Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON], із цим позовом і зазначив, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради Жмеринського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER], яка рахується за спадкодавцем на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 25 січня 2008 року. [INFO], тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON], помер [PERSON], який був сином [PERSON] та одночасно батьком неповнолітньої [PERSON]. Таким чином неповнолітня [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] за законом за правом представлення. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є також дядько позивача та рідний син [PERSON] - відповідач по справі [PERSON]. Позивач, діючи за згодою матері [PERSON], звернулася до державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право власності на земельну ділянку після смерті своєї баби [PERSON]. Однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотарільної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. На даний час оригінал правовстановлюючого документу, тобто державний акт на право власності на земельну ділянку втрачено, про що законним представником позивача було розміщено відповідне оголошення в пресі. На підставі викладеного, представник позивача просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON]. 17 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.35). Ухвалою суду від 14 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 17 липня 2018 року та зобов'язано Жмеринську районну державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи [PERSON], яка померла, [INFO] в с. Носківці Жмеринського району (а.с.42). Позивач [PERSON], її законний представник [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явились, представник подав заяву, в якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просиви розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 9 серпня 2018 року судом було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в с. Носківці Жмеринського району (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в с. Носківці Жмеринського району (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] був рідним сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно з копією свідоцтва про народження позивач [PERSON], [INFO], є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с.15 на звороті). Відповідно до довідки №121 виконавчого комітету Носковецької сільської ради від 30 січня 2018 року, [PERSON], яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в с. Носківці Жмеринського району. Згідно запису в погосподарській книзі №1 с. Носківці, особовий рахунок №0002 на час відкриття спадщини із спадкодавцем ніхто не проживав, був зареєстрований [PERSON] (а.с.16). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради Жмеринського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до копії оголошення, яке було розміщено в газеті "Наша газета" в №51 від 20 грудня 2017 року, вищевказаний державний акт слід вважати недійсним у зв'язку з втратою (а.с.18). Згідно з листом начальника відділу у Жмеринському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 03 січня 2018 року №02-0.22-2/106-18 за [PERSON] рахується земельна ділянка 1003, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради Жмеринського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER]. Станом на 01 січня 2017 року вартість земельної ділянки складає 51189 грн. (а.с.19). Відповідно до копії розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації від 21 листопада 2006 року № 627 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Носковецької сільської ради" та Списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки та видаються державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Носковецької сільської ради за [PERSON] (номер рядка 540) рахується земельна ділянка 1003, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради Жмеринського району (а.с.20, 21). Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, площею 1,7825 га на території Носковецької сільської ради Жмеринського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] належиться на праві власності [PERSON] (а.с.25-27). Згідно з постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Мельничук А.Л. від 14 лютого 2018 року №332/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Носковецької сільської ради, яка належала померлій [PERSON] (а.с.22). Відповідно до витягів із Спадкового реєстру, заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті не залишила (а.с.23), спадкова справа була заведена 17 вересня 2015 року (а.с.24). Судом також було досліджено копію спадкової справи [PERSON], згідно з якою законний представник спадкоємиці [PERSON] - [PERSON] 17 вересня 2015 року звернулася в інтересах [PERSON] до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Більше ніхто з відповідною заявою до нотаріуса не звертався (а.с.44-53). Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частин першої, другої третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України. Уз в'язку з внесенням змін до Законів України "Про державний земельний кадастр" і "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" видача державних актів на землю здійснюється до 01 січня 2013 року. З 01 січня 2013 року запроваджено новий порядок державної реєстрації земельних ділянок і речових прав на них, згідно з яким видача державних актів (та дублікатів) на землю та внесення змін до них після 01 січня 2013 року не передбачена. Тому при зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивач отримала відмову від державного нотаріуса, адже відновити правовстановлюючий документ - дежавний акт, який належав спадкодавцю на даний час не представляється можливим. Іншим чином, ніж в судовому порядку, підтвердити належність [PERSON] земельної ділянки, яка є предметом спору позивач не може. Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені права позивача на спадкування належної [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, що стало підставою звернення позивача до суду з цим позовом, і як наслідок, відсутності у відповідача об'єктивних підстав для заперечення проти позову. Тому суд вважає, що позов слід задвольнити повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved