Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

В березні 2014 року Львівський національний аграрний університет звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 10 серпня 2010 року між ним та [PERSON] в інтересах [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг за №672. Відповідно до договору позивач, як виконавець, зобов'язався за рахунок коштів [PERSON], як замовника, надати [PERSON] освітні послуги, зокрема здійснити навчання останнього протягом двох років (з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2012 року) за денною формою за напрямком підготовки "фінанси і кредит" з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" та видачею документа про освіту державного зразка. Зі свого боку [PERSON] зобов'язався своєчасно вносити плату за отримані освітні послуги в розмірі та у строки, що встановлені договором, виходячи з річної вартості послуг в 6 655 грн., а всього за весь період навчання сплатити 13 310 грн. Львівський національний аграрний університет належним чином виконував взяті на себе зобов'язання. Проте наказом №115/к-с від 31 травня 2012 року [PERSON], як студента, який виконав навчальний план та здав державний іспит за фахом, відраховано через нез'явлення на захист дипломної роботи. Враховуючи те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання в частині оплати вартості отриманих освітніх послуг виконали не в повному обсязі, а тому позивач просив про солідарне стягнення з них на свою користь заборгованості в розмірі 3 880 грн. та 243,60 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з винесенням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечує. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 10 серпня 2010 року між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] в інтересах [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг за №672. Відповідно до договору позивач, як виконавець, зобов'язався за рахунок коштів [PERSON], як замовника, надати [PERSON] освітні послуги, зокрема здійснити навчання останнього протягом двох років (з 01 вересня 2010 року по 31 серпня 2012 року) за денною формою за напрямком підготовки "фінанси і кредит" з присвоєнням освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" та видачею документа про освіту державного зразка. Зі свого боку [PERSON] зобов'язався своєчасно вносити плату за отримані освітні послуги в розмірі та у строки, що встановлені договором, виходячи з річної вартості послуг в 6 655 грн., зокрема внести плату за перший рік навчання не пізніше двадцяти днів після зарахування [PERSON] студентом, а в подальшому вносити плату посеместрово (один раз у семестр), а всього за весь період навчання сплатити 13 310 грн. Умови договору щодо внесення плати за навчання узгоджуються з положеннями ст. 61 Закону України "Про освіту" та ст. 64 Закону України "Про вищу освіту", які вказують на те, що державні навчальні заклади можуть надавати фізичним особам освітні послуги на платній основі відповідно до укладених договорів, отримані від такої діяльності кошти є додатковими джерелами їх фінансування. Судом також встановлено, що Львівський національний аграрний університет виконав взяті на себе зобов'язання. Проте наказом №115/к-с від 31 травня 2012 року [PERSON], як студента, який виконав навчальний план та здав державний іспит за фахом, відраховано через нез'явлення на захист дипломної роботи. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання в частині оплати вартості освітніх послуг виконав не в повному обсязі, сплативши лише 9 430 грн., внаслідок чого заборгованість складає 3 880 грн. Докази щодо сплати замовником вказаної заборгованості в добровільному порядку в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином зі [PERSON], як замовника, на користь позивача, як виконавця, на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість по оплаті за надання освітніх послуг в розмірі 3 880 грн., а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. Що стосується вимог позивача до [PERSON], то суд виходить з того, що зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів та інших правочинів. Сторонами зобов'язання є особи, що мають статус кредитора та боржника. Закон також передбачає правило щодо виконання зобов'язання належними сторонами. Зокрема боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. З договору про надання освітніх послуг від 10 серпня 2010 року №672 вбачається, що його сторонами, а відповідно боржником та кредитором є замовник - [PERSON] та виконавець - Львівський національний аграрний університет, тому саме ці особи мають взаємні права та обов'язки, а також несуть взаємну відповідальність за порушення зобов'язання. Водночас з його змісту вбачається, що відповідач [PERSON] не є стороною договору, а виключно особою, в інтересах якої укладено правочин, в нього не виник обов'язок по сплаті вартості освітніх послуг, а тому доводи позивача про наявність солідарного зобов'язання відповідачів не заслуговують на увагу. Враховуючи вказані обставини, суд вважає вимоги Львівського національного аграрного університету до [PERSON] безпідставними, а тому вони задоволенню не підлягають.

Outcome: approved