Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 06 березня 2019 року отримав повідомлення від ПАТ «Державний ощадний банк України» про заблокування рахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 637 у зв`язку з не проходженням ідентифікації. Спроба зняти готівкові кошти в банкоматі виявилась безрезультатною з вищезазначеної причини. Вважає дії відповідача щодо заблокування рахунку незаконними, оскільки в умовах про надання банківських послуг, які він підписував при отриманні платіжної картки та під час відкриття рахунку відсутній пункт, який би дозволяв відповідачу по справі заблокувати рахунок; жодним законом, який регулює діяльність банківських установ та виплату соціальної допомоги внутрішньо переміщеним особам, не передбачено право банку заблокувати рахунок у зв`язку з не проходженням клієнтом ідентифікації. Проходження ідентифікації та блокування рахунків здійснюється відповідачем виключно у відношенні тимчасово переміщених осіб, а особи, які не мають такого статусу, вільно користуються своїми платіжними картками. Вважає, що відповідач не мав права обмежувати його права як споживача банківських послуг, тільки у зв`язку з тим, що він є тимчасово переміщеною особою та не пройшов ідентифікацію. У зв`язку з незаконними діями відповідача він не може зняти грошові кошти, які отримує з різних державних органів; відсутність грошових коштів призводить до зміни його звичного життя, обмеження в харчуванні, пересуванні та лікуванні, внаслідок чого змушений займати певні грошові суми, через що погіршились стосунки з близькими та родичами. Незаконними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду у розмірі 100\~000 гривень. Позивач просить: -визнати дії ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо заблокування його рахунку незаконними; -зобов`язати ПАТ «Державний ощадний банк України» розблокувати його рахунок; -стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 100\~000 гривень. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 липня 2019 року строк проведення підготовчого провадження у даній цивільній справі продовжено на 30 днів. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2019 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Новіков О.О. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач пояснив, що він дійсно не пройшов ідентифікацію, але це не може бути підставою для припинення операцій по його банківському рахунку, зважаючи на те, що це не передбачено жодним законом. Постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 не може застосовуватись, оскільки не є законом, і обмежує його права як власника на користування та розпорядження належними грошовими коштами. Представник відповідача Павленко [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та надав відзив на позовну заяву (а.с.28-29). В обгрунтування заперечень проти позову представник відповідача послався на те, що право ПАТ «Державний ощадний банк України» зупинити видаткові операції за поточним рахунком у випадку не проходження клієнтом ідентифікації передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637. Оскільки [PERSON] ідентифікацію не пройшов, зупинення банком видаткових операцій за його рахунком відповідає вимогам діючого законодавства та Умовам договору банківського рахунку Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі, оскільки правовідносини між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] виникли з договірних відносин щодо надання банківських послуг. Відповідно до положень статей 4,22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров*я людей продукцією у випадках, передбачених законом. В судове засідання 23 жовтня 2019 року учасники справи не з`явились, надали заяви про продовження розгляду справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] взятий на облік Управлінням соціального захисту Костянтинівської міської ради як особа, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією довідки від 15 жовтня 2014 року № [NUMBER] (а.с.9). 17 жовтня 2014 року між сторонами по справі було укладено договір № 2355281 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до п.п.1.1.1, 5 якого банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] та зобов`язався приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, які надходять клієнту, забезпечувати проведення розрахунків за операціями (а.с.18). 10 листопада 2016 року позивач [PERSON] підписав Заяву про приєднання № 2700072/101116 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.25-27) що не заперечувалось ним в судовому засіданні. Згідно п. п.3.1, 5.1 Заяви про приєднання № 2700072/101116 шляхом підписання цієї заяви клієнт беззастережно приєднався до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці банку та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Заява про приєднання є невід`ємною частиною договору. Підписанням цієї заяви про приєднання клієнт підтвердив, що між ним та банком досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів. Як вбачається з довідок ПАТ «Державний ощадний банк України» від 29 травня 2019 року № 46-07/4246/1188816 (а.с.10,17), від 25 червня 2019 року № 104.26-08/384 (а.с.24) [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] (попередній номер рахунку - [NUMBER] ). Номер карткового рахунку змінений на виконання вимог Постанови Національного банку України № 89 від 11 вересня 2017 року. Картковий рахунок заблоковано 06 березня 2019 року у зв`язку з не проходженням ідентифікації відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637. Відповідно до п.11.8.1 розділу ХХ Умов договору банківського рахунку Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк здійснює обслуговування карткових рахунків , які відкриваються внтурішньо переміщеними особами у банку для зарахування пенсії та соціальної допомоги, з урахуванням положень законодавства щодо особливостей соціального забезпечення внутрішньо переміщених осіб, в тому числі постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637, Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2015 року, Порядку емісії платіжних карток, які одночасно є пенсійним посвідченням, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 08 квітня 2016 року, Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30 серпня 1999 року та інше (а.с.31-54). Пунктами 11.8.2, 11.8.4 розділу ХХ Умов договору банківського рахунку Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що відповідно до постанови Кабінету Мністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 для ідентифікації одержувачів пенсій та соціальних виплат, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати їм пенсії та соціальних виплат банком здійснюється емісія платіжних карток із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його кваліфікованого електронного підпису. Для одержувачів пенсій така картка одночасно є пенсійним посвідченням (ЕПП). Відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 фізична ідентифікація пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб, якому відкрито поточний рахунок в установі банку для отримання пенсії, до отримання ним в установленомупорядку ЕПП, здійснюється у строк, встановлений вказаним нормативно-правовоми актом (а.с.31-54). Пунктом 11.8.5 розділу ХХ Умов договору банківського рахунку Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що згідно умов постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 за відсутності проходження у визначені вказаною постановою строки, фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеними особами одержувачами пенсій та соціальних виплат, які отримали ЕПП банк зупиняє видаткові операції за рахунком зазначених клієнтів у відповідності до вимог зазначеного нормативно-правового акту (а.с.31-54). Згідно п.11.8.6 розділу ХХ Умов договору банківського рахунку Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб поновлення або припинення видаткових операцій по рахунку внутрішньо переміщеної особи здійснюється банком у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 (а.с.31-54). Щодо визання дій ПАТ «Державний ощадний банк України» незаконними та зобов`язання розблокувати рахунок суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст.4 ЦК України постанови Кабінету Міністрів України є актами цивільного законодавства. Частиною 1\~ст.\~55\~Закону України\~«Про банки\~та банківську\~діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 призначення та продовження виплати пенсій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з\~Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виплата (продовження виплати) пенсій, усіх видів соціальної допомоги, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.\~ Для ідентифікації одержувачів соціальних виплат, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати їм соціальних виплат здійснюється емісія платіжних карток із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису. Для одержувачів пенсій така картка одночасно є пенсійним посвідченням. Строк дії карток встановлюється до трьох років за умови проходження фізичної ідентифікації клієнта в установах публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України перші 2 рази кожні шість місяців, у подальшому кожні 12 місяців. Після завершення строку дії картки вона перевипускається за рахунок публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Фізична ідентифікація клієнта, якому відкрито поточний рахунок в установах публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України для отримання пенсії, до отримання ним в установленому порядку платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням, здійснюється кожні три місяці з дня відкриття рахунка. За відсутності проходження фізичної ідентифікації одержувачів соціальних виплат публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України зупиняє видаткові операції за поточним рахунком. Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не пройшов ідентифікацію, як того вимагає п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року № 637 та умови укладеного договору, дії ПАТ «Державний ощадний банк України» щодо зупинення операцій за поточним рахунком позивача відповідають вимогам діючого законодавства, підстави для забов*язання відповідача поновити видаткові операції за картковим рахунком позивача відсутні, з огляду на що позовні вимоги про визнання дій відповідача незаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що умовами укладеного між сторонами по справі договору відшкодування моральної шкоди не передбачено. Частиною 2\~ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку посилається позивач, передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Задоволення такої вимоги можливе з урахуванням положень п. 5 частини 1\~ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Визначення понять "шкода" і "дефектна продукція" міститься у Законі України від 19 травня 2011 року № 3390-VI "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції", згідно ст.1 якого шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст.5 Закону України\~"Про\~відповідальність за\~шкоду,\~завдану внаслідок\~дефекту в\~продукції" продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов`язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог відшкодування моральної шкоди, оскільки ці вимоги є безпідставними та не ґрунтуються на законі. Суд вважає неспроможними та такими, що суперечать ч.4 ст.4 ЦК України, ч.1 ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» доводи позивача з приводу того, що постанова Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 не може застосовуватись, оскільки не є законом. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а позивач відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed