Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювався та в останній редакції позову (а.с. 92 - 94) просить визнати за нею право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири № 34 в м. Кривому Розі по вул. Мелешкіна, 31а, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 37 814, 06 грн як 1/2 частку грошової суми у розмірі 75 628, 12 грн, отриманої відповідачем [PERSON] як вкладником АТ "Фінанси та Кредит". В судовому засіданні 20 липня 2015 року судом також прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, згідно якої [PERSON] просить визнати квартиру [ADDRESS] об"єктом особистої приватної власності [PERSON]; визнати суму банківського вкладу (депозиту), розміщеного відповідачем 24 січня 2013 року у АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з урахуванням подальших поповнень, що становить 73 300 грн об"єктом права особистої приватної власності [PERSON] Представник позивача та позивач за первісним позовом надали суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та розглядати спараву за їх відсутності. Представник відповідача та відповідач надали суду заяву, згідно якої просять задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі та розглядати спараву за їх відсутності. Вивчивши доводи первісного позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 21 вересня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7) Даний шлюб розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 13 травня 2014 року (а.с. 13). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 березня 2013 року (а.с. 10), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11). 16 вересня 2013 року між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений Договір про банківський строковий вклад (депозит) № 1281/370-13 від 24 січня 2013 року. Згідно Додаткової угоди від 16 вересня 2013 року до Договору про банківський строковий вклад (депозит) № 1281/370-13 від 24 січня 2013 року [PERSON] остаточна сума вкладу складає 73 300 грн. Згідно листа фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 лютого 2016 року [PERSON] отримав грошові кошти за вкладом у АТ "Банк "Фіннси та Кредит" 29 січня 2016 року в повному обсязі у розмірі 75 628, 12 грн (а.с. 95). Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя; майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до вимог пунктів 2, 4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя , доки не доказано інше кимось із подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Разом з тим, відповідно до положень ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Частинами 6, 7 цієї статті передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до п.п. 22 - 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СКУ, ч. 3 ст. 368 ЦКУ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКУ можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, в тому числі грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином, судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, ними було придбано квартиру за адресою: м. Кривий Ріг, ул. Мелешкіна, 31а/34. Також обидві сторони визнали вказане майно та грошові кошти у розмірі 75 628,12 грн, отримані відповідачем за договором строкового вкладу, спільним сумісним майном подружжя, а відтак воно підлягає поділу між сторонами та первісний позов слід задовольнити. Одночасно, враховуючи те, що відповідач просив суд задовольнити первісний позов, виходячи зі змісту вимог зустрічного позову та їх протилежність вимогам первісного позхову, суд приходить до переконання про те, що в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1688, 75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved