Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати за ним право в порядку спадкування за заповітом на земельну частку (пай) площею 0.72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної сласності колишнього ВАТ ім. Чапаєва (виноградники) на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, що за життя належали [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що матері [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Саратською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 09 жовтня 1997 року №317 належало право на земельну частку ( пай ) розміром 2.8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі з земель, переданих у колективну власність ВАТ " ім. Чапаєва". 19 січня 2005 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] згідно якого стала власником земельної ділянки площею 1.88 га, розташованої на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 липня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Топал В.М. секретарем виконавчого комітету Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №51, яким усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла сину [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАК №621297, виданого 20 березня 2015 року державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області отримав у спадщину земельну ділянку площею 1.88 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак, розпорядженням Саратської районної державної адміністрації від 31 травня 2010 року № 173/А-2010 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) громадянам (згідно з додатком) та передано безоплатно у власність земельні ділянки із земель колективної власності колишнього ВАТ ім. Чапаєва для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старосільскої сільської ради Саратського району Одеської області. Згідно з додатком до вказаного розпорядження, у списку громадян, яким виділяються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Старосільської сільської ради, виноградники, під №356 значиться [PERSON] , земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,72 га. За життя [PERSON] не встигла оформити документи, що підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, позивачу було відмовлено та роз`ясно, що йому необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно. Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути справу за його відсутністю. Представник третьої особи ПАТ «Старосілля» в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п.2 Указу президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-22-019 ВАТ " ім. Чапаєва" на підставі рішення Старосільської сільської ради народних депутатів від 22 квітня 1997 року передано землю у колективну власність розміром 2816.0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17-20). Розпорядженням Саратської районної державної адміністрації Одеської області №317 від 09 жовтня 1997 року вирішено провести паювання земель колективної власності з визначенням розміру і вартості земельної частки ( паю) без виділення земельної ділянки в натурі ( а.с.22). Згідно додатку до Розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області №317 від 09 жовтня 1997 року розмір земельного паю в умовних кадастрових гектарах склав 2.8 ( а.с.23). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Саратською районною державної адміністрацією Одеської області на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області від 09 жовтня 1997 року №317, [PERSON] належить право на земельну частку ( пай ) розміром 2.8 умовних кадастрових гектарів у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ «ім. Чапаєва» ( а.с.10). Замість вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 19 серпня 2004 року № 413/А-04, [PERSON] 19 січня 2005 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на земельну ділянку площею 1.88 га (рілля), розташовану на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, масив 22 , ділянка № 71 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с 11). 14 липня 2008 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Топал В.М. секретарем виконавчого комітету Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №51, яким усі свої права та обов`язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла сину [PERSON] (а.с.12). Розпорядженням Саратської районної державної адміністрації від 31 травня 2010 року № 173/А-2010 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) громадянам (згідно з додатком) та передано безоплатно у власність земельні ділянки із земель колективної власності колишнього ВАТ «ім. Чапаєва» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Старосільскої сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.28). Згідно з додатком до вказаного розпорядження, у списку громадян, яким виділяються у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, виноградники, під № 356 значиться [PERSON] , земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,72 га (а.с. 29-37). Як видно з інформації відділу у Саратському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в національній кадастровій системі відсутня інформація про реєстрацію земельної ділянки (виноградники) площею 0,72 га за [PERSON] (а.с. 39). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.13). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАК №621297 від 20 березня 2015 року виданого державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної кантори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі під № 96 (а.с.14), спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , який отримав у спадок після смерті своєї матері земельну ділянку площею 1.88 га, яка розташована на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи ( спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що померлій [PERSON] за життя належало право на земельну частку ( пай ) розміром 2.8 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі у землі яка перебуває у колективній власності ВАТ " ім. Чапаєва". Крім того, встановлено, що померла частково оформила право власності на частину зазначеного майна, а саме на земельну ділянку площею 1.88 га розташовану на території Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , а позивач [PERSON] прийняв спадщину, що залишилась після смерті його матері [PERSON] також частково, а саме у вигляді земельної ділянки розміром 1.88 га. Тож, на частину права на земельну частку ( пай ) без визначення меж в натурі площею - 0,72 га, що належала померлій [PERSON] за життя та не заперечувалось відповідачем- остання не встигла виготовити правовстановлюючі документи. При зверненні до Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) площею 0.72 га, позивачу було постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 березня 2019 року відмовлено та роз`яснено, що для цього йому необхідно надати в нотаріальну контору документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.44). Відповідно до приписів ст.1275 ЦК України у випадку прийняття спадщини слід враховувати, що не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням. Так, не можна прийняти лише якусь частину майна, що входить до складу спадщини, а від іншої частини відмовитися взагалі чи прийняти її під якоюсь умовою. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Так, враховуючи, що після смерті [PERSON] , спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1.88 га, яка належала їй згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] успадкована спадкоємцем [PERSON] , ніхто більше з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався, прийняття спадщини за умовою чи застереженням не допускається, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на зазначене спадкове майно за заповітом. Крім того, згідно зі ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку , встановленому законом , вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З квитанції №51 від 09 квітня 2019 року вбачається, що позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок ( а.с.1). Тож, враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved