Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Укртрансгаз» про поновлення його на посаді Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз», стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2014 р. позивач був переведений на посаду Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до наказу від 12.12.2014 р. Наказом від 01.08.2017 р. № 386-к тимчасово виконучого обов`язки Президента ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] його було звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Як зазначено в наказі звільнення відбулось внаслідок порушення вимог п.п.6.1, 6.2 СОУ, п.8 розділу 1 п.1 розділу ІV Положення про комітети з конкурсних торгів ПАТ «Укртрансгаз», яке затверджено наказом від 01.02.2013 р. № 39, п.2.5 Положення про здійснення закупівель, товарів, робіт і послуг в ПАТ «Укртрансгаз», затвердженого наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 17.06.2014 р. № 174, що призвело до порушення п.п.1.4, 4.29 посадової інструкції Віце- Президента - головного інженера. Зазначений наказ про звільнення позивач вважає незаконним, оскільки п.п.1.4 та 4.29 посадової інструкції, на порушення яких міститься посилання в наказі, не містять визначення конкретних обов`язків, а встановлюють лише загальні положення щодо переліку нормативних актів, якими у своїй діяльності керується Віце-Президент - головний інженер, а також покладає обов`язок виконувати інші завдання та обов`язки відповідно до напрямів своєї діяльності, не зазначаючи вид таких обов`язків. Позивач зазначає, що його посадова інструкція не містить положень про те, що Віце-Президент - головний інженер несе відповідальність за невиконання положень, які містяться в СОУ. Посадовою інструкцією встановлений вичерпний перелік обставин, які є підставою для покладення на Віце-Президента - головного інженера відповідальності за їх невиконання. А отже при звільненні було застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання обов`язків, за які не передбачено відповідальності посадовою інструкцією, та виконання яких прямо не передбачено нею. Крім того, позивач в обґрунтування незаконності свого звільнення зазначає на те, що при вирішенні питання щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, не було враховано, що він не мав до цього дисциплінарних стягнень, сумлінно виконував покладені на нього трудові обов`язки, а також відсутність будь-якої шкоди. З огляду на викладене, позивач просить визнати його звільнення незаконним, поновити на посаді, а також на підставі ст.235 КЗпП України стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 02.10.2017 р. позивачем подана заява про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач зазначає, що його звільнення відбулось з порушенням вимог Статуту, а наказ про звільнення підписаний не уповноваженою особою, оскільки відповідно до п.10.2.27 Статуту до виключної компетенції Загльних зборів належить обрання та припинення повноважень членів Правління, в тому числі Президента, Першого Віце-Президента та Віце-Президентів, однак рішення про звільнення було прийнято виконуючим обов`язки Президента ПАТ «Укртрансгаз». З метою усунення позивача від займаної посади було видано наказ від 21.07.2017 р. № 358-к про скасування наказу від 05.07.2017 р. № 1288-в про надання щорічної відпустки, що відбулось в порушення вимог ст.80 КЗпП без згоди позивача та без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації. Також, як на підставу незаконності звільнення, позивач посилається на порушення вимог ст.148 КЗпП України, відповідно до якої дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не пізніше шести місяців з дня його вчинення. Порушення, про які йдеться мова в акті службового розслідування від 31.07.2017 р., що став підставою для звільнення, могли бути вчинені лише до 15.03.2016 р., а отже на час звільнення минуло 6 місяців з моменту вчинення порушення. Посилання в акті службового розслідування на триваюче порушення позивач вважає безпідставним, оскільки трудове законодавства не містить визначення такого порушення, а крім того положення п.1 ч.1 ст.41 КЗпП, відповідно до якої звільнено позивача, передбачеє звільнення в зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків, а отже, на думку позивача, підстави звільнення не відповідають суті порушення, зазначеного акті службової перевірки. Як на підставу незаконності звільнення позивач вказує про ненадання йому можливості надати письмові пояснення з приводу акту службового розслідування, який містив 7 томів, та був наданий йому 31.07.2017 р. Рішення про його звільнення було прийнято без надання ним письмових пояснень, для подання яких він просив надати строк до 07.08.2017 р. Крім того, позивач вважає безпідставними посилання в наказі про звільнення на порушення ним п.8 розділу 1, п.1 розділу ІV Положення про комітети з конкурсних торгів ПАТ «Укртрансгаз», п.2.5 Положення про здійснення закупівель, товарів, робіт і послуг в ПАТ «Укртрансгаз», оскільки зазначені положення містять лише перелік законодавчих актів, яими керуються члени Комітету з конкурсних торгів та принципи діяльності комітету при здійсненні закупівель, однак не містять жодних обов`язків, які б могли бути порушені. А крім того, Положення про комітети з конкурсних торгів в ПАТ «Укртрансгаз» від 01.02.2013 р., про порушення якого зазначено в наказі, на момент звільнення втратило свою чинність. Зазначені обставини свідчать про порушення вимог трудового законодавства при звільненні, з огляду на що позивач просить поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 05.02.2017 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПАТ «Укртрансгаз» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки за результатами проведення 31.07.2017 р. службового розслідування щодо наявності в діях посадових осіб ПАТ «Укртрансгаз» ознак порушень приписів внутрішніх нормативних актів Товариства та законодавства України за результатами проведення процедури закупівлі послуг з внутрішньо трубного діагностування магістральних газопроводів встановлено, що 15.03.2016 р. Віце-Президентом [PERSON] було погоджено заявку № 10736/16 щодо закупівлі «Послуги щодо технічного випробування й аналізування. В технічному завданні до даної заявки було відсутнє посилання на Стандарт організації України 49.5-30019801-035:2016, що призвело в подальшому до того, що при складанні документації конкурсних торгів, внесені до неї зміни проведення розгляду та надання оцінки пропозицій, укладенні договорів, чим порушено вимог СОУ. Відповідач посилається на те, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю щодо виключення з ДКТ вимог щодо обов`язковості надання учасниками довідок про наявність досвіду надання діагностичних послуг за останні 5 років разом з позитивними відгуками від попередніх замовників цих послуг припустився порушення вимог п.п.6.1, 6.2 СОУ, що є порушенням п.1.4 посадової інструкції та фактично створило умови щодо можливості допущення до участі у торгах компанії без наявності досвіду виконання робіт у такій сфері та з відсутніми відгуками від попередніх замовників таких послуг, що могло завдати значної матеріальної шкоди газотранспортній системі України та державі України як її власнику. Як зазначає відповідач, звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, у строки, встановлені ст. 148 КЗпП, оскільки порушення було виявлено 31.07.2017 р. за результатами проведення службового розслідування, в зв`язку з чим у задоволенні позову відповідач просить відмовити. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, позивач зазначив, що дійсною причиною свого звільнення він вважає свій висту 07.07.2017 р. на засіданні Ради національної безпеки і оборони в Адміністрації Президента України під головуванням [PERSON] , під час якого він повідомив про дійсний стан газотранспортної системи України та її готовність до опалювального сезону. Після даного виступу він 18.07.2017 р. був викликани до Голови Правління НАК «Нафтогаз України» [PERSON] , на зустрічі з яким останній висунув вимогу про звільнення за власним бажанням та погрози звільнення в зв`язку з дисциплінарним порушенням. 19.07.2017 р. департаментом безпеки та юридичним департаментом ПАТ «Укртрансгаз» було ініційоване службове розслідування по закупівлі послуг з внутрішньотрубного діагностування в 2016 році, за результатами якого він був звільнений. Представники відповідача заперечували проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначаючи на дотримання вимог трудового законодавства при звільненні позивача, а також просили визнати наданий позивачем диск з аудіо записом розмови, що відбувалась в приміщенні НАК «Нафтогаз України» недопустимим доказом. Також представники відповідача звернули увагу суду, що позивач після звільнення працевлаштувався, отримував певні доходи, а тому при вирішенні питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі задоволення позову зазначені обставини повинні бути враховані і отримані ним доходи за місцем роботи вирахувані із суми заробітку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2014 р. позивач був переведений на посаду Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до наказу № 549-к від 12.12.2014 р. Наказом від 01.08.2017 р. № 386-к тимчасово виконуючого обов`язки Президента ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] . [PERSON] було звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Підставою для звільнення, як зазначено в наказі, є Акт ПАТ «Укртрансгаз» від 31.07.2017 р. за результатами службового розслідування щодо фактів, викладених у службовій записці директора з юридичних питань Федорової Т.В. та директора департаменту безпеки [PERSON] від 19.07.2017 р. № 1001СЛ-17-2825 та акт про відмову від надання пояснень від 01.08.2017 р. Відповідно до змісту наказу позивача було звільнено за порушення вимоги п.п. 6.1, 6.2 СОУ, п.8 розділу 1 п.1 розділу іV Положення про комітети з конкурсних торгів ПАТ «Укртрансгаз», яке затверджено наказом від 01.02.2013 р. № 39, п.2.5 Положення про здійснення закупівель, товарів, робіт і послуг в ПАТ «Укртрансгаз», затвердженого наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 17.06.2014 р. № 174, що призвело до порушення п.п.1.4, 4.29 посадової інструкції Віце-Президента - головного інженера [PERSON] Пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. За правилами встановленими статтею 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. [PERSON] відповідно до змісту наказу № 386-к від 01.08.2017 р. звільнений в зв`язку з порушенням п.п.1.4, 4.29 посадової інструкції Віце-Президента - головного інженера. Пунктом 1.4 Посадової інструкції Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз», затвердженої 02.11.2015 р., передбачено, що Віце-Президент - головний інженер ПАТ «Укртрансгаз» в своїй роботі керується чинним законодавством України, в тому числі нормативно-правовими актами з питань охорони праці, промислової та пожежної безпеки, промислової санітарії, охорони навколишнього середовища, Статутом Товариства, наказами, розпорядженням і нормативними документами Товариства, правилами внутрішнього трудового розпорядку, Кодексом корпоративної етики Товариства, цією посадовою інструкцією. Тобто, зазначений пункт містить загальні положення щодо переліку нормативних актів, якими у своїй діяльності керується Віце-Президент - головний інженер ПАТ «Укртрансгаз», а не визначає його обов`язки. Обов`язки Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз» визначені розділом 4 Посадової інструкції. Відповідно до наказу позивач порушив п.4.29 Посадової інструкції, який передбачає, що Віце-Президент - головний інженер ПАТ «Укртрансгаз» виконує інші завдання та обов`язки відповідно до напрямків своєї діяльності, тобто передбачає можливість виконання інших обов`язків, не встановлюючи конкретно їх вид. Звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України може відбуватись лизе в зв`язку з грубим невиконанням працівником покладених на нього трудових обов`язків, однак, оскаржуваний наказ про звільнення не містить чіткого визначення трудових обов`язків, які були порушені позивачем, а лише посилання на пункти Посадової інструкції, які встановлюють перелік нормативних актів, якими у своїй діяльності керується Віце-Президент - головний інженер ПАТ «Укртрансгаз» та можливість виконання ним інших обов`язків, ніж передбачені п.4.1-4.28, що пов`язані з напрямками його діяльності. Отже, в даному випадку, на думку суду, відповідачем не були дотримані вимоги закону щодо визначення конкретного трудового обов`язку, який був порушений працівником при вчиненні дисциплінарного проступку. Як встановлено судом рішення про звільнення [PERSON] прийнято за результатами проведення 31.07.2017 р. службового розслідування щодо фактів, викладених в службовій записці директора з юридичних питань та директора департаменту безпеки від 19.07.2017 р. № 1001СЛ-17-2825, про що складено відповідний акт. Згідно змісту службової записки [PERSON] та [PERSON] , останні просили ініціювати проведення службового розслідування відносно [PERSON] в зв`язку з результатами проведеного службового розслідування ПАТ НАК «Нафтогаз України» стосовно посадових осіб ПАТ «Укртрансгаз», про що складено акт від 24.03.2017 р. В акті зазначно, що за результатами перевірки, проведеної аудиторською групою, створеною на підставі наказу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 25.01.2017 р. № 31, встановлено, що відсутність незалежного контролю на етапі підготовки та внесення змін до Документації конкурсних торгів по предмету закупівлі «Послуги щодо технічного випробування й аналізування (Послуги з технічних випробувань (Внутрішньотрубне діагностування магістральних газопроводів)» призвело до необґрунтованого та безпідставного видалення критичних показників щодо наявного досвіду надання послуг з внутрішньо трубного діагностування та відгуків щодо їх надання. В ході службового розслідування НАК «Нафтогаз України» (акт від 24.03.2017 р.) стосовно посадових осіб ПАТ «Укртрансгаз», у т.ч. щодо [PERSON] , як члена тендерного комітету, встановлено, що під час закупівлі послуг з внутрішньотрубного діагностування магістральних газопроводів, які відносяться до об`єктів підвищеної небезпеки, керівництво ПАТ «Укртрансгаз», члени тендерного комітету завдяки своїм діям або бездіяльності допустили необґрунтоване виключення (не встановлення) критичних показників кваліфікації потенційних учасників торгів. В ході проведення службової перевірки зазначених обставин ПАТ «Укртрансгаз» встановлено, що [PERSON] , як член Комітету з конкурсних торгів, 15.03.2016 р. погодив заявку № 10736/16 щодо закупівлі «Послуги щодо технічного випробування й аналізування», до якої додано Технічне завдання, і в яких відсутнє посилання на Стандарт організації України 49.5-30019801-035:2016 (СОУ), що призвело в подальшому до того, що при складанні документації конкурсних торгів, внесені до неї зміни, проведення розгляду та надання оцінки пропозицій, укладенні договорів було порушено вимоги СОУ. В Заявці та додатках до неї відсутні вимоги п.п.6.1, 6.2 СОУ щодо надання організаціями, які претендують на виконання робіт з діагностування певних документів та інформації, а саме: списку фахівців, які виконують заявлені види робіт, що складається зі штатних працівників або працівників, які працюють за трудовою угодою; копії дозволів, що видані відповідним наглядовим державним органом України та інші дозвільні документи, на право виконання окремих видів робіт, що стосуються робіт з діагностування, копії Свідоцтва про атестацію з відповідною галуззю випробувальної (вимірювальної) лабораторії. Пунктами 6.1, 6.2 СОУ встановлено обов`язок організації, що претендує на виконання робіт з діагностування трудоброводів на об`єктах ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", подати заяву із визначенням видів робіт, а також визначає перелік документів, які додаються до даної заяви. Тобто, зазначений акт також не встановлює обов`язків позивача, про порушення яких зазначено в наказі про звільнення, а отже також не містять конкретного визнання порушення, допущеного безпосередньо позивачем, які передбачені даними пунктами. Наказ про звільнення [PERSON] , що є предметом оскарження, містить посилання на порушення позивачем вимог п.2.5 Положення про здійснення закупівель, товарів, робіт і послуг в ПАТ «Укртрансгаз», затвердженого наказом ПАТ «Укртрансгаз» від 17.06.2014 р. № 174, який визначає принципи здійснення закупівель, товарів, робіт і послуг, що також не встановлює будь-яких трудових обов`язків позивача. Крім того, як встановлено судом Положення № 171 від 17.06.2014 р. втратило чинність на підставі наказу ПАТ «Укртрансгаз» від 11.05.2016 р. № 252, а тому посилання на його порушення в наказі про звільнення є безпідставним. Ще одним порушенням, яке стало підставою для звільнення, зазначено недотримання позивачем п.8 розділу 1, п.1 розділу ІV Положення про комітети з конкурсних торгів в ПАТ «Укртрансгаз» № 39 від 01.02.2013 . Зі змісту даного Положення вбачається, що дані пункти, на які міститься посилання в наказі, визначають перелік нормативних актів, якими керуються члени конкурсного комітету та їх права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що роботодавець при звільненні [PERSON] в оскаржуваному наказі не зазначив, які саме обов`язки були порушені позивачем, що могло бути підставою для його звільнення. У відсутність зазначених даних суд позбавлений можливості зробити висновок чи були дані порушення грубими, чи завдано або могло бути завдано ними шкоди, хоча дані обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню при розгляді справ даної категорії. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. [PERSON] обіймав посаду Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз». Звільнення є одним із видів дисциплінарного стягнення, в зв`язку з чим при його застосуванні повинні бути дотримані вимог ст.147-1 КЗпП України. Судом встановлено, що позивач був звільнений на підставі наказу тимчасово-виконуючого обов`язки Президента Товариства - [PERSON] . Відповідно до положень п.10.2.27 Статуту ПАТ «Укртрансгаз» в редакції, що затверджена рішенням Загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртрансгаз» № 112 від 20.06.2017 р., яка була чинна на час звільнення позивача з займаної посади, обрання та припинення повноважень членів Правління ( як в цілому Правління, так і окремих членів), в тому числі Президента, Першого Віце-Президента та Віце-Президентів відноситься до виключної компетенції Загальних зборів. До членів Правління згідно з п.11.2 Статуту включаються Президент, Перший Віце-Президент, Віце-Президенти та інші члени Правління. Склад та порядок формування Правління визначається Загальними зборами. Пунктом 11.6 Статуту визначено, що до компетенції Правління належать всі питання діяльності Товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції загальних зборів. Оскільки позивач обіймав посаду Віце-Президента ПАТ «Укртрансгаз», то відповідно його звільнення повинно було відбуватись у відповідності до п. 10.2.27 Статуту, в редакції чинній на момент його звільнення. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач був переведений на посаду Віце-Президента - головного інженера на підставі наказу Президента Товариства від 12.12.2014 р., не є членом Правління, а тому для його звільнення не потрібно відповідне рішення Загальних зборів, оскільки такі твердження не узгоджуються з положеннями Статуту Товариства, що є чинними на момент звільнення [PERSON] . Крім того, на час переведення [PERSON] на посаду Віце-Президента - головного інженера діяла редакція Статуту від 25.12.2012 р., з подальшими змінами від 15.10.2014 р., яка не містила положень щодо включення до членів Правління Товариства Віце-Президентів, а також визначала компетенцію Загальних зборів лише щодо вирішення питання про обрання та припинення повноважень з Головою (Президентом) та членами Правління Товариства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем положень ч.1 ст. 147-1 КЗпП при звільненні [PERSON] . Згідно з положеннями ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше одного місяця з дня його виявлення та шести місяців з дня його вчинення. [PERSON] був звільнений з посади Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз» на підставі акту службового розслідування від 31.07.2017 р. Зазначене службове розслідування ініційовано на підставі службової записки директора з юридичних питань [PERSON] та директора Департаменту безпеки [PERSON] від 19.07.2017 р. № 1001 СЛ-172825. Дана службова записка [PERSON] та [PERSON] подана на виконання доручення Голови Правління ПАТ НАК «Нафтогаз України» від 04.04.2017 р. щодо вжитя заходів за результатами службового розслідування, проведеного Службою внутрішнього аудиту від 19.02.2017 р., під час якого було встановлено порушення приписів внутрішніх нормативних актів Товариства «Укртрансгаз» та законодавства України під час процедури закупівлі послуг з внутрішньотрубного діагностування магістральних газопроводів, які допущені керівництвом ПАТ «Укртрансгаз, лченами тендерного комітету, у т.ч. [PERSON] . Зазначеним актом були встановлені обставини, які в подальшому знайшли своє відображення в ході проведення службового розслідування ПАТ «Укртрансгаз» від 31.07.2017 р. За результатами проведеного службового розслідування директором з безпеки «Групи Нафтогаз» [PERSON] , яка подана на ім`я голови правління НАК «Нафтогаз України» [PERSON] , рекомендовано надати доручення керівництву ПАТ «Укртрансгаз» розглянути питання щодо відповідності займаним посадам [PERSON] та інших працівників Товариства, а також притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, у тому числі звільнення із займаних посад. Відповідно до листа від 04.04.2017 р. за підписом голови правління ПАТ НАК «Нафтогаз України», що адресований т.в.о. Президента ПАТ «Укртрансгаз» [PERSON] , Головою правління Коболєвим А.В. висловлено прохання забезпечити виконання запропонованих у службовій записці від 30.03.2017 р. заходів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] та необхідність поінформувати про результати НАК «Нафтогаз України» до 19.04.2017 р. Отже, про наявність порушень при здійсненні закупівлі послуг з внутрішньотрубного діагностування магістральних газопроводів, а саме необґрунтоване виключення критичних показників кваліфікації потенційних учасників торгів, які були допущені [PERSON] , як членом Комітету із закупівель, ПАТ «Укртрансгаз», стало відомо 04.04.2017 р. після отримання листа голови правління НАК «Нафтогаз України» та відповідної службової записки, складеної за результатами проведеного аудиту, що спростовує твердження відповідача, що зазначені порушення були виявлені в ході проведення службового розслідування ПАТ «Укртрансгаз» за результатами якого складено акт від 31.07.2017 р.. Тобто, притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності відбулось майже через чотири місяці з дня його виявлення. Також судом встановлено, що підставою притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення стало підписання ним 15.03.2016 р. заявки № 10736/16 щодо закупівлі «Послуги щодо технічного випробування й аналізування», до якої додано Технічне завдання, і в яких відсутнє посилання на Стандарт організації України 49.5-30019801-035:2016 (СОУ). Отже, з дня вчинення правопорушення, на яке посилається відповідач, минуло більше шести місяців. З огляду на викладене, притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу № 386-к відбулось з порушенням строків, встановлених ст.148 КЗпП України, що є підставою для скасування даного наказу. Суд не приймає до уваги твердження позивача, що підставою його звільнення став його виступ на засіданні Ради національної безпеки і оборони, на підтвердження чого він надав аудіо запис зустрічі в приміщенні НАК «Нафтогаз України» 21.07.2017 р. з начальником управління Департаменту безпеки НАК «Нафтогаз України» [PERSON] та [PERSON] - директором з адміністративної діяльності НАК «Нафтогаз України», оскільки зазначений доказ не містить інформації, що стосується предмета доказування у даному спорі і підлягає дослідженню в ході розгляду справи, а отже в розуміні ст. 76 ЦПК України є неналежним доказом. З огляду на встановлені судом обставини, недоведеність з боку відповідача допущення [PERSON] грубого порушення трудових обов`язків, відсутність визначення відповідачем в наказі про звільнення чітко встановлених обов`язків, які були порушені позивачем, недотримання положень ст.ст. 147-1, 148 КЗпП України, дають підстави суду для висновку про незаконність наказу від 01.08.2017 р. № 386-к про звільнення [PERSON] з посади Віце-Президента - головного інженера ПАТ «Укртрансгаз», в зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі з моменту звільнення, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Відповідно до довідки про розмір середньої заробітної плати, наданої ПАТ «Укртрансгаз» № 9-253-14, розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 37562, 07 гривень. Виходячи з даного розміру середньоденної заробітної плати з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 01.08.2017 р. по день ухвалення рішення) в розмірі 17391238 гривень 40 копійок ( 37562,07 х 463 р.д.). Суд не приймає до уваги посилання відповідача на необхідність врахування наявності у [PERSON] доходів у визначений період, оскільки стягнення середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, і законом не передбачено ніяких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Зазначена позиція також викладена в постанові ВСУ від 22.11.2017 р. у справі №6-1660цс16. З огляду на викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, доведеними, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору. Не підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені на отримання правової допомоги, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про вид таких послуг, час витрачений на їх надання, вартість, а також загального розміру понесених витрат.

Outcome: partial