Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно договору купівлі-продажу № 24.01/1 від 24.01.2013 року позивач придбав у відповідача ? нежитлової будівлі кормоцеху, розташованого на території молочно-товарної ферми в [ADDRESS]. Вартість майна згідно вказаного договору купівлі-продажу становить 2050 грн. На виконання умов укладеного договору, 24.01.2013 року майно передано позивачу по акту прийому-передачі, згідно видаткової накладної № 00000032 від 21.02.2013р. від позивача прийнято кошти за передане майно. 17.12.2013 року Маньківським відділком Черкаського ООБТІ на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на дану будівлю, яка позначена як "виробничий будинок [ADDRESS]". Згідно даних технічного паспорта, нежитлова будівля кормоцеху значиться під літером "А-1" 1990 року побудови, призначення приміщень - зерносклад. Згідно акту користування приміщень від 22.01.2014р., позивач використовує приміщення під № 4 площею 243 кв.м. та приміщення під № 5 площею 114,3 кв.м. 28.01.2014 р. відділком БТІ виконано розрахунок часток на нежитлову будівлю по [ADDRESS]. За даним розрахунком, загальна площа будівлі складає 1061,2 кв.м. При цьому, позивачу належить 357,3 кв.м., що становить 17/50 частини всієї будівлі, вимощення "І" знаходиться в загальному спільному користуванні. Довідка Харківської сільської ради від 13.02.2014р. № 45 підтверджує, що позивачу належить нежитлова будівля, розташована по [ADDRESS]. Довідка Харківської сільської ради від 04.04.2014р. № 97 підтверджує, що позивачу та [PERSON], належить нежитлова будівля (кормоцех), розташована по [ADDRESS], яку вони придбали в ТОВ "Дзензелівське" згідно договору купівлі-продажу від 24.01.2013р. Як позивачу відомо, ТОВ "Дзензелівське" отримало дану будівлю згідно рішення загальних зборів співвласників майнових паїв КСГП "Колос", [ADDRESS] від 11.11.2008р. в процесі проведення розпаювання майна сільськогосподарського підприємства, що підтверджується наявною копією акту прийому-передачі виділеного майна в натурі від 19.11.2008р. Разом з тим, будучи власником майна, позивач не має можливості в повній мірі здійснювати свої права власника у зв'язку з тим, що поки тривало переоформлення майна, відбулись певні зміни в законодавстві стосовно проведення реєстрації майна, і на даний час позивач не має можливості зареєструвати своє право власності виходячи з нових умов. Так, на час придбання майна, діючою була редакція постанови КМУ від 22.06.2011р. №7 03 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно". Подоки тривало оформлення технічної документації з виділом часток співвласників, змінились вимоги реєстрації прав власності і в даний час відповідно до приписів нової редакції постанови, для реєстрації права власності необхідно надати також витяг про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, на якій знаходиться дане майно. В свою чергу, для цього необхідно виготовити технічну документацію проекту відводу земельної ділянки, а позивач цього не має змоги зробити, оскільки попередньо дану земельну ділянку використовував відповідач в комплексі з іншим належним йому майном, в зв'язку з чим позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. Позивач до суду не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник ТОВ "Дзензелівське", в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Представник Харківська сільська рада в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 319, 321, 322, 325, 328, 356, 360, 361, 355, 364, 392 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що згідно договору купівлі-продажу № 24.01/1 від 24.01.2013 року позивач придбав у відповідача ? нежитлової будівлі кормоцеху, розташованого на території молочно-товарної ферми в [ADDRESS]. Вартість майна згідно вказаного договору купівлі-продажу становить 2050 грн. На виконання умов укладеного договору, 24.01.2013 року майно передано позивачу по акту прийому-передачі, згідно видаткової накладної № 00000032 від 21.02.2013р. від позивача прийнято кошти за передане майно. 17.12.2013 року Маньківським відділком Черкаського ООБТІ на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на дану будівлю, яка позначена як "виробничий будинок [ADDRESS]". Згідно даних технічного паспорта, нежитлова будівля кормоцеху значиться під літером "А-1" 1990 року побудови, призначення приміщень - зерносклад. Згідно акту користування приміщень від 22.01.2014р., позивач використовує приміщення під № 4 площею 243 кв.м. та приміщення під № 5 площею 114,3 кв.м. 28.01.2014 р. відділком БТІ виконано розрахунок часток на нежитлову будівлю по [ADDRESS]. За даними даного розрахунку, загальна площа будівлі складає 1061,2 кв.м. При цьому, позивачу належить 357,3 кв.м., що становить 17/50 частини всієї будівлі, вимощення "І" знаходиться в загальному спільному користуванні. Довідка Харківської сільської ради від 13.02.2014р. № 45 підтверджує, що позивачу належить нежитлова будівля, розташована по [ADDRESS]. Довідка Харківської сільської ради від 04.04.2014р. № 97 підтверджує, що позивачу та [PERSON], належить нежитлова будівля (кормоцех), розташована по [ADDRESS], яку вони придбали в ТОВ "Дзензелівське" згідно договору купівлі-продажу від 24.01.2013р. ТОВ "Дзензелівське" отримало дану будівлю згідно рішення загальних зборів співвласників майнових паїв КСГП "Колос", [ADDRESS] від 11.11.2008р. в процесі проведення розпаювання майна сільськогосподарського підприємства, згідно копії акту прийому-передачі виділеного майна в натурі від 19.11.2008р. Відповідно до положень ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч.4 ст.319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ч.1 та ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. У відповідності до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. У відповідності до ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Згідно ст.325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved