Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив звільнити з-під арешту автомобіль «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], накладений державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 10831793 від 15.02.2011р. та згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №24381348 від 26.07.2012р., зобов'язати відділ державної виконавчої служби Червонозаводського району м. Харкова внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту з автомобіля марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], укладений кредитний договір №DN81AR03110086. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Приватбанку" автомобіль марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у [PERSON] виникла прострочена заборгованість. ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором в рахунок заборгованості у розмірі 248160,52 грн. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.05.2011 року №2-1367/11 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 248160,25 грн. було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. 15.02.2011 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на заставне майно банку. Арешт накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №24381348 від 11.02.2011р. зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №10831793 від 15.02.2011р. 26.07.2012 року Червонозаводським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на заставне майно банку. Арешт накладено згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, №24381348 зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №12788228 від 26.07.2012р. Право застави у позивача виникло раніше винесення постанов відповідачем про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. Позивач вважає, що арешт майна порушує його права, які закріплені у Кредитному договорі, та Законі України «Про заставу», згідно якого, у разі порушення боржником основного зобов'язання заставодержатель має право задовольнити забезпечені заятавою вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації застави. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі тих доказів, що зазначені в позові, в разі неявки відповідачів - винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Червонозаводського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у відповідності до вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи вищенаведене та зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 06.09.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], укладений кредитний договір №DN81AR03110086. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] передав в заставу ПАТ КБ "Приватбанк" автомобіль марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER] (а.с.5-7). Як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заятава зареєстрована 18.09.2007 року (а.с.8). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2011 року звернуто стягнення на спірне майно, а саме: автомобіль марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], в рахунок погашення боргу [PERSON] на користь позивача (а.с.12-13). Відповідно до вказаного витягу, 15.02.2011р. державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Звездіним В.В. відкрито виконавчого провадження № 24381348, та накладено арешт на рухоме майна, що належить [PERSON](а.с.8-10). 26.07.2012 року державним виконавцем Червонозаводського ВДВС Головко В.Л. в ході виконавчого провадження № 24381348, повторно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с.8-10). Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами. Отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Положеннями статті 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Згідно ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», застава виникає з моменту укладання договору застави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. Відповідно до ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривні та іноземній валюті, інші цінності. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Згідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Згідно з частиною третьою статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Суд встановлено, що право застави у позивача виникло 06.09.2007 року, згідно кредитного договору. Положеннями ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. За таких обставин вимога ПАТ КБ "Приватбанк" про зняття арешту з предмета застави підлягає задоволенню. Щодо вимоги про зобов'язання Червонозавоський відділ державної виконавчої служби ХМУЮ внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту з автомобіля марки «Skoda» модель «Oktavia», 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER], то така вимога не підлягає задоволенню, бо вчинення дій про зняття арешту з майна у разі прийняття судом такого рішення покладається на державного виконавця, в тому числі і направлення постанови про зняття арешту з майна боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника є обов'язком державного виконавця, визначеного ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: partial