Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

01.10.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ "Надра" відповідно до якого просить суд визнати недійсним договір іпотеки квартири №23 у будинку №23-а на вул. Л.Українки, м. Новий Розділ Львівської області, посвідчений 02.11.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу [PERSON], укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", а також ухвалити рішення про зняття іпотеки та обтяження з вищевказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. Позивачу на праві власності належить квартира №23 у будинку №23-а на вул. Л.Українки, м. Новий Розділ Львівської області. 02.11.2007 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є відповідач було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 02.11.2007 року №4/10/07-Ф. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2015 року у справі №447/641/15-ц кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем було визнано недійсним. Однак, на даний час квартира позивача залишається в іпотеці, що порушує його права як власника. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Представник відповідача ПАТ КБ "Надра" в особі Уповноваженої фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] у судове засідання не з'явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів [PERSON] [PERSON] надіслала листа про проведення судового розгляду справи у її відсутності, зазначивши, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду справи була належно повідомлена. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2015 року у справі №447/1306/15-ц визнано недійсним кредитний договір від 02.11.2007 року №4/10/07-Ф укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра" та [PERSON]. Відповідно до договору іпотеки від 02.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2137, даним договором забезпечувалися зобов'язанння позивача за кредитним договором від 02.11.2007 року №4/10/07-Ф, предметом іпотеки була квартира №23 у будинку №23-а на вул.Л.Українки у м. Новий Розділ Львівської області. 02.11.2007 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] на вищевказану квартиру було накладено заборону відчуження, яка зареєстрована в реєстрі заборон за №2138. Відповідно до ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Таким чином, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Дійсне зобов'язання повинне ґрунтуватися на чинних правових підставах виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених законом, якими є договір або інший правочин, закон, рішення суду (ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК), і повинне бути спрямоване на реальне настання юридичних наслідків. Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст. 1 Закону України "Про іпотеку", основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. Отже, згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов'язання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Питання про визначення дійсності правочину пов'язується з моментом його вчинення відповідно до статей 205 - 210 ЦК. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК). Безпосередньо Законом України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а, отже, іпотека не може існувати самостійно без зобов'язання. Недійсність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й недійсність іпотеки. Враховуючи вищенаведене, позовна вимоги про визання договору іпотеки недійсним підлягає до задоволення. Що стосується позовних вимог про зняття іпотеки та зняття обтяження з квартири №23 у будинку №23-а на вул. Л.Українки, м. Новий Розділ Львівської області, то такі задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до Державний реєстр речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, рішення суду про визнання недійсним договору іпотеки є підставою для внесення територіальним органом Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відомостей про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Суд в даному випадку не може взяти на себе функції вищевказаного органу. Що ж стосується зняття іпотеки з квартири, то таке поняття не передбачене чинним законодаством України. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в користь позивача.

Outcome: approved