Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання втратившими право на користування житловим приміщенням [PERSON] . Свої позовні вимоги, мотивує тим, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] що підтверджуєхться витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Окрім позивача в даному житловому будинку зареєстрований відповідач по справі, а саме його син , також дружина [PERSON] Зазначає що відповідач його син в січні місяці 1999 року одружився в с.Білки Іршавського району Закарпатської області та змінив своє прізвище на прізвище дружини "[PERSON]". Проте їх спільне життя із дружиною не склалося, і вонирозійшлися. В 1999 році його син відповідач по справі отримав паспорт та був прописаний за адресою по [ADDRESS] . Однак з того часу він за вищевказаною адресою не появляється та по даний час йому не відоме місцезнаходження відповідача по справі, що підтверджується актами комісії депутата Жовківської міської ради від 07.02.2018 року, 02.08.2018 року,20.09.2018 року. А тому, реєстрація відповідача місця проживання його в даному житловому будинку чинить перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні належним йому майном. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не може, оскільки позивачу не відоме місце проживання відповідача . А тому, просить позов задоволити. Позивач в судове засідання не прибув . Проте надав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю. Просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини свого неприбуття, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом, вирішено проводити заочний розгляд справи, за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули , відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2018 року, вбачається , що позивач [PERSON] є власником по [ADDRESS] . Із копії будинкової книги вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], з 06.10.1992 року зареєстрований по [ADDRESS] . Із довідки виданої про склад сім"ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 25.07.2018 року №1323 про склад сім»ї зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою в будинку по [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] 1946 р.н., [PERSON] р.н., [PERSON],1976 р.н. Із копії свідоцтва про народження відповідача по справі [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що відповідач у зв"язку із одруженням своє дощлюбне прізвище "[PERSON]" змінив на "[PERSON]". Згідно актів обстеження житлово-побутових умов в господарстві позивача в будинку по [ADDRESS] від 07.02.2018 року , 02.08.2018 року, 20.09.2018 року, вбачається що відповідач не проживає з 1999 року, проте зареєстрований в даному будинку, але ніякої участі в утриманні житла не приймає. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає в будинку позивача з 1999 року, суд приходить до висновку, що його слід визнати втратившим право на користування житлом в будинку. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). За положеннями ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспоренння та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Згідно з ч.3 ст.6 Закону, п.8 Правил з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці). Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у її будинку, позовні вимоги [PERSON] про визнання особи таою, що втратила право користування житловим приміщенням , слід задоволити .

Outcome: approved