Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

ПАТ "ДельтаБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 05.02.2008 року між ним, позивачем, як правонаступником ТзОВ "Комерційний Банк "Дельта", та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-06031-050208. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору він, позивач, відкриває відповідачеві картковий рахунок № 26257902061462 у гривні, випускає та надає платіжну картку і ПІН-код до картки та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa "Класичний", що міститься в Додатку № 1 до договору. Згідно п.1.3 кредитного договору відповідачеві відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 гривень та на день укладеного кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень. За умовами договору позичальник зобовязалася щомісячно погашати кредит та сплачувати відсотки за користування ним, сплачувати інші платежі згідно договору. Однак, у порушення умов договору відповідач належним чином зобовязання, взяті на себе, не виконує, внаслідок чого станом на 14.08.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 3115,00 грн., яка складається з: тіло кредиту - 3115,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду позивач був повідомлений у встановленому порядку. У позовній заяві позивач просить суд розглянути справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 1-2). Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому порядку. Від відповідача до суду поступило письмове заперечення на позовну заяву, підписане представником (а.с. 74, 75), яке було оголошено при розгляді справи. Зокрема, у запереченні вказано про те, що позовні вимоги є безпідставними, після отримання кредиту в розмірі 3000 грн. відповідачем протягом трьох років сплачено 6175 грн., тобто у два рази більше, з них 2195 грн. по тілу кредиту комісії та 200 грн. пені. Нарахування пені здійснено неправомірно, оскільки відповідно до тарифів відповідач повинна була вносити плату в останній робочий день місяця, що і робила, проте за квітень 2009 року, лютий-квітень 2011 року їй нараховано пеню. Сума боргу по тілу кредиту в розмірі 3115 грн. є результатом необгрунтованого збільшення тіла кредиту, при тому, що станом на лютий 2011 року за нею рахувався борг в сумі 805 грн., нарахування здійснювалось до грудня 2008 року. Крім того, у жодному із підписаних нею, відповідачем, документів по кредиту не зазначено про сплату комісії, не визначено її розмір, тому сплачуючи по 210 грн. кожен місяць вона вважала, що повністю погасила кредит. Інтереси відповідача в судовому засіданні представляв представник, який в судовому засіданні 26.01.2016 року проти позову заперечив, пояснень по суті позовних вимог не надавав. За клопотанням представника у розгляді справи було оголошено перерву для вжиття заходів щодо примирення сторін. У судове засідання 24.02.2016 року відповідач та представник відповідача не з"явилися, хоча про час та місце його проведення були повідомлені у встановленому порядку, про причини неприбуття суд не повідомили. З огляду на викладене вище суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення суду у відсутності відповідача та її представника. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 05 лютого 2008 року між товаристом з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Дельта", правонаступником якого є публічне акціонерного товариства "ДельтаБанк"- позивач у справі та [PERSON] - відповідачем (держателем) було укладено договір № 005-06031-050208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. У відповідності до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору банк відкриває держателю картковий рахунок № 26257902061462 в національній валюті України - гривні, оформляє та надає в користування картку платіжної системи Visa International та/або Дельта, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa Швидкі гроші, що міститься в Додатку № 1 до договору (Тарифи). [PERSON] надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн., та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Банк самостійно не більше одного разу на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до договору про зміну ліміту кредитної лінії сторонами не складається. Згідно п. 2.1 договору моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. За умовами укладеного договору (пункти 3.6, 2.3) відповідач зобов"язалася щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов"язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обов"язковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт, та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов Тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі. Держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах. Відповідно до п. 5.2 договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов"язань за цим договором. Картку та ПІН-конверт до неї відповідач отримала 05 лютого 2008 року. Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджуються дослідженою судом копією договору № 005-06031-050208 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 05.02.2008 року (а.с. 3,4), копією статуту ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 11) та ці обставини не заперечено відповідачем. Позивач в обгрунтування позовних вимог зсилається на те, що заборгованість відповідача станом на 14.08.2015 року складає 3115,00 грн. Із розрахунку заборгованості відповідача, наданого позивачем на підтвердження викладеного у позовній заяві, вбачається наступне. 07.02.2008 року відповідач зняла готівку з картки на загальну суму 3000 грн. Після чого періодично вносила платежі. Зокрема, у період із квітня 2008 року до жовтня 2009 року - у розмірі по 210 грн. щомісячно, а з листопада 2009 року до лютого 2011 року - у розмірі по 105 грн. щомісячно. Квитанції про погашення заборгованості, які долучені до матеріалів справи за клопотанням сторони відповідача, також підтверджують вказані вище обставини. (а.с. 54-62) Останній платіж внесено 22.02.2011 року. Крім того, у розрахунку заборгованості відображено два платежі, а саме: 2310 грн. на погашення комісії та інших нарахувань та 150 грн. на погашення пені - у період з 03.12.2012 року по 29.12.2012 року. Станом на цей період (тобто, із 03.12.2012 року до 29.12.2012 року) тіло кредиту становило 805,00 год. Після того, зняття готівки, внесення платежів, нарахування комісії, пені не проводилося, проте тіло кредиту збільшилося, та у період із 02.01.2013 року по 31.01.2013 року становило 3115,00 грн. У запереченні на позовну заяву відповідач заперечила існування заборгованості з підстав повної сплати грошових коштів згідно договору та безпідставного нарахування при цьому комісії позивачем, яка не передбачена договором. Проте, Тарифами на обслуговування платіжних карток Visa Classic Тарифний пакет "Швидкі гроші" (а.с. 4), які відповідно до укладеного між сторонами договору є його невід"ємною частиною, передбачена плата за обслуговування кредитного ліміту, 3,50% в місяць у разі наявності заборгованості за рахунком (п. 1.3 Тарифів). Також згідно Тарифів держатель зобов"язаний щомісяця погашати частину заборгованості у вигляді обов"язкового мінімального платежу, який складається із частки обов"язкового погашення тіла кредиту - 3,5%, нарахованих процентів за кредит (тариф 1.1.1), плати за обслуговування (тариф 1.2 та 1.3), овердрафту та ін. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач, починаючи з листопада 2009 року зменшила розмір щомісячного платежу, який вносила наполовину. Тому суд констатує неналежне виконання відповідачем зобов"язань за договором. Відповідач у запереченні також вказує про неправомірне нарахування позивачем пені, оскільки плату по кредиту вона повинна була вносити в останній робочий день місяця. Разом з тим, як вбачається з розрахунку, відповідач вносила платежі, як правило, у першій половині місяця. Згідно укладеного між сторонами договору, зокрема, п. 3.6 відповідач зобов"язалася здійснювати погашення заборгованості щомісяця в строки визначені Правилами. Правила - це Правила здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам, які розміщені на інформаційних стендах та на сайті банку. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідачем не надано докази на підтвердження своїх заперечень в цій частині, крім того, позов пред"явлено з приводу стягнення заборгованості по тілу кредиту, то заперечення відповідача не приймаються до уваги. Заперечення відповідача щодо відсутності заборгованості по тілу кредиту також не підтверджені доказами. Разом з тим, як вказувалося вище, зокрема, згідно дослідженого судом розрахунку заборгованості, у період із 03.12.2012 року по 23.12.2012 року тіло кредиту становило 805,00 грн., а у наступний період - із 02.01.2013 року по 31.01.2013 року - 3115,00 грн. Можливість зміни ліміту кредитної лінії банком передбачено умовами укладеного між сторонами договору - п. 1.3. Відповідно до договору (п. 2.1) моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Зокрема, умовами договору передбачено (п. 3.4.1) можливість банком здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів, які складають суми заборгованості, які виникають за цим договором та/або кредитними договорами, укладеними між сторонами. Проте, після збільшення кредитного ліміту до 3115,00 грн. операції за допомогою картки згідно розрахунку відповідачем не здійснювалися та утримання платежів, передбачених Тарифами, не відбувалося. Відтак, суд прийшов до висновку, що кредит у сумі 2310 грн. (3115- 805 =2310), на яку відбулося збільшення кредитного ліміту, відповідачеві не надано. Тому, тіло кредиту станом на 14.08.2015 року складає не 3115,00 грн., як про це вказано у позовній заяві, а 805,00 грн. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконувала у повному обсязі взяті на себе зобовязання, в результаті чого утворилася заборгованість по тілу кредиту. Такими діями порушено право позивача на отримання виконання за договором, а тому підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та з врахуванням доведеної суми заборгованості підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. У зв"язку з тим, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, яка діяла до 01.09.2015 року) то судовий збір в сумі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial