Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

26 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати договір фінансового лізингу N 001617 від 27 жовтня 2015 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш авто" недійсним; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш авто" (ідентифікаційний код 3973392 згідно з ЄДРПОУ) на користь [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 51000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в жовтні 2015 року натрапив на офіційному сайті ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" на розміщену там об'яву з пропозицією отримання на умовах фінансового лізингу трактору МТЗ-892 2012 року випуску вартістю 185000,00 грн. Менеджер компанії запевнила, що трактор дійсно коштує 185000,00 грн., після чого озвучила умови та процедуру укладення договору фінансового лізингу, відповідно до якої договір укладався в наступному порядку: спершу позивач повинен був заповнити заявку на укладення угоди фінансового лізингу, після чого повинен був сплатити передоплату вартості предмета лізингу, а згодом на підставі оригіналу платіжної квитанції про сплату суми передоплати між ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" та позивачем буде укладено договір фінансового лізингу. Після сплати 51000,00 грн. позивач заповнив наданий менеджером та заповнений за його відсутності договір та наполягала на його найскорішому підписанні. Договір було викладено на 12 аркушах дуже мілким шрифтом, який позивач не міг прочитати, так-як не взяв із собою окулярів. Таким чином у нього була відсутня будь-яка можливість ознайомлення із текстом договору, про що повідомив менеджера відповідача, але остання відмовилась зачитати договір вголос та запевнила, що умови тексту договору відповідають озвученим нею, а також сказала, що підписання договору є формальністю, оскільки до цього він вже сплатив суму передоплати, і взагалі в нього відсутні будь-які підстави для хвилювання. Після цього між ним та ТОВ "Лізингова компанія " Ваш Авто " було укладено договір фінансового лізингу N 001617. Після спливу 4 днів з дати укладення договору № 001617 позивач зателефонував до ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" із запитання про час, коли він отримає трактор, на що йому було запропоновано перетелефонувати згодом. Обіцяний трактор так він і не отримав. Згодом в телефонній розмові із співробітниками ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" позивач дізнався, що лізингодавець не може надати йому трактор МТЗ-892 у зв'язку з чим наполягав на поверненні йому суми здійсненої передоплати в розмірі 51000,00 грн. Але ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто"відмовилося повертати сплачені позивачем грошові кошти, посилаючись на зміст договору, яким нібито не передбачено можливості такого повернення. Після цього позивач детально прочитав договір № 001617 та виявив, що його зміст взагалі не відповідає ані змісту наданої ним заявки на укладення угоди фінансового лізингу від 27 жовтня 2015 року, ані умовам, які були йому роз'яснені менеджером ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто" до та під час укладення такого договору, тобто його ввели в оману щодо змісту договору фінансового лізингу № 001617, в тому числі щодо вартості предмета лізингу. Зміст п.1.1., п.8.2, п.10.3 договору № 001617 відображений відповідачем на власний розсуд та не відповідає ані досягненій згоді між ним (лізингоодержувачем) та лізингодавцем, ані підписаною ним заявкою на укладення угоди фінансового лізингу, ані його волевиявленню, зафіксованому у відповідних документах, оскільки позивач ніколи не мав бажання, необхідності та волевиявлення на придбання у власність на умовах фінансового лізингу трактору МТЗ 892 вартістю 21250,00 доларів США, оскільки така вартість зазначеного трактору є для нього непомірно високою та неприйнятною, натомість він неодноразово висловив своє бажання на придбання трактору МТЗ 892 загальною вартістю 185000,00 грн. відповідно до пропозиції ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто". Згідно п.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі. При цьому, відповідно до ст.16 Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Таким чином, наведеною нормою чітко передбачено перелік витрат та сум, які можуть включатися до лізингових платежів, сплата яких становить обов'язок лізингоодежувача. Однак, в порушення наведеної норми до тексту договору № 001617 протиправно включено обов'язок сплати лізингоодержувачем адміністративного платежу, який не є лізинговим платежем в розумінні зазначеного договору, а також виходить за межі переліку витрат та сум, визначених ст.16 Закону. Крім того, за визначенням адміністративного платежу, наведеному у преамбулі до договору 3 001617, ним є "першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору". Однак, фактично, розгляд та підготовка документів для укладення договору полягала виключно у роздрукування типової форми договору фінансового лізингу, що виключає можливість понесення ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" будь-яких витрат в зв'язку з підготовкою та укладенням договору, крім вартості 9 аркушів паперу (6 аркушів договору, 1 аркуш заявки, 2 аркуші додатки №1 та №2 до договору), що не є співрозмірним розміру фактично сплаченого адміністративного платежу в сумі 51000 грн. та не відповідає розміру фактично понесених відповідачем витрат. Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду). До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи як договору оренди (найму), так і договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 ЦК України. Згідно ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як вбачається з самого договору фінансового лізингу № 001617 від 27 жовтня 2015 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Лізингова компанія "Ваш авто", цей договір не був нотаріально посвідчений. Договір № 001617 є таким, що укладений всупереч його інтересам, не відповідає його волевиявленню та в разі його розірвання за ініціативою позивача позбавлений можливості повернути сплачені ним грошові кошти, що у сукупності з наведеними вище фактичними обставинами укладення договору № 001617, а також його змісту, є підставою для визнання такого договору недійсним як такого, що укладений з використанням нечесної підприємницькою практики. Правовідносини сторін з приводу оплати позивачем адміністративного платежу в розмірі 51000 грн. за договором фінансового лізингу № 001617 від 27 жовтня 2015 року, який є недійсним (нікчемним правочином), підпадають під ознаки безпідставного отримання відповідачем відповідних грошових коштів зумовленого виконанням позивачем зобов'язання, правова підстава якого відпала (в зв'язку з недійсністю відповідного договору), що є підставою для стягнення з ТОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" отриманих від позивача за недійсним правочином грошових коштів в розмірі 51000 грн., в зв'язку з чим просить визнати договір фінансового лізингу № 001617 від 27 жовтня 2015 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто", недійсним; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" (ідентифікаційний код 39733392 згідно з ЄДРПОУ) на користь [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), безпідставно отримані кошти в розмірі 51000 гривень. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що фактична вартість не відповідає умовам договору, а так-як даний договір носить елементи договору купівлі-продажу, такий договір повинен бути засвідчений нотаріально, просить суд задовільнити позов. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовільнити позов. Відповідач по справі будучи увідомленим в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву розглядати справу без участі його представника та надав суду письмові заперечення, згідно яких вказує, що підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання Позивачем кожної сторінки самого Договору та додатків до нього, а отже було досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Правочин сторонами укладено в письмовій формі, особисто підписано Позивачем та повноважною особою Відповідача. Таким чином, було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст.ст. 202 та 203 ЦК України) до чинності правочину. Конституційним судом України визначено слабкий статус споживача та посилено його захист виключно у сфері споживчого кредитування. Договір фінансового лізингу немає нічого спільного зі споживчим кредитуванням, а тому принцип свободи договору в даному випадку не обмежується. Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Закон надає загальне визначення послуг та не виділяє окремо фінансові послуги. Отже, Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»є спеціальним Законом, що регулює порядок надання фінансових послуг. Даний [PERSON] визначає, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» жодним чином не регулює фінансові послуги. Закон містить чіткий перелік нормативних актів, що регулюють ринок фінансових послуг. [PERSON] зайвий раз свідчить, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» не мають пріоритетного значення для регулювання лізингу. Даний [PERSON] може застосовуватися лише в разі відсутності певного нормативного регулювання. Щодо нотаріальної форми договору: позиція суду, що при укладанні договору не була дотримана обов'язкова нотаріальна форма його посвідчення, передбачена\~ст. 799 Цивільного кодексу України, але таке твердження суперечить законодавству, а форма укладеного між сторонами договору не була порушена. Відповідно до ч.1\~ст. 209 Цивільного кодексу України\~правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін. Згідно ст.\~806\~параграфу 6 "Лізинг" глави\~58 "Найм (оренда)" Цивільного кодексу України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Між сторонами було укладено договір фінансового непрямого лізингу, тобто лізингодавець зобов'язаний придбати в майбутньому обраний предмет лізингу тільки після виконання встановлених договором умов лізингоодержувачем та передати його у користування. Відповідно до ст.\~759\~786\~параграфу 1 "Загальні положення про найм (оренду)" глави\~58 "Найм (оренда)" Цивільного кодексу України\~врегульовані відносини предмету договору найму, плати за користування, строку договору, правових наслідків неналежного виконання договорів тощо. При цьому загальні положення про найм (оренду), викладені у ст.\~759\~786 Цивільного кодексу України\~не встановлюють вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів оренди або лізингу. Згідно зі ст.\~799\~параграфу 5 "Найм (оренда) транспортного засобу" глави\~58 "Найм (оренда)" Цивільного кодексу України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Проте, положеннями\~ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~встановлено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього\~Закону. З наведеного вбачається, що договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статей параграфу 6 "Лізинг" глави\~58\~"Найм (оренда)", параграфу 1 "Загальні положення про найм (оренду)" глави\~58 "Найм (оренда)" Цивільного кодексу України\~та ЗУ "Про фінансовий лізинг", які не містять вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів фінансового лізингу. Ч. 1\~ст. 220 ЦК України\~передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно\~ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Відповідно до ч. 2\~ст. 806 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Таким чином форма договору лізингу предметом якого виступає транспортний засіб визначається виходячи з загальних положень про найм (оренду), а загальні положення про найм викладені виключно в параграфі 1\~глави 58 ЦК України. Застосування до фінансового лізингу норм, що регулюють окремі види найму (оренди), чинним законодавством не передбачено. Отже, вважати за обов'язкову умову нотаріального посвідчення договору лізингу транспортного засобу не можна, оскільки ст. 799, яка передбачає, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, не відноситься до загальних положень про найм викладених в параграфі 1\~глави 58 ЦК України\~та не регулює відносини фінансового лізингу.\~Цивільний кодекс України\~та спеціальний\~[PERSON] «Про фінансовий лізинг»\~ не містять вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договорів фінансового лізингу, укладених з фізичною особою, предметом яких є транспортні засоби. При цьому, норма\~ст. 799 Цивільного кодексу України, на яку посилається суд, міститься у параграфі 5 "Найм (оренда) транспортного засобу" глави 58 "Найм (оренда)", який взагалі не регулює відносини фінансового лізингу та не є спеціальною нормою, а загальною, яка прямо не регулює відносини лізингу. Відповідно до позиції ВСУ у справі № 6-2606ц15, нотаріальне посвідчення Договору лізингу є необов'язковим. Підписавши примірник Договору Позивач погодився з усіма визначеними умовами та змістом угоди й додатків до неї. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав: Предметом спору є вимога про визнання правочину недійсним,стягнення коштів, що були сплачені за недійсним договором. Виниклі правові відносини є цивільними і регулюються нормами ст.ст.203,215,216,230,236,808 ЦК України, відповідно до яких правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави,суспільства чи його моральним засадам. Недодержання в момент вчинення правочину стороною/сторонами/ вимог,зокрема означених вище є підставою недійсності правочину. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все,що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона/лізингодавець/ передає або зобов'язується передати другій стороні/лізингоодержувачу/ у користування майно,що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем/прямий лізинг/ або майно,спеціально придбане лізингодавцем у продавця/постачальника/ відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов/непрямий лізинг/ на певний строк і за встановлену плату/лізинговий платіж/ До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм/оренду/ з урахуванням особливостей,встановлених цим параграфом та законом. Як встановлено судом позивач [PERSON] 27 жовтня 2015 року уклав з ТОВ "Лізингова компанія "ваш Авто" договір № 001617, за умовами якого ТОВ зобов'язувалось придбати у власність,отримати право власності на предмет лізингу та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах,передбаченим цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного Договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства. Предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб, зазначений у даній статті та у специфікації/додаток»2/ а саме трактор МТЗ 892, об'єм двигуна 4,75, тип МТ, привід 4х4. Предмет лізингу належить лізингодавцю до моменту переоформлення права власності та передачі його за актом приймання-передачі, що не має бути більшим 120 днів з моменту сплати адміністративного платежу,авансового платежу,комісії за передачу предмету лізингу. Строк дії договору 78 місяців, але в будь-якому випадку - до повного виконання зобов'язання сторонами за даним договором. Згідно п.1.4. товариство не відповідає за якість, комплектність, справність тощо предмету лізингу. За вищеназваними зобов'язаннями відповідає продавець. Відповідно до вимог п.5.1 договору з дати підписання акту приймання-передачі лізингоодержувач має право користуватися предметом лізингу згідно звичайного призначення. У спірному договорі обмежені права лізингоодержувача-позивача,як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним зобов'язання,передбаченого договором. Звужені обов'язки лізингодавця. Він не відповідає за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо, що не узгоджується з вимогами ст.808 ЦК України. Крім того непрозоро та несправедливо виписано в договорі значення адміністративного платежу, що це сума, яка не являється авансом і не входить у суму вартості предмету лізингу (а.с. 14-19). Разом з тим, за ч.1 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, тобто такі, що суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Відповідно до п.2 ч.1, п.7 ч.3 ст.19 Закону «Про захист прав споживачів» забороняється нечесна підприємницька практика, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману, або є агресивною, діяльність по утворенню, експлуатації або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи,а не за рахунок продажу або споживання продукції. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ч.1 п.7 ч.3 ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», з якої вбачається, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності, направленої на утворення, експлуатацію або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів, а не за рахунок продажу або споживання продукції, є недійсними, так-як угода, укладена між сторонами є несправедливою, вчинена з застосуванням нечесної підприємницької практики, є такою, що вводить споживача в оману, тому така угода не може залишатися дійсною. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України "Про фінансовий лізинг" та Закону України "про захист прав споживачів". Суд не може взяти до уваги заперечення відповідача про те, що договір фінансового лізингу не підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду). До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Судом встановлено, що спірний договір фінансового лізингу нотаріально посвідчено не було, на що також посилається і позивач. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, тому такий договір є нікчемним. Враховуючи вимоги закону щодо нотаріальної форми укладення договору фінансового лізингу та наслідки укладення договору без дотримання його нотаріальної форми, а також позовні вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення коштів з відповідача, отриманих за даним договором, суд приходить до висновку щодо повного задоволення позовних вимог. Таким чином, сплачені 27 жовтня 2015 року грошові кошти в сумі 51000 гривень (а.с. 23) підлягають стягненню з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь позивача. Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, особі, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1104 гривні (а.с. 40-41). Виходячи із вищевикладеного, на підставі ст.ст.215, 220, 628, 799, 806, 1212 ЦК України та

Outcome: approved