Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Вважає вказаний розмір аліментів занадто низьким, і таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, а саме: 1) згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. З огляду на викладене зазначає, що розмір аліментів, який сплачує відповідач, є нижчим 50% прожиткового мінімуму; 2) їх дитина навчається в 2 класі загальноосвітньої середньої школи, де позивач щомісячно сплачує 50 гривень на потреби класу, а також 600 грн на книжки з англійської мови та зошити для навчання, 100 грн харчування, 100 грн група продовженого дня, 10 грн на кишенькові витрати дитини в день, 60 грн гурток з танців, 100 грн за навчання в музичній школі щомісячно. В зв'язку з тим, що дитина часто хворіє, відповідач самоусунувся з спілкування з дитиною та від надання будь-якої допомоги, його місце проживання і роботи їй не відомо, добровільно щодо сплати аліментів вони не домовились, просила збільшити розмір визначених рішенням суду аліментів до 1 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позові. Крім того зазначила, що інформація щодо сімейного та матеріального стану відповідача їй невідома. Її сімейний стан не змінився. На даний час вона працює продавцем у приватного підприємця. Відповідач в попередньому судовому засіданні 04.12.2017 позов не визнав, уточнив, що сплачує аліменти у розмірі, встановленому рішенням Чорнухинського районного суду від 30.12.2014. Крім аліментів також допомагає дитині, сплачувати аліменти в більшому розмірі змоги не має, оскільки на його утриманні перебуває друга дитина. На даний час він працює вантажником в ТОВ «Асканія ПАК». Просив відмовити в задоволені позову. В судове засідання 08.12.2017, 13.12.2017 відповідач не зявився, причин своєї неявки суду не повідомив (а.с.23). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи і не оспорювалось сторонами, відповідач\~\~є батьком дитини [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти на користь позивача на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 в твердій грошовій сумі 500 грн. на місяць до досягнення дитиною\~\~повноліття (а.с. 5,7,8). Дитина проживає з матір'ю, яка працює в ФОП [PERSON] продавцем непродовольчих товарів (а.с.10, 25). Згідно з частиною 1 статті 179 ЦПК України\~\~предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, наведене положення закону визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства, яке полягає в здійсненні судового розгляду справи в межах заявлених позовних вимог сторін. За правилами ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Суд з'ясовує обставини справи та встановлює наявність юридичних фактів на підставі доказів, наданими сторонами із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності відповідно до ст.ст. 10, 11, ч. 2 ст. 27 ЦПК України. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини , стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів , доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як\~\~роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Отже, при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів суд має зясувати наявність обставин, передбачених ч.1 ст.192 СК України та ст.182 СК України. Підставами для збільшення розміру аліментів до 1000 грн. позивачем в позовній заяві та під час судового засідання зазначено недостатність\~\~стягнутих аліментів в розмірі 500 грн., та зміною законодавства в частині прожиткового мінімуму. Позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту настання обставин, передбачених ст. 192 СК України. Документів, які б свідчили про погіршення матеріального стану позивача та покращення матеріального стану відповідача, їх стану здоров'я, матеріали справи не містять. Разом з тим, відповідачем надано суду копію свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], що свідчить про зміну сімейного стану відповідача та необхідності утримання ще однієї дитини (а.с.20). При цьому позивач не посилалась в обґрунтування свого позову на обставини щодо зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я одержувача або платника аліментів, а позов предявлявся з інших правових підстав. Щодо зміни законодавства, яке регулює питання стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Як\~\~роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з ч.3 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.7 ст.5, ч.2 ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Таким чином зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для збільшення розміру аліментів, а індексація аліментів проводиться в позасудовому порядку. Що стосується додаткових витрат, які несе\~\~позивач у зв'язку з розвитком її здібностей, хворобою, то вона не позбавлена змоги звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення їх з відповідача. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed