Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою до Одеського національного морського університету, за участю третьої особи на боці відповідача без самостійних позовних вимог- [PERSON] про : - визнання недійсними наказів №288 вк/0 від 09.07.2013р. в частині його звільнення, а також наказів №140 від 09.07.2008р. в частині його звільнення , №90-орг від 17.05.2008р. в частині оголошення конкурсу, №157 в.пвс. від 23.07.2008р. в частині його призначення на посаду, - визнання трудового договору безстроковим, - про поновлення на роботі з урахуванням змін в організації виробництва та праці передбачених наказом №255-орг від 28.08.2013р. на посаді старшого викладача кафедри «Українознавство, історико-правові та мовні дисципліни», - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу с 01 вересня 2013р., В обґрунтування свого позову позивач зазначив , що він майже 13 років пропрацював в Одеському національному морському університеті, будь-яких закінчених трудових відносин не було, трудову книжку в 2008р. він не отримував, тому його звільнення в 2008р. є нікчемним, щодо визнання недійсним наказу від 17.05.2008р. в частині оголошення конкурсу , то він не відповідає дійсним обставинам, так як на той час ця вакансія була ним же зайнята, щодо наказу про призначення його за цим конкурсом, то цей наказ проводився з порушенням законодавства, також він не писав заяву про своє звільнення з 01.09.2013р.. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що всі заяви про своє працевлаштування він писав особисто, в тому числі і заяву про надання йому відпустки з послідуючим звільненням., та дійсно приймав участь в 2008р. в конкурсі на заміщення вакантної посади ст. викладача кафедри «Теорії і історії держави і права». Представник відповідача, який є також представником третьої особи, просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивач в 2008р. був звільнений зі своєї посади за особистою заявою, після чого був прийнятий на роботу за срочним трудовим договором за конкурсом відповідно до його заяви. Тому він не вважає, що позивач був прийнятий на роботу безстроково. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до слідуючого висновку. Згідно наказу Одеського державного морського університету від 22.09.2000р. за №150 [PERSON] прийнятий на посаду викладача кафедри Теорії і історії держави і права з 01.09.2000р. на 0,5 ставки.(а.с.40-41) згідно його заяви від 01.09.2000р.(а.с.54). Згідно наказу ректора Одеського державного морського університету №185 від 17.11.2000р. [PERSON] переведений на повну ставку асистента кафедри Теорії і історії держави і права.(а.с.38-39) на підставі його заяви від 27.10.2000р.(а.с.55).. Наказом №26 від 14.02.2003р. [PERSON] переведено на посаду старшого викладача кафедри ІіТДіП з 01.02.2003р. по 30.06.2003р. (а.с.44) згідно його заяви від 28.01.2003р.(а.с.56). Судом встановлено, що відповідно до заяви [PERSON] від 20.06.2003р. на ім'я ректора університету (а.с.14) згідно наказу №157 від 04.09.2003р. з [PERSON] продовжено термін трудових відносин на умовах трудової угоди з 01.07.2003р. по 30.06.2008р. на посаді старшого викладача ТіІДіП. (а.с.15, 42). Згідно заяви [PERSON] від 01.07.2008р. (а.с.17) позивач просив надати йому щорічну відпустку на 61 к.д. з 01.07.2008р. до 31.08.2008р. та звільнити в останній день відпустки у зв'язку з закінченням строку роботи. Відповідно до наказу ректора №140 вк.пвс. від 09.07.2008р. [PERSON] надана відпустка в зазначений період та звільнено останнім днем відпустки 31.08.2008р. (а.с.18-10, 45-47). 12.06.2008р. [PERSON] звертався на ім'я ректора з заявою від 12.06.2008р. щодо його допущення до участі у конкурсі на заміщення вакантної посади ст. викладача кафедри Теорії і історії держави і права» який оголошено наказом від 17.05.2008р. №90-орг.(а.с.60). При цьому позивач в судовому засіданні не заперечував щодо написання ним зазначених заяв. Згідно заяви [PERSON] від 03.07.2008р. (а.с.21) позивач просив призначити його за результатами конкурсу на посаду ст. викладача кафедри ТіІДіП на умовах строкового договору з 01.09.2008р. по 31.08.2013р. і відповідно до наказу ректора Одеського національного морського університету №157 вк.пвс від 23.07.2008р. [PERSON] призначений за результатами конкурсу на посаду ст. викладача кафедри ТіІДіП на умовах строкового договору з 01.09.2008р. по 31.08.2013р.(а.с.22-24, 48-50). Наказом ректора Одеського національного морського університету №288 вк/0 від 09.07.2008р.ст. викладача кафедри «теорія та історія держави і права» [PERSON] був звільнений із закінченням 31.08.2008р. терміну строкового договору (а.с.6, 51-53). Трудову книжку отримав 31.08.2013р., що підтверджується поясненнями сторін та записом в особистій карточки позивача (а.с.5,62). Згідно записів в трудовій книжки [PERSON].(а.с.3-4) вбачається, що він був прийнятий на посаду викладача кафедри теорії та історії державного права з 01.09.2000р., згодом 01.11.2000р. переведений на посаду старшого викладача кафедри ТиІДіП , з 01.07.2003р. ним продовжено термін роботи на займаній посаді по 30.06.2008р.(наказ №157 від 04.09.2003р.), 31.08.2008р. він був звільнений у зв'язку з закінченням терміну трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України (наказ №140 від 09.07.2008р.), з 01.09.2008р. його призначено на посаду старшого викладача кафедри ТіІДіП по строковому договору за результатами конкурсу по 31.08.2013р. (наказ №154 вх/ від 23.07.2008р.) та звільнено 31.08.2013р. у зв'язку з закінченням терміну роботи п.2 ст .36 КЗпП України ( наказ №288вк/0 від 09.07.2013р.). Згідно наказу ректора Одеського національного морського університету №255 -орг від 28.08.2013р. «Про зміну в організації виробництва та праці» кафедри «Українознавство та іноземні мови» і «Теорія та історія держави і права» реорганізовані шляхом їх об'єднання в кафедру «Українознавство, історико-правові та мовні дисципліни» (а.с.33). Відповідно довідки від 23.10.2013р. середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два місяці складає 3772,70 грн.. (а.с.61). Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст. 21 КЗпП). З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді ст. викладача кафедри Теорії і історії держави і права» Одеського національного морського університету. Таким чином правовідносини регулюються КЗпП України, Законами України «Про освіту», «Про вищу освіту». Згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв'язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Згідно ч.2 ст.39-1 КЗпПУ Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. У частині другій статті 39-1 КЗпПУ, сформульоване правило, що передбачає набуття строковим трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк, за умови переукладення строкового трудового договору один чи декілька разів. Оскільки це правило не поширюється на випадки, передбачені частиною другою ст. 23 КЗпП, то воно відповідно до чинного законодавства не має предмета правового регулювання, оскільки частина друга ст. 23 КЗпП містить вичерпний перелік випадків, коли допускається укладення строкового трудового договору. Переукладання строкового трудового договору у випадках, що підпадають під частину другу ст. 23 КЗпП, не тягне набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк. Посадами науково-педагогічних працівників є асистент, викладач, старший викладач, директор бібліотеки, науковий працівник бібліотеки, доцент, професор, завідуючий кафедрою, декан, проректор, ректор (стаття 48 Закону України "Про вищу освіту" від 17.01.2002 N 2984-III). Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про вищу освіту» На посади науково-педагогічних працівників обираються за конкурсом, як правило, особи, які мають наукові ступені або вчені звання, а також випускники магістратури, аспірантури та докторантури. Статутом вищого навчального закладу може бути встановлено додаткові вимоги до осіб, які приймаються на посади науково-педагогічних працівників. Як вбачається зі Статуту Одеського національного морського університету із змінами та доповненнями (а.с.84-97,98-103, 104-112 ) до компетенції Вченої ради факультету (п.4.7.3.) належить обрання на посаду асистентів, викладачів, старших викладачів, доцентів і порядку, визначеному Положенням. Відповідно до п.8.4. Статуту посади науково-педагогічних працівників заміщуються на конкурсній основі. На посади науково-педагогічних працівників обираються за конкурсом, як правило, особи які мають наукові ступені або вчені звання, наукові публікації, монографії, підручники, навчально-методичні посібники, а також стаж викладацької роботи у вищих навчальних закладах 3-4 рівнів акредитації та стаж науково-дослідної роботи. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання строкового трудового договору безстроковим, оскільки строковий трудовий договір було укладено за власним бажанням позивача на строк, вказаний ним в заяві про прийняття на роботу та відповідно до діючого законодавства. Також Позивач оскаржує накази №140 від 09.07.2008р. в частині його звільнення , №90-орг від 17.05.2008р. в частині оголошення конкурсу, №157 в.пвс. від 23.07.2008р. в частині його призначення на посаду. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 4 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), у кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків, передбачених ст. 233 КЗпП України, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Оскільки позивачем пропущений місячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України, без поважних причин, суд ввважає, що вказані позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Так як інші позовні вимоги є похідними від вищезазначених, тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстав їх необгрутнтованності в повному обсязі.

Outcome: dismissed