Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Дриглівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/5 частину жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON]., яка померла [INFO] року і після смерті якої відкрилась спадщина, в т.ч. на дане будинковолодіння, яку позивачка прийняла згідно закону в установленому порядку, але не може оформити право власності на житло, так як не збереглися документи первинної реєстрації будинку, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою щодо визнання за нею як єдиним спадкоємцем покійної права власності на вказану вище 1/5 частину будинковолодіння в порядку спадкування, на яку спадкодавиця набула право власності в якості члена колгоспного двору. [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/5 частину вказаного вище жилого будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON]., так як вона на момент смерті спадкодавиці проживала з останньою, а, отже, прийняла спадщину. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги своєї довірительки та викладені у позовній заяві обставини справи, заперечивши проти задоволення зустрічного позову, вказавши що на час смерті [PERSON]. остання проживала хоча і в одному із [PERSON] будинку, але вказані особи провели його поділ на дві частини, ізолювавши ці частини та ведучи кожен окремо господарство, поставивши окремі лічильники та відкривши окремі рахунки на сплату електроенергії, а також маючи кожен окремі номери телефонів. [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, заперечивши проти задоволення позову [PERSON], так як остання пропустила передбачений законодавством строк на звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, а позивачка спадщину прийняла, проживаючи з померлою в одному будинку. При цьому [PERSON] підтвердила проживання в окремій від матері частині будинку, відкриття з матір"ю окремих рахунків на сплату електроенергії та установку у кожній частині будинку окремих телефонів із різними номерами, пояснивши такі дії намаганням створити померлій комфортні умови щоб останній ніхто не мішав, так як та була інвалідом з дитинства, хворіла і прагнула спокою від дітей. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію своєї довірительки, вказавши, що розподіл садиби не був проведений в установленому для цього порядку на дві окремі квартири, сторони спільно обробляли земельну ділянку біля садиби, тобто вели спільне господарство, разом харчувалися, проживаючи єдиною родиною. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що [PERSON] та [PERSON]. свого часу посварилися, а тому [PERSON] провела ізоляцію двох частин будинку по вул. Зарічна, 23, забивши для цього двері в двох кімнатах, використавши наявність двох входів у будинок ще при його будівництві, але згодом [PERSON] та [PERSON]. помирилися, продовжуючи вести спільний обробіток присадибної земельної ділянки та разом харчуватися. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаної особи, приходить до висновку, що позови підлягають задоволенню частково. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. та [PERSON]. станом на квітень 1991 року були членами колгоспного двору (особовий рахунок № [NUMBER]) згідно даних погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки. Відповідно до положень діючого до 2004 року законодавства обов"язкова державна реєстрація прав власності на будинок у сільській місцевості не була передбачена. Рішенням Чуднівського райсуду від 17.02.2012 року, яке в цій частині залишене в силі рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 10.05.2012 року, видане виконкомом Дриглівської сільської ради 09.12.1997 року свідоцтво про право власності [PERSON]. на будинок по [ADDRESS] було визнане недійсним, як і договір дарування належної [PERSON]. 1/2 частини будинковолодіння, із визнанням за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності кожному по 1/5 частині даного будинковолодіння (при цьому рішенням Чуднівського райсуду від 18.09.2012 року було визнане незаконним і рішення виконкому Дриглівської сільської ради від 22.12.1993 року № 34 про безоплатну передачу у приватну власність [PERSON]. всієї земельної ділянки загальною площею 0,61 га, що розташована по [ADDRESS], із визнанням недійсним Державного акту на право приватної власності на вказану землю серії ЖТ 06-08-000095, виданого 28.02.1997 року на ім"я [PERSON]). [PERSON]., як член колгоспного двору, наряду з іншими вказаними вище особами також набула право власності на 1/5 частину спірного будинковолодіння на законних підставах (згідно ст. 120 ЦК України 1963 року як член колгоспного двору). Водночас, [PERSON]. померла [INFO] року і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України обидві позивачки є спадкоємцями першої черги щодо майна померлої матері. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON]. [INFO] року [PERSON] прийняла спадщину згідно закону в установленому порядку відповідно до ст.1269 ЦК України, подавши відповідно до наданого їй рішенням Чуднівського райсуду від 18.02.2014 року додаткового строку заяву в нотаріальну контору, але їй було відмовлено постановою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 06.03.2014 року № 143/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину згідно закону в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Водночас, [PERSON] не подавала вказану заяву у нотаріальну контору, вважаючи, що вона прийняла спадщину згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, проживаючи з померлою на момент її смерті, і з такою позицією суд погоджується. Прийняття спадщини шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини передбачає два юридичних факти: позитивний (постійне проживання в одному житловому приміщенні із спадкодавцем на час відкриття спадщини) і заперечний (відсутність відмови від прийняття спадщини протягом встановленого законом строку). [PERSON] не подавала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. При цьому її проживання у спільному будинку із [PERSON]. випливає із слідуючих встановлених у судовому засіданні обставин. Факт самовільної ізоляції двох частин будинку по [ADDRESS], проведений [PERSON], підтверджується поясненнями свідків та самої [PERSON] у судовому засіданні. Згодом сторони відкрили окремі рахунки на електроспоживання та була встановлена [PERSON] окрема телефонна лінія. Водночас, даний спір щодо розподілу нерухомого майна не був предметом судового розгляду, а також сторони не зверталися в орган місцевого самоврядування з приводу відкриття двох окремих дворів. Встановлений [PERSON]. порядок користування окремими кімнатами, які позначені цифрами І, 1-1, 1-2, 1-3, не відповідав її частці у даному будинку, що було встановлено рішенням Чуднівського райсуду від 17.02.2012 року. При цьому сторони не провели поділ земельної ділянки, продовжуючи її спільно обробляти, разом харчувалися, а подальше проживання в окремих кімнатах [PERSON] та її чоловік [PERSON] пояснюють тим, що [PERSON]. була інвалідом з дитинства, хворіла, а тому потребувала спокою, в т.ч. від дітей [PERSON], а тому навіть після примирення сторін і до смерті [PERSON]. вони вирішили двері залишити забитими. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини повинен бути підтверджений відповідними доказами і необхідно, щоб таке проживання було постійним. Перелік документів та інших доказів, які дозволяють визначити постійність проживання, містяться у п. 211 "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з цією нормою доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Водночас, в ході розгляду даної справи було встановлено, що на час смерті спадкодавиці остання дійсно проживала в одному із [PERSON] будинку по [ADDRESS], що випливає із довідки Дриглівської сільської ради від 15.08.2013 року № 451. Отже, невирішення питання про проведення поділу будинку між сторонами в установленому для цього законодавством порядку, самовільність дій [PERSON]. у 1997 році щодо визначення порядку користування будинком, який не відповідав її частці у власності, невизнання таких дій померлої з юридичної точки зору [PERSON], діти якої та яка в судовому порядку визначили своє право на будинковолодіння, непроведення сторонами поділу земельної ділянки відповідно до їх часток, на якій знаходиться дане будинковолодіння, не дає суду підстав для висновку, що сторони провели поділ житлового будинку на дві квартири (у випадку згоди із цим ставиться під сумнів рішення суду, яким заперечується право [PERSON]. на самовільно зайняту нею частину будинку, що явно не відповідало належній їй 1/5 частині, адже договір дарування від 06.03.1998 року рішенням Чуднівського райсуду від 17.02.2012 року був визнаний недійсним в повному обсязі і дане рішення має преюдиціальне значення при розгляді даної справи). Отже незаконність дій по ізоляції двох частин будинку не дає підстав для висновку про законність посилання [PERSON] на встановлення факту проживання сторін в різних квартирах (при цьому користування двома телефонними лініями та відкриття двох окремих рахунків щодо оплати за електроспоживання само по собі не є достатньою підставою для встановлення даного факту, а лише свідчить про намагання сторін розподілити між собою витрати на дані послуги). Після смерті [PERSON]. [INFO] року [PERSON] прийняла спадщину згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, проживаючи з померлою на момент її смерті, а [PERSON] прийняла спадщину згідно закону відповідно до ст.1269 ЦК України, подавши заяву в нотаріальну контору, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином, кожна із позивачок в порядку спадкування набула право власності на 1/10 частину спадкового майна (1/5 : 2 = 1/10). Осіб, які оспорювали б право власності покійної, не має. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, понесені сторонами судові витрати підлягають зарахуванню. На підставі викладеного,

Outcome: partial