Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У травні 2014 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. (далі - державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П.) звернулася з поданням, погодженим начальником ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві, про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. Подання обґрунтовано тим, що ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві здійснюється виконавче провадження №1335/11 з примусового виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 13 грудня 2000 року №2-4607/2000 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01 грудня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначила суб'єкт подання, боржник ухиляється від добровільної сплати боргу. З цих підстав суб'єкт подання просила суд тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України без вилучення у нього паспортного документа, який надає право на виїзд за межі України. У судовому засіданні державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. подання підтримала, просила суд його задовольнити. Боржник та стягувач у судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без виклику чи повідомлення боржника та стягувача. Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Мінського районного суду м. Києва від 13 грудня 2000 року №2-4607/2000 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 01 грудня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене рішення суду набрало законної сили і на його виконання Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-4607/2000. Постановою державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Братищенко Ю.О. 21 грудня 2000 року було відкрито виконавче провадження №1335/11 з примусового виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 13 грудня 2000 року №2-4607/2000. На даний час виконавче провадження з виконання вказаного судового рішення здійснюється державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. Державний виконавець у судовому засіданні зазначила, що боржник [PERSON] не виконує рішення Мінського районного суду м. Києва від 13 грудня 2000 року №2-4607/2000. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження". За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням. Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ст. 377-1 ЦПК України). З наведеного вбачається, що Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. На переконання суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. У зв'язку з цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Суб'єктом подання не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань (зокрема, вчинення боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб, нез'явлення боржника за викликом державного виконавця за умови отримання такого виклику). Відтак, у суду відсутні достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2000 року №2-4607/2000, а тому суд дійшов до висновку про необхідність відмовити державному виконавцеві ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. у задоволенні її подання про тимчасове обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України. Водночас, суд зазначає, що за наявності об'єктивних даних щодо ухилення боржника від виконання рішення суду державний виконавець не позбавлений права повторно звернутись до суду з відповідним поданням в порядку передбаченому законом. Таким чином, відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", та,

Outcome: dismissed