Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

До Волноваського районного суду Донецької області звернулася позивач [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини, позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON] Після народження дитини та до теперішнього часу він постійно мешкає з позивачкою за місцем її реєстрації у квартирі [ADDRESS]. Відповідач проживає окремо у вихованні та утриманні дитини участі не бере, долею дитини не цікавиться, тим самим усунувся від виконання обов"язків передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, що унеможливлює отримання позивачем письмової згоди батька про реєстрацію дитини за місцем проживання матері. Відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав і свобод. 15.02.2018 року при зверненні до відділу державної реєстрації та реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Волноваської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої особи позивач отримала відмову, у зв"язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років. Позивач як мати і натепер і в майбутноьму має намір і надалі виховувати дитину, піклуватися його здоров"єм, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, забезпечення дитини правом на належне батьківське виховання, що й стало підставою звернення до суду. Просе суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] розм з нею. В судове засіданні позивач не з"явилася, надала заяву про рознгляд справи у її відсутність, на позові наплягає. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи мається повідомлення, заяву про причину неявки суду не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Третя особа, представник органа опіки та піклування Волноваської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність, рішення просять прийняти на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідотцтвом про народження [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції Донецької області 20.12.2008 року.(а.с.5). 15.02.2018 року позивач звернулася до відділу державної реєстрації та реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Волноваської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої особи, та отримала відмову на підставі п.18 Правил реєстрації місця проживання,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, у зв"язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років.(а.с.6). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеному 20.03.2018 року депутатом Волноваської міської ради [PERSON] сім"ї [PERSON], проживаючої по [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], 1984 року народження, син [PERSON], 1982 року народження на теперішній час зареєстрований за цією адресою, але проживає в Росії, квартира має загальну площу 103,6 кв.м. з усіма зручностями, є можливість проживати в даній квартирі сину [PERSON]- [PERSON]-2008 року народження. (а.с.8). На данний час між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно ст.152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Cудом встановлено, що на час розгляду справи дитині сторін виповнилось 9 років. Оцінюючи надані сторонами докази по справі, в суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання [PERSON] разом з матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Так як дитина в даний час проживає з матір"ю, яка турбується про неї. Батько дитини проживає окремо, у вихованні та утриманні дитини участі не бере, долею дитини не цікавиться, тим самим усунувся від виконання обов"язків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, що унеможливлює отримання позивачем письмової згоди батька про реєстрацію дитини за місцем проживання матері. Тому проживання дитини з матір"ю на даний період на думку суду є більш доцільним та відповідатиме інтересам дитини, чим проживання його з батьком. Так як позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 704,80 грн., за сплачений судовий збір. На основі ст.160, 161 СК України,

Outcome: approved