Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

ТОВ «Компанія "Автопоміч"» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначили, що 07 грудня 2018 року між ТОВ «Компанія "Автопоміч"» та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг №122. Предметом договору сторони визначили, що замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок надати замовнику юридичні послуги по стягненню страхової виплати з ПАТ "УСК"Княжа Вієнна Іншуранс Груп" по факту дрожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.08.2018, згідно якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Део», д.н.з. [NUMBER] , на а/д Ладижин-Лукашівка допустив наїзд на велосипедистку [PERSON] , яка загинула на місці події. Позивачем було надано відповідні юридичні послуги, підготовлено всі необхідні документи, надано консультації та вчинено всі необхідні дії для того, щоб відповідач отримав страхове відшкодування. Відповідачем таке відшкодування отримано, що свідчить про те, що позивач виконав своє зобов?язання за договором. Однак, станом на дату подання позову відповідач за надані згідно договору послуги, не розрахувалася. А тому позивач просить суд стягнути з відповідача 18144,60 грн заборгованості згідно договору №122 від 07.12.2018. Представник позивача Гіщинський І.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що за договором відповідач мала сплатити 30 % від отриманої суми страхового відшкодування. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вказав, що отримав страхове відшкодування від страхової компанії. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2018 року між ТОВ «Компанія "Автопоміч"» та [PERSON] було укладено Договір про надання юридичних послуг №122, де предметом сторони визначили, що замовник доручає, а виконавець бере на себе обов`язок надати замовнику юридичні послуги зі стягнення страхового відшкодування по страховому випадку. Так, з договору слідує, що під час дрожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.08.2018 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Део», д.н.з. [NUMBER] , на а/д Ладижин - Лукашівка допустив наїзд на велосипедистку [PERSON] , яка загинула на місці події. Відповідно до Договору позивач надав відповідачу відповідні юридичні послуги, пов?язані із юридичним аналізом справи що стосувались страхової виплати, збору та надання необхідних документів. ПАТ «УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"» виплатило [PERSON] страхове відшкодування, що підтверджується копією страхового акту № 190000204145-3 від 04.04.2019; копією платіжного доручення № ЗР029524 від 10.04.2019, згідно якого сума страхового відшкодування становить 60482,40 грн. Таким чином позивачем було виконано покладені на нього обов`язки згідно договору від 07.12.2018. Згідно п.4.1. Договору вартість послуг Виконавця становить 30% (тридцять відсотків) від суми стягнення відшкодування в користь замовника. Позивач просить стягнути вартість послуг виконавця за Договором №122 від 07.12.2018 згідно пункту 4.1. в сумі 18144,60 грн, які Замовник зобов`язана сплатити не пізніше 3-х банківських днів після виплати суми страхового відшкодування. Відповідно до п.4.1.1. якщо відшкодування сплачено Замовнику на його особовий рахунок, то оплата послуг Виконавця передбачена в п.4.1. Договору здійснюється Замовником після виплати суми відшкодування не пізніше 3-х банківських днів після такої виплати. Відповідно до п. 9.1. Договору Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Станом на дату подання позовної заяви до суду, а саме: 17.06.2021 кошти в якості оплати за надані послуги на рахунок ТОВ «Компанія "Автопоміч"» не надходили, договір не було ні розірвано ні припинено, жодна сторона не відмовилась від договору з будь-яких підстав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, згідно положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відтак, позов підлягає задоволенню в сумі 18144,60 грн, відповідно до пред`явлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Компанія "Автопоміч"» 1135 грн судового збору. А також повернути ТОВ «Компанія "Автопоміч"» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1135 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved