Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

07.09.2011 р. Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № DNUDAK01960732 від 30.11.2005 року. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 30.11.2005 р. відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] уклали договір № DNUDAK01960732 від 30.11.2005 року. Згідно договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 22089грн. на термін до 30.11.2010р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання виконав частково. З огляду на викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором №DNUDAK01960732 від 30.11.2005 року у розмірі 72826грн. 28 коп. Стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" суму сплаченого державного мита у розмірі 728грн. 26коп. та суми сплаченого збору за інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120 грн. 17 листопада 2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська будо винесено заочне рішення яким було стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за договором № DNUDAK01960732 від 30.11.2005 року у розмірі 72826 грн. 28 коп., та суму сплаченого державного мита у розмірі 728грн. 26коп. та суми сплаченого збору за інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120 грн. В лютому 2014 року відповідач звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2014 року скасовано рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 17.11.2011 року. Справа слухається спочатку. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечувала та надала їх в письмовому вигляді, просила суд застосувати строк позовної давності. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини 30.11.2005 р. між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір №DNUDAK01960732 від 30.11.2005 року (а.с.7-8). Згідно з умовами договору позивач зобов"язався надати відповідачу кредит у розмірі 22089грн. на термін до 30.11.2010р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором (а.с.7-8). [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання виконав частково. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов"язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право завника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.08.2011 року має заборгованість у розмірі 72826грн. 28коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 13859грн. 22коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29065грн. 39коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4329грн. 60коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 25572грн. 07коп. Згідно з ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентіа, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до умов кредитного договору, якщо позичальник порушує терміни платежів, встановлених кредитним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами і неустойки. Посилання відповідача на той факт, що 2011 році заставний автомобіль був переданий боржником до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з правом розпоряджатися ним не може бути прийняте судом до уваги, оскільки. Згідно зі ст.. 19-24 Закону України «Про заставу» та Порядку реалізації заставного майна, необхідно спочатку реалізувати заставне майно, а потім звертатися до суду за стягненням залишку боргу. При видачі кредиту стягнення звертається в першу чергу на заставне майно. Якщо вартості заставного майна не вистачає для погашення заборгованості, тоді банк звертається до суду для стягнення залишку заборгованості. І тільки після цього, звертається звернення на інше майно. Представник позивача не заперечує факт того, що дійсно боржником було передано спірний автомобіль і в подальшому реалізовано. На підтвердження зарахування виручених від реалізації коштів на рахунок боржника надав відповідні меморіальні ордери та виписки з 30.11.2005 року по 28.04.2014 року (а.с.90-92, 93-94). Не приймається до уваги й заява представника позивача щодо застосування строку позовної давності, оскільки. Згідно з ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності для нарахування пені та штрафу починається з дня коли повинен був наступити наступний платіж. Як вбачається з матеріалів справи останнє зарахування грошових коштів було здійснено в 2011 році, тобто після реалізації заставного майна. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved