Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Редакції газети "Московский комсомолец в Украине" (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Діорама" (далі - відповідач 2), [PERSON] (далі - відповідач 3), [PERSON] (далі - відповідач 4) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та незаконної затримки видачі трудової книжки, відшкодування моральної шкоди та видачу трудової книжки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач влаштувався на посаду відповідального секретаря - заступника головного редактора газети «МК в Украине» з випробувальним строком 1 місяць, однак, через незаконну вказівку відповідача 3, 20.08.2013 р. його було звільнено з займаної посади та не видано наказу про звільнення і трудової книжки. Тому позивач просив суд поновити його на роботі на посаді відповідального секретаря редакції газети «Московський комсомолець в Украине», яку видає ТОВ «Діорама», з 20.08.2013 р.; стягнути з усіх відповідачів солідарно середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.08.2013 р. по день рішення суду, з розрахунку одна тисяча доларів США на місяць за офіційним курсом НБУ (за 13 місяців станом на 20 вересня 2014 р. ця сума складає 100х13х13=169000,00 грн.); якщо суд відмовить у задоволенні позовних вимог, стягнути з відповідачів солідарно середній заробіток за час незаконної затримки видачі трудової книжки за таким розрахунком, стягнути з усіх відповідачів солідарно відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення, порушення інших трудових прав та затримку видачі трудової книжки 30000,00 грн.; зобов'язати того з відповідачів, хто незаконно утримує трудову книжку, надіслати її судді Шевченківського районного суду м. Києва Фроловій І.В. для огляду в судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача 1 та відповідач 3, в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Представник відповідача 2 та відповідача 4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що звільнення позивача було законним та проведеним із дотриманням встановленого порядку, заборгованість по заробітній платі відсутня, отримати трудову книжку позивач не з'явився, а тому, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача 2 та відповідача 4, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Судом встановлено, що відповідно до наказу № 40 від 15.07.2013 р. позивача було прийнято на посаду відповідального секретаря редакції з 15.07.2013 р., з випробувальним терміном в один місяць та оплатою згідно штатного розкладу. Відповідно до наказу № 41 від 16.07.2013 р., у зв'язку із прийняттям позивача на займану посаду, було створено комісію по встановленню результатів випробування позивача та зобов'язано до 15.08.2013 р. подати на затвердження Акт комісії з висновком про результати випробування працівника. Згідно Акту комісії по встановленню результатів випробування позивача від 14.08.2013 р.: «[PERSON] під час проходження випробувального терміну не справлявся зі своєю роботою, у нього відсутні необхідні професійні знання та навички зокрема з основ редакційно-видавничого процесу і поліграфічного виробництва. Виявилося, що він не знає принципів організації редакційних процесів, не здатний організувати і контролювати внутрішню редакційну роботу з планування, своєчасної і якісної підготовки матеріалів до друку. Не знає, як створюється макет газетної шпальти, тому не може верстальнику поставити конкретне завдання щодо верстки номера. Неодноразово порушував порядок підготовки видавничих оригіналів до здавання у виробництво і випуску газети у світ. Не здійснював належної роботи з авторами. Йому було доручено ведення двох рубрик: «События недели» та «За рубежом», однак, не зумів без допомоги колег грамотно подати для читача жоден найпростіший текст. Не вміє шанобливо і тактовно поводитися зі співробітниками. Колектив редакції вважає неможливим спільно з ним працювати над створенням газети через його непрофесіоналізм. Враховуючи вищевикладене варто зробити висновок про те, що рівень професійних знань та навичок [PERSON] не відповідає вимогам до посади відповідального секретаря редакції, а оцінка результатів його роботи є незадовільною. Комісія у вищенаведеному складі правомочна надати наступний висновок про результати випробування відповідального секретаря редакції [PERSON]: випробування не витримав, не відповідає посаді відповідального секретаря редакції». Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення (ч. 2 ст. 28 КЗпП). Відповідно до наказу № 50 від 14.08.2013 р., позивача було звільнено із займаної посади з 15.08.2013 р. за підсумками випробування, а головного бухгалтера зобов'язано здійснити розрахунок в порядку і строки, встановлені законодавством. Як вбачається зі звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України, з позивачем було проведено розрахунок за відпрацьований період з 15.07.2013 р. по 31.07.2013 р., та з 01.08.2013 р. по 15.08.2013 р. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника (ч. 1,2 ст. 47 КЗпП України). Листом від 09.10.2013 р. № 170, позивача було запрошено з'явитися за адресою відповідача 2 та отримати трудову книжку, про отримання якого свідчить підпис позивача 17.10.2013 р. на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (ч.1,2,5 ст. 235 КЗпП Укрїни). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду належні та допустимі докази, не довів суду їх переконливість, а також обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed