Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, вказавши, що вони є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 8 листопада 2000 року видане Виконавчим комітетом Хорольської міської ради. Позивачі зазначають, що вони всі разом зареєстровані в даній квартирі та проживають в ній. В даній квартирі також зареєстрована [PERSON] 2013 року народження, донька співвласника [PERSON]. Як вказують позивачі, 15.09.2012 року в їхній квартирі зареєструвався [PERSON], чоловік [PERSON]. Проте з жовтня місяця 2012 року [PERSON] не проживає у даній квартирі, не оплачує комунальні послуги тане бере участі у її утриманні. З своєю дружиною, [PERSON] він переїхав у своє помешкання в місто Глобино. На неодноразові звернення позивачів знятися з реєстрації відповідач реагував негативно, а останнім часом взагалі не підтримує зв"язків з ними, у вказаній квартирі він не з"являється. Позивач заначають, що [PERSON] на даний час проживає в [ADDRESS], сімейних відносин з [PERSON] не підтримує. Позивачі зазначають, що реєстрація відповідача в їхній квартирі наносить їм матеріальні збитки та значно обмежує їхні законні права. На підставі наведеного позивачі прохали визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати Хорольський РС УДМС України в Полтавській області зняти його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з"явилися, в позовній заяві прохали розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ст.74 ЦК України, а тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивачів не надходило. Суд, з"ясувавши позицію позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі, є власниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 8 листопада 2000 року видане Виконавчим комітетом Хорольської міської ради.(а.с.11) Згідно довідки Хорольського РС УДМС України в Полтавській області №1205 від 04.09.2014 року відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Як встановлено судом [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON], згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER].(а.с.13) Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Тобто, власник на власний розсуд може розпоряджатися належним йому житлом. Відповідно до ч.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Отже, суд приходить до висновку, що згідно чинного законодавства відповідач [PERSON] не являється членом сім»ї позивачів, так як вони не пов»язані спільним побутом та не мають взаємних прав та обов'язків і проживають за різними адресами. Так як позивачі являються власниками квартири за адресою: [ADDRESS] і згідно ст.391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідач як встановлено судом не являється членом їх сім»ї, то позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], являється правомірною. Крім того формальна реєстрація відповідача у квартирі позивачів перешкоджає їм вільно володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, з огляду на що, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], підлягає до задоволення. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимоги позивачів про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положенням ст.7 ЗУ "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. На підставі наведеного,

Outcome: partial