Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернувся до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності справи за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 січня 2019 року визначена підсудність вищезазначеного цивільного позову Деснянському районному суду міста Києва. Позовна заява обґрунтована тим, що 01 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 39/2013. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в сумі 105975 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування встановленого в п. 1.1 цього договору, в розмірі 17,9 % річних. Строк кредитування до 31 березня 2020 р. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідачем [PERSON] , згідно договору поруки від 01 квітня 2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем. Позивач зазначає, що він свої обов`язки за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав. Станом на 04.12.2018 р. існує заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 96581,43 гривень, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року - 15690,49 гривень, заборгованості за кредитом в розмірі 80890,94 гривні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.01.2019 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання в якому вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала та просила слухати справу у відсутності представника позивача. Відповідачі були повідомлені належним чином, через офіційний сайт «Судова влада України» Деснянського районного суду міста Києва, оскільки відповідачі на даний час проживають на окупованій території в АР Крим. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши надані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 39/2013. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк на умовах цього договору надає позичальнику кредит в сумі 105975 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування встановленого в п. 1.1 цього договору, в розмірі 17,9 % річних. Строк кредитування до 31 березня 2020 р. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідачем [PERSON] , згідно договору поруки від 01 квітня 2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем. Позивач зазначає, що він свої обов`язки за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав. Станом на 04.12.2018 р. існує заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 96581,43 гривень, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.04.2014 року по 30.04.2015 року - 15690,49 гривень, заборгованості за кредитом в розмірі 80890,94 гривні. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач та позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконали. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачами зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч. 1,3 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, приймаючи до уваги порушення виконання (Позичальником), зобов`язань за Кредитним договором № 39/2013 від 01 квітня 2013 року, виконання якого було забезпечено порукою, згідно договору поруки, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження виконання цих зобов`язань як позичальником, так і поручителем станом на момент розгляду справи, суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved