Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 25 жовтня 1997 року, зареєстрованого у Мукачівському міському відділі РАЦС, про що зроблено запис за № 547. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося, відповідач зловживає спиртними напоями, ухиляється від виконання сімейних обов"язків, шлюбних стосунків не підтримують більше двох місяців, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально, збереження сім"ї неможливо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], на якого просить стягнути аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не з"явилася, подала заяву розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву розглядати справу в його відсутності, на розірвання шлюбу згідний, позов про стягнення аліментів визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з"ясовано, що між сторонами укладено шлюб 25 жовтня 1997 року, зареєстрований у Мукачівському міському відділі РАЦС, про що зроблено запис за № 547. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя не склалося, спільне проживання сторін та збереження сім"ї неможливе, сумісно не проживають більше двох місяців, шлюб носить формальний характер. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, являються обгрунтованими, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім"ї стали неможливими. Позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На вимогу позивача суд залишає їй після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище - [PERSON]. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. У відповідності до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідач відмовляється в добровільному порядку утримувати дитину, яка проживає з матір"ю і на теперішній час знаходиться на її утриманні, що стверджується матеріалами справи. Судом враховані обставини, передбачені вимогами ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,. У зв'язку з відсутністю домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться з метою захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності, збереження по можливості того рівня життя, який дитина мала тоді, коли проживала з батьками. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved