Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

В грудні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в порядку цивільного судочинства з позовом до Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, [PERSON], [PERSON] про внесення змін до державного акту на землю та Державного земельного кадастру. Свої вимоги обгрунтувала тим, що після смерті матері, [PERSON] вона, [PERSON], успадкувала земельні ділянки. 13.07.2015 року їй [PERSON] стало відомо, що в Державному акті на землю та Державному земельному кадастрі допущено помилки, які перешкоджають належному оформленню документів на право власності на землю. Ці помилки унеможливлюють реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоєння идастрового номера. Змістом позовних вимог є зобов'язання відповідачів вчинити певні дії, а саме: усунути (виправити) помилкові записи в Державному акті на землю та Державному емельному кадастрі, які допустило управління земельних ресурсів Києво- Святошинського району Київської області та відповідачі [PERSON] і [PERSON] [PERSON] 23.01.2015 року уклала з ДП "Київський інститут землеустрою" договір від 23.01.2015 року про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ці ділянки переходять у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в межах [ADDRESS] та по [ADDRESS]. Проте [PERSON] відмовлено у наданні відповідного висновку. Підставою для відмови є те, що "технічна документація із землеустрою передбачає, що площа земельної ділянки, яка передана у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], становить 0, 0414 га, а відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площа такої ділячнки становить 0,0258 га. За результатами виїзду працівників Інституту в натуру з метою встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, виявлено, що земельна ділянка, зображена на державному акті серії [NUMBER] під № 1 (площа 0,0414 га) використовується для обслуговування житлового будинку, розташованого на ній, а земельні ділянки № 2 та № 3 - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п.п. 2, 3 рішення виконкому Горенської сільської Ради народних депутатів від 26.05. 1998 р. № 22\\8 гр. [PERSON] (яка є спадкодавцем) була передана безоплатно у власність земельна ділянка, площею 0, 04га для обслуговування житлового будинку, в [ADDRESS], в свою чергу земельні ділянки площами 0, 085га та о,025га по [ADDRESS] - для ведення особистого підсобного господарства. Вказане свідчить про помилку, допущену під час виготовлення і друкування державного акта серії [NUMBER], що є документом, який Посвідчує право на земельні ділянки площами 0,0414га, 0,0258га та 0,0857га,; що розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS]. Законодавством не передбачено механізмів внесення змін до державних актів, виправлення такої помилки можливе лише в судовому порядку. За результатами камеральних робіт, проведених на підставі відомостей, отриманих під час проведення польових вимірювань, виявлено, що в Національній кадастровій системі відбулося накладання на земельну ділянку площею 0, 0414 га, що перейшла [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, суміжної земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], що належить гр. [PERSON] та [PERSON] Ця обставина унеможливоює реєстрацію земельної ділянки за [PERSON] та присвоєння їй кадастрового номеру. Власники суміжної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від спільного вирішення помилки з накладанням їх ділянки на ділянку, належну [PERSON] Висновком Державного підприємства "Київський науково-дослідний від 13.07.2015 р. № 06-1.2X958 (як доказом) підтверджується факт допущеної помилки управлінням земельних ресурсів та те, що,технічна документація із землеустрою передбачає, що площа земельної ділянки, яка передана у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], становить 0, 0414 га, а відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площа такої ділянки становить 0,0258 га. Цей доказ вказує також на те, що [PERSON] відповідно до рішення виконкому передавалась безоплатно земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та допущені помилки під час виготовлення державних актів. Проектом Висновку управління держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області (як доказом) підтверджується факт звернення у встановленому порядку за оформленням земельних ділянок, одержаних в порядку спадкування. Схемою накладання суміжних земельних ділянок с. Горенка Горенська сільська рада, (як доказом) підтверджується розмір земельних ділянок які накладаються на ділянки, одержані в порядку спадкування та наявність допущеної помилки з боку управління земельних ресурсів. Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що переходять у власність гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства і межах [ADDRESS] та по [ADDRESS] (як доказом) підтверджується те, які земельні ділянки переходять у власність [PERSON] і яка помилка допущена управлінням земельних ресурсів. Планом меж земельної ділянки [PERSON], та [PERSON] і [PERSON] (як доказом) підтверджується як наявність помилки управління земельних ресурсів так і шляхи усунення помилки шляхом внесення змін до державних актів, а також те, що "технічна документація із землеустрою передбачає, що площа земельної ділянки, яка передана у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], становить 0, 0414 га, а відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площа такої ділянки становить 0,0258 га. На підставі вищевказаного просила суд позов задовольнити. Зобов'язати управління Держгеокадасту Києво-Святошинського району Київської області виправити допущені помилки при вирішенні питань про оформлення державних актів передачу земельних ділянок у власність [PERSON], та вказати що площа земеяьної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,0258 га. та 0,0857га, що розташовані по [ADDRESS], а площа земельної ділянки, яка передана у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 0, 0414 га в с. Горенка Горенської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області. Зобов'язати управління Держгеокадасту Києво-Святошинського району Київської області внести зміни на плані державного акту належного [PERSON] та виключити з державного акту [NUMBER] належного відповідачам [PERSON] і [PERSON], ту частину їх земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку, яка належить [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті матері, [PERSON] [PERSON], успадкувала земельні ділянки. [PERSON] 23.01.2015 року уклала з ДП "Київський інститут землеустрою" договір від 23.01.2015 року про розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Ці ділянки переходять у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в межах [ADDRESS] та по [ADDRESS]. Проте [PERSON] відмовлено у наданні відповідного висновку. Підставою для відмови є те, що "технічна документація із землеустрою передбачає, що площа земельної ділянки, яка передана у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], становить 0, 0414 га, а відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] площа такої ділячнки становить 0,0258 га. За результатами виїзду працівників Інституту в натуру з метою встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, виявлено, що земельна ділянка, зображена на державному акті серії [NUMBER] під № 1 (площа 0,0414 га) використовується для обслуговування житлового будинку, розташованого на ній, а земельні ділянки № 2 та № 3 - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п.п. 2, 3 рішення виконкому Горенської сільської Ради народних депутатів від 26.05. 1998 р. № 22\\8 гр. [PERSON] (яка є спадкодавцем) була передана безоплатно у власність земельна ділянка, площею 0, 04га для обслуговування житлового будинку, в [ADDRESS], в свою чергу земельні ділянки площами 0, 085га та о,025га по [ADDRESS] - для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки внаслідок прийняття спадщини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 7 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. У відповідності до положень ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» площа земельної ділянки, її межі та цільове призначення вносяться до державного земельного кадастру з відповідної документації із землеустрою. За положеннями ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки територіальні органи центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів письмово безоплатно повідомляють власників (користувачів) земельних ділянок. За таких підстав, законом визначено орган, що має відповідні повноваження щодо визначення площі земельної ділянки та внесення даних до реєстру, а відмова органу у здійсненні відповідних прав особою, що передбачені законом, є підставою для оскарження дій цього органу до суду. Суд позбавлений можливості перебирати на себе функції відповідного органу та констатувати факт саме такої площі земельної ділянки, на яку просить визнати право власності позивач. Відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, який посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). Відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється її межах на поверхневий (грунтовий) шар, а також на водні об»єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. В судовому засіданні не встановлено підстав для виправленнядопущених помилок при вирішенні питань про оформлення державних актів передачу земельних ділянок у власність [PERSON], та зобов'язання управління Держгеокадасту Києво-Святошинського району Київської області внести зміни на плані державного акту належного [PERSON] та виключення з державного акту [NUMBER] належного відповідачам [PERSON] і [PERSON], ту частину їх земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку, яка належить [PERSON] Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об»єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Стаття 55 Конституції України визначає права і свободи людини і громадянина, які захищаються судом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. За положеннями ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа вільно на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Зі змісту ст. ст. 27, 31 ЦПК України вбачається, що позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета та підстав позову. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. При вказаних обставинах позивачем обрано не вірний та непередбачений законом спосіб захисту своїх прав, оскільки законодавством не передбачено такого способу захисту прав як - виправлення допущених помилок при вирішенні питань про оформлення державних актів про передачу земельних ділянок у власність. Дані позовні вимоги є неналежним способом захисту права позивача, оскільки не поновлює його порушених прав. За таких обставин, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги про задоволенню не підлягають. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов задовленню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed