Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства "Затисянський хімзавод" про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1989 року [PERSON] працював на різних посадах у ПАТ «Затисянський хімзавод». Заробітну плату він не отримував з квітня 2012 року і до травня 2013 року. Позивач вважає, що відповідач в загальному зобовязаний був оплатити заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2012 року і до травня 2013 року в сумі 30212,06 грн. Крім того, йому не виплачено за час вимушеного простою за період з 01 травня 2013 року і до листопада2015 року в сумі 55800,00 (п»ятдесят п»ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.) гривень. Відповідач до сьогоднішнього дня не розрахувався з позивачем. Позивач вказує, що він має право на отримання невиплаченої заробітної плати, право на стягнення за час вимушеного простою, грошової компенсації. Крім того, позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 3000,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача - заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2012 року по 01 травня 2013 року в сумі 30212,06 (тридцять тисяч двісті дванадцять тисяч гривень 6 коп.) гривень; за час вимушеного простою за період з 01 травня 2013 року і до 1 листопада 2015 року в сумі 55800,00 (пятдесят пять тисяч вісімсот гривень 00 коп.) гривень; завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Представник відповідача ПАТ «Затисянський хімзавод», будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання повторно без поважних причин не з'явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, в повній мірі зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач працював у ПАТ «Затисянський хімзавод» (а.с.7). Також встановлено, що представник позивача 27.04.2015 року письмово звертався до директора ВАТ «Затисянський хімічний завод» з метою витребування копії наказів про прийняття на роботу [PERSON], довідки про розмір його середньомісячної заробітної плати, вказавши її по місяцях за календарний рік, що не сплачується. В листі представник позивача просила вказати причину по якій не виплачується вчасно заборгованість по заробітній платі [PERSON] Однак письмові запити повернуті представнику позивача без реагування, відповідач відмовився від отримання запиту та надання відповіді на нього. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що дані правовідносини врегульовані відповідними нормами ЦК України, КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою КМУ від 20 грудня 1997 p. N 1427 „Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати" та Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (із змінами). Між сторонами склались трудові правовідносини. Предметом позову є невиконання відповідачем положень КЗпП України. За вимогами ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів. Так, представником відповідача не надано суду заперечення проти розміру заборгованості по заробітної платні та компенсації за час простою. Відповідно до ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів (ч. 1 ст. 115 КЗпП). Заборгованість з виплати заробітної плати становить 30212,06 грн. Оклад позивача становить 2 700 гривень, за місяць відповідач у випадку простою зобовязаний платити 1800 гривень (а.с.7). Отже заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01 травня 2013 року по листопад 2015 року за час простою становить 55 800 гривень Відповідно до ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пленум ВСУ у п.3 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 37-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач протягом двох років не виплачує позивачу заробітну плату. Позивачу завдано моральну шкоду, яку оцінює в 3000,00 гривень. Це ті моральні переживання, приниження, страждання, які він переносить в зв'язку з порушенням його прав. Сім'я їхня тривалий час знаходилась без засобів існування. На підставі вищенаведеного суд погоджується із розрахунками позивача, вважає обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги обґрунтованими, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 500,00 гривень витрат за правову допомогу, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з Відповідача. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved