіл площі земельної ділянки між співвласниками відповідно до їх часток у праві власності, з урахуванням вже встановленого фактичного порядку користування земельною ділянкою, розташованих будівель та споруд та окремих входів до своїх ділянок: -співвласнику [PERSON] з часткою 17/50 пропонується земельна ділянка площею 296,5кв.м, що прилягає до фасадної, правої, задньої та лівої зовнішніх меж земельної ділянки; -співвласнику [PERSON] з часткою 9/25 пропонується земельна ділянка площею 314кв.м., що прилягає до фасадної зовнішньої межі земельної ділянки; -співвласнику [PERSON] з часткою 3/10 пропонується земельна ділянка площею 261,5кв.м, що прилягає до фасадної та правої зовнішніх меж земельної ділянки. Вхід на земельні ділянки співвласників здійснюється через раніше організовані хвіртки встановлені в фасадній частині огородження з сторони вулиці Сакко (див. малюнок №1, що є невід'ємною частину експертного висновку). Межі, що відокремлюють земельні ділянки особистого співвласників по запропонованому порядку користування земельною ділянкою описуються у дослідницькій частині висновку. Більш детально варіант порядку користування земельною ділянкою зображено графічно у додатку №3 «Варіант порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS], між співвласників». Суду не надано доказів, що користування земельної ділянкою відповідно до визначеного порядку користування ущимлює інтереси співвласників, позбавляє їх можливості належно користуватися своєю частиною будинку , не суперечить архітектурно -будівельним ,санітарним та протипожежним правилам. Щодо позовних вимог [PERSON] про упорядкування поштової адреси та присвоєння домоволодінню, що належить [PERSON], адреси, суд відмовляє у даних позовних вимогах оскільки це не є компетенцією суду та роз'яснює, що існує відповідний порядок для дійсного упорядкування. Адресний реєстр міста Одеси це електронна база даних, яка містить відомості про адреси обєктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси. Держателем Адресного реєстру є юридичний департамент Одеської міської ради, який розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Адресного реєстру та забезпечує його функціонування, координує діяльність виконавчих органів Одеської міської ради, комунальних підприємств, установ та організацій з питань ведення Адресного реєстру.Адміністратором Адресного реєстру є комунальне підприємство «Право», що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Адресному реєстрі, видає довідки з Адресного реєстру.Цим рішенням встановлено і порядок внесення відомостей про адреси до Адресного реєстру.Адреса вважається присвоєною з моменту її внесення до Реєстру адрес. Районні адміністрації протягом трьох робочих днів після видання розпорядження про надання або зміну адреси надсилають Держателю повідомлення, передбачене пунктом 3.9 цього Положення, з копією відповідного розпорядження. Відповідно до п. 1.1 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради № 809 від 28.07.2009 року (з наступними змінами та доповненнями) адресний реєстр міста Одеси (далі - Адресний реєстр) - це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об'єктів нерухомого майна (далі - адреси), розташованих на території міста Одеси. Згідно п. 3.14 вказаного Положення до Адресного реєстру вносяться такі відомості: порядковий номер адреси; дані про адміністративний район у місті, у межах якого знаходиться адреса; дані про тип геоніму, у межах якого знаходиться адреса: вулиця, проспект, бульвар, площа, провулок, узвіз тощо; дані про найменування геоніму, у межах якого знаходиться адреса; дані про номер будинку (домоволодіння), що визначає адресу або у межах якого знаходиться адреса; дані про номер/літеру корпусу будинку (домоволодіння), що визначає адресу або у межах якого знаходиться адреса; дані про номер квартири, нежитлового приміщення, машиномісця тощо, що визначає адресу; інформація про зміни, які стосуються відповідної адреси: перейменування геонімів, зміна нумерації будинків (домоволодінь) та інших об'єктів, об'єднання, приєднання, виділення та поділ домоволодінь тощо; інформація про підстави унесення відомостей до Адресного реєстру; додаткова інформація, що стосується адреси. Відповідно до п. 4.4 зазначено Положення на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об'єкта видають розпорядження про надання або зміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об'єкт, та документів, які підтверджують особу заявника. Пунктом 1.6 цього ж Положення передбачено, що довідка з Адресного реєстру міста Одеси - це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об'єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об'єкта нерухомого майна. Згідно п. 3.1 Положення про Адресний реєстр міста Одеси, резервування адрес здійснюється на строк два роки за замовленням власника (наймача, балансоутримувача, забудовника) об'єкта або уповноваженої ним особи у випадках, зокрема, об'єднання, приєднання, виділення та поділу домоволодінь - на підставі відповідного проекту (висновку), підготовленого уповноваженою організацією. При цьому, пунктом 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Міністерством з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року № 774/14041, визначено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна (додаток 2). За змістом п. 2.6 вказаної Інструкції висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) повинен містити такі дані: а) кому належить об'єкт нерухомого майна; б) на підставі яких правовстановлювальних документів; в) повну технічну характеристику об'єкта нерухомого майна; г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками; ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою; д) склад новоутворених об'єктів нерухомого майна і їх адреси; е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об'єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються). З наведеного вбачається, що однією з підстав для надання/зміни адреси є поділ об'єкта нерухомості, який, в свою чергу, повинен бути здійснений у відповідності до законодавства, а також з обов'язковим наданням висновку про технічну можливість такого поділу, що має містити обов'язковий перелік інформації. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності з вимогами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Тобто з врахуванням вищенаведеного суд вважає за можливе виділити [PERSON] в натурі із житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], 58/100 частин домоволодіння, що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 238 кв.м., оскільки можливість такого виділу визначена у висновку експерта, та визнання за [PERSON] право власності на окремий виділений об'єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS], що складаються з частини житлового будинку літ. «А» у складі приміщень загальною площею 32,9 кв.м, у т.ч.: житлова 16,5 кв.м, кухня площею 9,8 кв.м, коридор площею 4,3 кв.м, санвузол площею 2,3 кв.м (літ А1, А2, АЗ); гараж з господарським блоком з площею основи 54,4 кв.м (літ. Л); літню кухню площею основи 9,3 кв.м (літ. Щ); навіс площею основи 18,9 кв.м (літ. К) та огорожу № 6,7,8, що розташовані на земельній ділянці площею 238 кв.м, що в свою чергу веде до припинення права спільної часткової власності гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що розмір частки [PERSON] у спірному домоволодінні визначений, є технічна можливість виділу її частки в окреме одиниці нерухомості, та у разі виділу її в натурі права співвласників інших частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] не будуть порушені, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , щодо позовних вимог заявлених сторонами про визначення порядку користування, суд вважає за доцільне встановити їх за запропонованим варіантом визначеному в експертному висновку від 27.04.2018 року за №28/17, щодо позову [PERSON] то суд вважає, його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у суду не має підстав для зміни порядку користування земельною ділянкою ,порядок користування якою вже визначено тривалий час і зміни для якого підстав не має. На підставі викладеного та

Outcome: partial