Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки всіх видів доходу та 300 грн. додаткових витрат по хворобі, починаючи із серпня місяця 2013 року (останньої добровільної виплати відповідача) і до досягнення дитиною повноліття, з посиланням на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року, від якого мають неповнолітнього сина-Дудку Р.Є., який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, шлюб з відповідачем розірваний, відповідач сплачував добровільно аліменти у розмірі ? частки, останні 4 місяці аліменти не сплачуються, позивач, яка є інвалідом з дитинства по зору, має неналежний рівень матеріального забезпечення, на її утриманні перебуває також і інша неповнолітня дитина, спільна дитина сторін [PERSON] часто хворіє і перебуває на "Д" обліку у сімейній амбулаторії і потребує постійних витрат на лікування, відповідач має змогу сплачувати аліменти. Відповідно до заяви від 23 грудня 2013 року відповідач зазначає про необхідність сплати аліментів у розмірі 25% його заробітної плати від дня пред"явлення позову. В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що відповідач надавав допомогу на утримання дитини у розмірі по 300-400 грн. з березня місяця 2010 року до липня місяця 2013 року, в даний час вона не працює, є інвалідом 3 групи та отримує пенсію у розмірі 800 грн., дитина має захворювання і потребує додаткових витрат, аліменти у розмірі 1/3 частки пов"язані із витратами на проживання дитини та її лікування. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково у розмірі ? частки заробітку, вимогу щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини не визнав, пояснивши, що надавав матеріальну допомогу на дитину з березня місяця 2010 року у розмірі ? частки заробітної плати, що складало близько 400 грн., останній раз допомога надана у серпні місяці 2013 року у розмірі 900 грн., в даний час працює в ДП НВК "Прогрес" і отримує близько 2000 грн. заробітної плати. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, домовленість сторін про сплату аліментів відсутня, тобто сторони, як батьки неповнолітньої дитини, повинні утримувати її до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, заперечення відповідача, який працює, щодо стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відсутні, що є підставою для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частці від його заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України та враховує можливість надання утримання на неповнолітню дитину позивачем, яка також зобов"язана утримувати дитину відповідно до ст.180 СК України, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Докази на підтвердження визначення аліментів у розмірі 1/3 частки позивачем не надано, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Посилання позивача на необхідність отримання витрат на догляд та лікування дитини, як підставу визначення розміру аліментів, судом не приймаються, оскільки відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначено вище положення ст.185 СК України передбачають обов"язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За приписами даної статті додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати, розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення 300 грн. додаткових витрат на утримання дитини до досягнення нею повноліття, надала довідку КЛПЗ "Ніжинська центральна міська лікарня", згідно якої [PERSON], [INFO], часто хворіє респіраторними захворюваннями і має супутнє захворювання, довідку №202 від 06 травня 2010 року для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, чеки від 24 грудня 2013 року №№11665, 11667, 11670, 11671, 11683, від 27 грудня 2013 року №№11861, 11820. Проте позивачем не надано медичної документації на підтвердження тривалості хвороби дитини, не надано доказів, які самі додаткові витрати на лікування були витрачені і мають бути фактично витрачені нею щомісячно в майбутньому та передбачається понести позивачем для лікування дитини. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Із врахуванням викладеного додаткові витрати у зв"язку із захворюванням неповнодітнього [PERSON], яке не заперечується відповідачем в судовому засіданні, підлягають стягненню разово у розмірі 300 грн., підстави для стягнення додаткових витрат на дитину у майбутньому в судовому засіданні не встановлені, при цьому суд враховує, що позивач вправі пред'явити позов про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, надавши відповідні докази на підтвердження фактично понесених та необхідних додаткових витрат. Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Докази в розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, відсутні, що є підставою для стягнення аліментів від дня пред"явлення позову 02 грудня 2013 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору відсутні.

Outcome: partial