Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

07.09.2021 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просило стягнути з них солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 у розмірі 369 485,57 грн., а також судові витрати в розмірі 5 542,28 грн. Позов обґрунтовано тим, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008. Відповідно договору Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 51 500,00 грн. на термін до 18.09.2014 року, відповідачка [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідачка сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ODSAGR0000000283/2 від 13.06.2013. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ODSAGR0000000283/1 від 13.06.2013. Враховуючи, що відповідачами не виконуються зобов`язання належним чином, просить суд, стягнути солідарно з відповідачів 369 485,57 грн., а також судові витрати в розмірі 5 542,28 грн. Савранський районний суд Одеської області ухвалою від 20.09.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачам запропоновано надати у строк 15 днів з дня вручення ухвали відзив на позовну заяву, а також встановлено позивачу та відповідачу строк протягом 5 днів з дня отримання відзиву та, відповідно, відповіді на відзив для подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачам за адресою, що вказана в позові. За наданою суду інформацією Савранської селищної ради Одеської області відповідачі[PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими за адресою, що вказана у позові, а саме [ADDRESS] . Щодо місця реєстрації [PERSON] - відомості відсутні (а.с.37). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] відмовилась отримувати повістку з викликом до суду (а.с.43). Відповідача[PERSON] та [PERSON] - відсутні за вказаною адресою (а.с. 41,42). У з в`язку з цим розгляд справи було відкладено та чергове судове засідання призначено на 25.10.2021. 25.10.2021 відповідачі в судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки. Крім того, виклик відповідачів здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України» (а.с. 46-47), в якому останні також повідомлялись про можливість отримання копій процесуальних документів і позовної заяви з додатками. Також, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання». Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідачів про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі. Суд встановив, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008. Відповідно договору Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 51 500,00 грн. на термін до 18.09.2014 року, відповідачка [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідачка сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов`язання за договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ODSAGR0000000283/2 від 13.06.2013. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №ODSAGR0000000283/1 від 13.06.2013. Відповідно до вимог статей 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до умов Договорів поруки, а саме пункту 5 позивачем було направлено відповідачам [PERSON] , [PERSON] письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № ODSAGR0000000283 від 18.09.2008 (а.с.14). Згідно з пункту 6 Договорів поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календаних днів з моменту її отримання. В порушення умов договору та вимог статей 525, 526, 527, 530, 554 ЦК України відповідачі взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконують, що призвело до утворення станом на 18.06.2021 року заборгованості за кредитним договором в сумі - 369 485,57 грн. з яких: 67 975,84 грн - заборгованість за тілом кредиту, 67 975,84 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 233 533,89 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Вказана заборгованість також підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с.5-10). Так, відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604- 609 ЦК. Договором, відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до вимог частин 1, 2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини 1статті 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено частиною 2 статті 553 ЦК України, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобов`язання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. У відповідності до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, з урахуванням заборгованості за простроченими відсотками. Відповідачами не спростовано жодними належними й допустимими доказами зазначені позивачем обставини. На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вимоги частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Стосовно стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, суд зазначає наступне. Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц. З урахуванням викладеного, а також того факту, що з 369 485 грн. 57 коп. боргу, про стягнення якого просить позивач, лише 67 975 грн. 84 коп. становлять суму простроченої заборгованості за тілом кредиту, 67 975 грн. 84 коп. за відсотками, а решта - пеня, з огляду на те, що банк, усвідомлюючи порушення відповідачем умов договору з 2015 року, а з травня 2015 року відповідач жодного разу не вносив кошти на погашення кредиту, допустив нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в сумі, що в 3,5 разів перевищує розмір тіла кредиту, і при цьому не звертався з вимогою про погашення заборгованості, суд, на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, зменшує розмір пені за прострочене зобов`язання з 233 533 грн. 89 коп. до 40 000 гривень 00 коп. та задовольняє позов в частині вимог в сумі 175 951 грн. 68 коп.. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5 542,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 29.07.2021 (а.с. 33). Тому, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2 639, 23 грн.

Outcome: partial