Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Вінницького Національного Аграрного університету про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що його з 01.07.2013 року було звільнено з Науково-дослідного проектно-конструкторського технологічного інституту Вінницького Національного Аграрного університету - відокремленого підрозділу ВНАУ. Згодом, листом від 18.07.2014 року № 02-В 470/01-36 Державна інспекція України з питань праці повідомили позивача про те, що при звільненні 01.07.2013р. ВНАУ не здійснив повної оплати вихідної допомоги та безпідставно не доплатили позивачу 284,90 грн. Таким чином, відповідач на сьогоднішній день не нарахував та не виплатив належну суму компенсації за затримку виплат, тому позивач звернувся до ВНАУ з вимогою про їх виплату. Також позивач зазначає, що відповідно до ст. 116 КЗпП, затримка виплати з 01.07.2013р. по 29.07.2014р. складає 393 дні, згідно виписки з заробітної картки позивача КБ "ПриватБанк" та його середньоденний заробіток (дохід), згідно довідки ВНАУ № 536 від 11.12.2013р. становить 78,40 грн. Зважаючи на вищевикладне позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути суму компенсації за затримку виплат в розмірі 30811,20 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, надавши суду заперечення проти позову, згідно яких вимоги позивача про виплату компенсації за затримку виплат вважає безпідставним та просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.18-20). Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З наказу № 116-к від 06.12.2012 року Науково-дослідного проектно-конструкторського технологічного інституту Вінницького Національного Аграрного університету, суд вбачає, що [PERSON] було переведено на посаду завідувача планово-виробничим віддідом з 10 грудня 2012 року з посадовим окладом згідно штатного розпису, звільнивши його з посади провідного інженера ПВВ та надано надбавку за складність і напруженість в роботі в розмірі 20% від посадового окладу (а.с.28). Відповідно до наказу № 55/1-к від 12.04.2013 року Науково-дослідного проектно-конструкторського технологічного інституту Вінницького Національного Аграрного університету, судом встановлено, що [PERSON] та іншим працівникам було знято доплату за збільшений обсяг виконаних робіт з 12.04.2013 року, у зв'язку із тимчасовим важким фінансовим становищем інституту (а.с.29). Згідно запису в трудовій книжці [PERSON], судом встановлено, що останній був звільнений з займаної посади, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з ліквідацією інституту. Підставою звільнення позивача став наказ №26.р від 01.07.2013р. (а.с. 10). Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької областв від 10 жовтня 2013 року, рішення Вінницького міського суду від 30.08.2013 року скасовано та позов [PERSON] задоволено частково, а саме: зобов'язано Вінницький національний аграрний університет виплатити [PERSON] 884,10 грн. надбавки за складність та напруженість в роботі за період з квітня по липень 2013 року включно та стягнуто з Вінницького національного аграрного університету на користь держави 114 грн. судового збору (а.с.30-31). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На виконання вищевказаного рішення відповідачем було перераховано на рахунок позивача надбавку за складність та напруженість в роботі в сумі 724,43 грн., вихідну допомогу в сумі 284,90 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 6014 від 04.11.2013 року та № 2925 від 17.07.2014 року (а.с.21, 22). Відповідно до розрахунку компенсації за невиплачену вчасно допомогу [PERSON], виданого Вінницьким Національним Аграрним університетом, компенсація становить 284,90 грн. (а.с. 32). Згідно довідки № 12-45-2194 від 02.09.2014 року, виданої Вінницьким Національним Аграрним університетом, суд вбачає, що компенсація [PERSON] заборгованості із заробітної плати (частини вихідної допомоги у розмірі 284,90 грн.), у зв'язку з порушенням строків її виплати становить 34,76 грн. (а.с.26). Позивачем 18.08.2014 року було направлено вимогу щодо виплати компенсації на адресу відповідача (а.с. 5). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 1 січня 2001 року. Згідно ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Також частиною 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ №159 від 21.02.2001р. визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Таким чином, виходячи із вищезазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 34,76 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково, оскільки решта позовних вимог його безпідставні і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути - 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial