Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

23 грудня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» щодо порушення права на укладання трудового договору на вищу посаду - посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури - незаконними та такими, що порушили право [PERSON] на заповнення вакансії, визначеного у пункті 2.2.3 розділу II Колективного договору ДП «АМПУ», та порушенням цього права [PERSON] державним підприємством «Адміністрація морських портів України» у зв`язку з повідомленням [PERSON] про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» та визнати що ці дії здійснювались державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в порушення ч. 1,3 ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 2-1 Кодексу законів про працю України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів. Зобов`язати ДП «АМПУ» укласти з [PERSON] трудовий договір на виконання роботи на посаді заступника Голови державно підприємства «Адміністрація морський портів України» з розвитку портової інфраструктури. Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 840 грн 80 коп (вісімсот сорок грн 80 коп). Свої вимоги мотивував тим, що він є працівником Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 09.08.2013 року, працює на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 27.11.2015 року і до теперішнього часу. Вказує, що наказом в.о. Голови ДП «АМПУ» №478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення» його, начальника служби підводних гідротехнічних споруд, було незаконно звільнено із займаної посади 30 листопада 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Однак, 21.06.2019 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення у цивільній справі № 520/21140/18 за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» № 478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», яким звільнено [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, із займаної посади 30 листопада 2018 року, за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». 17.07.2019 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено додаткове рішення, яким допущено негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року апеляційна скарга ДП «АМПУ» була залишена без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019 року було залишено без змін. Як зазначає позивач, він, [PERSON] , 18.07.2019 року був поновлений ДП «АМПУ» наказом від 18.07.2019 №622-к на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд з 01.12.2018 року на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17,07.2019, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року. Наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 №622-к також було скасовано наказ ДП «АМПУ» від 30.11.18 №478-к «Про звільнення». Позивач вказує, що в 2019 році наказом В.о. голови ДП «АМПУ» від 18.07.2019 року № 622-к «Про понововлення на роботі [PERSON] » позивач був поновлений на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» та між позивачем та ДП «АМПУ» був укладений новий трудовий договір, днем укладання якого є дата 18.07.2019 року ознайомлення з наказом від 18.07.2019 року № 622-кщодо його поновлення на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». При цьому позивач зазначає, що тільки черезх 10 місяців після поновлення (13.05.2020) був ознайомлений з наказом від 18.07.2019 № 619-к щодо поновлення у штатному розписі апарату управління ДП «АМПУ» посади начальника служби підводних гідротехнічних споруд. Також зазначає, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 24 КЗпП України уклав новий трудовий договір з ДП «АМПУ» шляхом ознайомлення з наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-к. Позивач зазначає, що він є викривачем в значенні термінів, визначених ст.1 Закону України «Про запобігання корупції». Стверджує, що у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону посадовими особами ДП «АМПУ» до нього з першого дня, коли він приступив до роботи (18.07.2019), та до теперішнього часу застосовуються негативні заходи впливу. Проти позивача здійснюються дискримінаційні заходи щодо перешкоджання його трудової та професійної діяльності. В день укладання нового трудового договору та до теперішнього часу ДП «АМПУ» не роз`яснило позивачу його права і обов`язки та не проінформували під розписку про умови праці, чим порушує приписи п. 1 ч. 1 ст. 29 КЗпП України. Позивач вказує, що з 18.07.2019 року та до теперішнього часу не ознайомлений з діючою посадовою інструкцією, яка б визначала його права та обов`язки. Також стверджує, що Наказ В.о. Голови ДП «АМПУ» від 18.07.2019 №622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » не містить розпорядчих зазначень щодо обов`язків [PERSON] та посадової інструкції (положенням про структурний підрозділ апарату управління ДП «АМПУ»), яка б визначала обов`язки та права позивача відповідно до нового трудового договору від 18.07.2019. За переконанням Позивача дії ДП «АМПУ» щодо перешкоджання трудовій та професійній діяльності шляхом позбавлення Позивача трудових прав та обов`язків є негативними заходами впливу на викривача [PERSON] у зв`язку з повідомленням ним про порушення Закону України «Про запобігання корупції» посадовими особами ДП «АМПУ», у тому числі керівниками ДП «АМПУ». Крім того, позивач вказує, що розпорядчих документів щодо наявності у організаційній структурі апарату управління ДП «АМПУ» та у штатному розписі апарату управління ДП «АМПУ» структурного підрозділу - Служба підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» - [PERSON] протягом 2019-2020 не надано. Як і не надано штатний розпис апарату управління ДП «АМПУ у частині Служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». В листі ДП «АМПУ» від 20.03.2020 № 993/10-03-06/Вих зазначено про «...відсутність в організаційній структурі і штатному розписі апарату управління ДП «АМПУ» служби підводних гідротехнічних споруд та посад, які б входили до її складу» Позивач вважає, що позбавлений будь якої можливості здійснювати трудову діяльність. Позивач є керівником, тому за відсутності підрозділу, яким би він мав керувати та підлеглих, він не має з 18.07.2019 року будь-якої можливості здійснювати трудову діяльність, як всі працівники апарату управління ДП «АМПУ». Також вказує, що в апараті управління ДП «АМПУ» протягом 2019 -2020 року діє Колективний договір трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016 - 2018 p.p. з усіма додатками та змінами, який був схвалений на загальних зборах /конференції/ трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» та вступив в дію 26.02.2016 р. (далі - Колективний договір ДП «АМПУ»). З даним договором, в обсязі, наданому ДП «АМПУ», [PERSON] був ознайомлений 09.08.2019 листом ДП «АМПУ» від 08.08.2019 № 2788/10-03-06/Вих на вимогу Позивача. Позивач вказує, що сумлінно виконував та виконує умови нового трудового договору від 18.07.2019 відповідно до розділу 3 «Основні обов`язки Працівників» Додатку 1 Колективного договору ДП «АМПУ». При цьому зазначає, що ДП «АМПУ» постійно порушував приписи ч.1 ст.21 КЗпП України щодо виконання обов`язків власника щодо забезпечення умов праці, які передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Позивач був ознайомлений з наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-к та сумлінно виконував приписи Колективного договору ДП «АМПУ», викладені у розділі 3 Додатку 1 колективного договору ДП «АМПУ» «Основні обов`язки Працівників» та умови трудового договору щодо виконуваної роботи, визначені наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-к. Інших документів щодо роботи, яку повинен виконувати [PERSON] за новим трудовим договором, він станом на дату укладання нового трудового договору від 18.07.2019 та до теперішнього часу не отримав. Позивач звернувся Повідомленням про корупцію від 03.04.2020 № ЗІ/10/ЗГ-С на сторінках 36-37 цього повідомлення з запитом на інформацію та документи, що стосувалися його порушених прав, але не отримав жодного документу та інформації. Вимагав надати йому документи, які стосуються служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», у тому числі діюче Положення служби підводних гідротехнічних споруд, документи щодо штатного розпису свого підрозділу. Вимагав надати розпорядчі документи щодо прийняття на роботу, а також переведення до структурних підрозділів апарату управління ДП «АМПУ» працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці протягом періоду з 01.12.2018 по квітень 2020 року, а саме до управління каналів та акваторій апарату управління ДП «АМПУ» та Департаменту розвитку інфраструктури апарату управління ДП «АМПУ». Але цієї інформації, яка б дозволила перевестися на іншу посаду в діючий підрозділ апарату управління ДП «АМПУ», не отримав. Також вказує, що Відповідач з дати поновлення Позивача на роботі/посаді, з дати укладання нового трудового договору 18.07.2019, визначив Позивачу обов`язки та права тільки щодо підлягання внутрішньому трудовому розпорядкові (ознайомив Позивача з Колективним договором ДП «АМПУ»). З посадовою інструкцією (Положенням про структурний підрозділ Служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ»), як з діючим документом, що визначає умови нового трудового договору від 18.07.2019 [PERSON] ознайомлений не був. Таким чином позивач вважає, що ДП «АМПУ» протягом 2019-2020 років блокує Позивачу отримання виробничої інформації та розпорядчих документів підприємства, чим переривало виробничі та соціальні зв`язки Позивача, перешкоджає його трудової та професійної діяльності на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». Також позивач вважає, що цими діями Відповідач створював ситуацію нікчемності працівника [PERSON] , створюючи йому перешкоди для трудової та професійної діяльності та створював загрози звільнення. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся із заявою до в.о. Голови ДП «АМПУ» [PERSON]. щодо призначення/переведення на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Позивач намагався скористатися правом, визначеним Пунктом 2.2.3 колективного договору ДП «АМПУ», бо мав та має необхідну кваліфікацію та пройшов перепідготовку. Однак, відповідач відмовив Позивачу у призначенні на вищу посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Позивач вважає вищезазначені дії ДП «АМПУ» порушенням п. 1 ч. 1 ст. 29, ч.1 ст.21 КЗпП України, п. 2.2.3 Колективного договору ДП «АМПУ», ч. 1, ч. З ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» та те що ці дії були діями, направленими на звільнення Позивача шляхом перешкоджання йому в здійсненні трудової та професійної діяльності, діями для перешкоджання в залишенні на роботі, які здійснювалися ДП «АМПУ» у зв`язку з повідомленням Позивачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції». Також вважає, що дії ДП «АМПУ» по застосовуванню до Позивача негативних заходів впливу у вигляді порушення права на працю шляхом відмови у призначенні на вищу посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури є порушенням права на заповнення вакансії працівником підприємства, визначеного умовами п. 2.2.3 Колективного договору ДП «АМПУ» та порушенням ч. 1, 3 ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», та повинні бути визнані незаконними та такими, що здійснювались ДП «АМПУ» у зв`язку з повідомленням Позивачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» та здійснювались в порушення ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 2-1 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів. Позивач просить встановити факт порушення Відповідачем його права на працю шляхом порушення Відповідачем його права на укладання трудового договору на вищу посаду - посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури -, права, визначеного у пункті 2.2.3 розділу II Колективного договору ДП «АМПУ», у зв`язку з повідомленням Позивачем про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» та визнати що ці дії здійснювались Відповідачем в порушення ч. 1,3 ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 2-1 КЗпП України щодо заборони дискримінації у сфері праці викривачів. Вважає, що повинно бути поновлено його порушене право на зайняття посади заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури та зобов`язано ДП «АМПУ» укласти з Позивачем трудовий договір про роботу на підприємстві на посаді заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. При цьому, позивач наголошує, що згідно з ч. 3 ст. 81 ЦПК України, у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, зменшення розміру заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування, що прийняті рішення, вчинені дії є правомірними і не були мотивовані діями позивача чи його близьких осіб щодо здійснення цього повідомлення, покладається на відповідача. Також позивач, користуючись своїм правом, визначеним ст. 93 ЦПК України у позовній заяві поставив Відповідачу запитання, що, на його думку, стосуються обставин, що мають значення для справи: 1. Чи були поновлені попередні обов`язки та права [PERSON] , які існували до його звільнення 30.11.2018, [PERSON] при його поновленні на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2020 № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] ». 2. Чи діяло в період з 18.07.2020 до дати звернення Позивача до Суду з цією позовною заявою Положення про Службу підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», затверджене Наказом №407-к/9 від 27.11.2015, яке і визначало правовий статус Служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ`СПГС та права, обов`язки Позивача до його звільнення 30.11.2018. 3. Чи був Позивач ознайомлений 18.07.2019 при укладанні трудового договору з посадовими обов`язками та правами щодо посади начальника Служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». 4. Чи існувала в організаційних структурах апарату управління ДП «АМПУ», які діяли в період з 18.07.2019 по дату звернення Позивача до Суду з цією позовною заявою Служба підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». 5. Якими розпорядчими документами ДП «АМПУ» була скорочена служба підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» та посади, які входили до штату цієї служби. 6. Які розпорядчі документи ДП «АМПУ» визначали обов`язки та права Позивача в період з 18.07.2019 по дату звернення Позивача до Суду з цією позовною заявою. 7. Чи надавали Позивачу протягом періоду з 18.07.2019 по дату звернення Позивача до Суду для ознайомлення розпорядчі документи ДП «АМПУ» щодо змін в організації виробництва і праці, введення нових організаційних структур апарату управління ДП «АМПУ» та відповідних змін до штатного розпису підприємства, у тому числі, але не виключно, наказ від 27.12.2019 № 912-к «Про оптимізацію штатного розпису працівників апарату управління ДП «АМПУ», наказ від 02.10.2019 № 207/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», наказ від 10.07.2020 №186/10 «про введення в дію організаційної структури апарату управління ДП «АМПУ», наказ від 08.09.2020 №248/10 «про введення в дію організаційної апарату управління ДП «АМПУ», наказ від 08.09.2020 № 249/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці», наказ від 09.09.2020 № 604-к «про скорочення штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», наказ від 29.09.2020 № 270/10 «Про запровадження змін в організації виробництва і праці». 8. Чи застосовувало ДП «АМПУ» при розгляді заяв/від 09.07.2020 № 60/10/ЗГ-С Позивача щодо призначення/переведення на вищу посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури та наданні йому відмови в призначенні положення ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», на яку посилався Позивач. 9. Чи навело ДП «АМПУ» Позивачу мотиви чому ДП «АМПУ» застосовує чи не застосовує положення ст. 534 Закону України «Про запобігання корупції» при прийнятті рішення щодо відмови Позивачу в призначенні/переведенні на вищу посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури за результатами розгляду заяви від 09.07.2020 № 60/10/ЗГ-С. 10. Яким чином Позивач може реалізовувати свої знання та досвід на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», про необхідність якого для ДП «АМПУ» зазначено у листі ДП «АМПУ» від 17.08.2020 № 2911/10-01-01/вих.., при відсутності правового статусу цієї служби у організаційній структурі апарату управління ДП «АМПУ» З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 28.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 27.01.2021 року від представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Перейма Д.О. до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. 04.02.2021 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання з процесуальних питань № 1/947/38673/20, в якому він просив: 1.Встановити, які обставини, що мають значення для справи, та заявлені у заявах сторін по суті справи підлягають з`ясуванню під час розгляду справи. 2.Встановити порядок (черговість) дослідження груп доказів у відповідності до обставин, що мають значення для справи, які викладені у заявах сторін по суті справи, та підлягають з`ясуванню під час розгляду справи. 3.Встановити першочерговим дослідження групи доказів, які стосуються з`ясування обставини щодо того, що Позивач є викривачем у значенні Закону України «Про запобігання корупції» та має право на імунітет викривача. 4.Встановити, що після дослідження групи доказів щодо з`ясування обставини, що Позивач є викривачем у значенні Закону України «Про запобігання корупції» та на його думку має імунітет викривача, суд визначає обов`язок доказування відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України. 5.Встановити, що після визначення обов`язку доказування сторін відповідно до ст. 81 ЦПК України, суд визначає черговість надання пояснень сторонами та ставлення питань учасниками справи. 6.Встановити що другим по черзі дослідження групи доказів та відповідних їм обставин є дослідження групи доказів та відповідних їм обставин щодо факту ігнорування Відповідачем обов`язку, визначеного Законом України «Про запобігання корупції», щодо наведення Відповідачем мотивів при прийнятті рішення - чому Відповідач не застосовував до спірних правовідносин щодо призначення Позивача на вищу посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури Закон України «Про запобігання корупції» з огляду на те, що Позивач посилався у численних зверненнях до ДП «АМПУ» на те, що є викривачем. У тому числі дослідити письмовий доказ (лист ДП «АМПУ» від 30.06.2020 № 2285/10-01-04/Вих) начальника управління з питань запобігання корупції ДП «АМПУ» Москаля Д.П. 7.Встановити, що при дослідженні доказів (групи доказів), які мають підтверджувати обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд оголошує ці докази учасникам справи, визначає до якої обставини вони мають відношення та з`ясовує цю обставину з заслуховуванням усних пояснень сторін. 18.02.2021 року від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій він просив розглянути клопотання з процесуальних питань № 2/947/38673/20, а саме, визнати підстави для відмови відповідача від надання відповідей на запитання позивача щодо письмового опитування ДП «АМПУ», поставлені у позовній заяві, відсутніми та зобов`язати ДП «АМПУ» надати вичерпні відповіді окремо на кожне з десяти питань. Визнати відмову від надання відповідей на запитання позивача, представником відповідача, який не є посадовою особою ДП «АМПУ», порушенням п. 2,4,7 ч. 2 ст. 43, п. 1,2 ч. 2, ч. 3,4 ст. 93 ЦПК України. Зобов`язати відповідача написати належну заяву свідка, у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України, в разі подання до неї письмових доказів, оформити їх у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, та вказати до відповіді на які запитання вони відносяться. Застосувати до відповідача та його представника заходи процесуального примусу у вигляді штрафу на підставі п.п. 1,2 ч. 1, ч. 3 ст. 148 ЦПК України. Розглянути клопотання з процесуальних питань № 3/947/38673/20 від 15.02.2021 року, а саме, Встановити, що надання (надсилання) Відповідачем Позивачу копії відзиву від 25.01.2021 № 320/10-01-01/Вих з додатками, у тому числі довіреності № 154/10-01-01/Вих від 13.01.2021, який не засвідчений належним чином є порушенням приписів ч. 4 ст. 178, чч. 1,2,4,5 ст. 95 ЦПК України. Встановити, що у зв`язку з поданням відзиву з порушеннями процесуальних норм щодо подання відзиву та засвідчення письмових доказів Відповідача, заява по суті справи - відзив Відповідача підлягає поверненню Відповідачу без розгляду, а суд вирішує справу за наявними матеріалами. Для встановлення повноважень представника ДП «АМПУ» Перейми Д.О. щодо участі у судовому процесі по цивільній справі № 947/38673/20 шляхом з`ясування повноважень виконуючого обов`язки Голови ДП «АМПУ» [PERSON] на видання Довіреності № 154/10-01-01/Вих від 13.01.2021, зобов`язати Відповідача надати розпорядчі документи щодо призначення [PERSON] на посаду виконуючого обов`язки Голови ДП «АМПУ» (наказ про призначення та таке інш), надати документи, які підтверджують повноваження [PERSON] щодо видання Довіреності № 154/10-01-01/Вих від 13.01.2021 (розпорядчі документи, контракт, трудовий договір та таке інш.), які свідчать про право [PERSON] , який знаходиться у статусі виконуючого обов`язки Голови ДП «АМПУ», здійснювати повноваження Голови ДП «АМПУ», визначені діючим Статутом ДП «АМПУ». 01.03.2021 року представник відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Перейма Д.О. надав суду заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких зазначив, що вважає заявлені позовні вимоги необгрунтованими та не підтверженими жодним належним доказом, у зв`язку з чим, такі позовні вимоги не підлягають задоволеню, тому просив суд відмовити у повному обсязі у зодоволенні позовних вимог [PERSON] 15.04.2021 року від В.о. директора юридичного департаменту ДП «АМПУ» [PERSON]. до канцелярії суду надійшла заява свідка, оформлена в порядку, визначеному в ст. 93 ЦПК України, в якій було надано відповіді на поставленні питання позивачем у позовній заяві. 16.04.2021 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання з процесуальних питань № 4/947/38673/20, в якому він просив: 1. Врахувати обставини справи, які зазначені у цьому клопотанні та мають значення для справи на думку Позивача, при розгляді справи № 947/38673/20 та дослідженні доказів. 2. Врахувати юридичні підстави (норми права, постанови Верховного суду та інш.), на які посилається Позивач, як на підставу своїх вимог, та які зазначені у цьому клопотанні, при розгляді справи № 947/38673/20 та застосуванні норм права до правовідносин, визначених при розгляді справи. 20.04.2021 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання з процесуальних питань № 5/947/38673/20, в якому він просив: 1. Визнати, що відповідач порушив процесуальні строки щодо надання відповідей на запитання позивача за судовим рішенням (протокольною ухвалою від 01.03.2021 року). 2.Зобов`язати відповідача завірити належним чином усі документи, які відповідач надіслав/буде надсилати позивачу щодо цивільної справи № 947/38673/20. 3.Визнати, що Заява свідка [PERSON] від 05.04.2021 № 1254/10-01-01/Вих, подана фізичною особою [PERSON] , який не є законним представником фізичної особи [PERSON] за відсутності довіреності від фізичної особи, а тому є недопустимим та недостовірним доказом у справі № 947/38673/20. 4. Визнати відмову [PERSON] від відповіді на запитання у заяві свідка від 05.04.2021 № 1254/10-01-01/Вих невиконанням судового рішення - протокольної ухвали від 01.03.2021 щодо надання відповідей на 10 запитань Позивача. 4. Притягнути в.о. Голови ДП «АМПУ» [PERSON] та [PERSON] до відповідальності за невиконання судового рішення - протокольної ухвали від 01.03.2021 щодо надання відповідей на 10 запитань Позивача. 5. Зобов`язати в.о. Голови ДП «АМПУ» [PERSON] надати вичерпні відповіді окремо на кожне з десяти запитань, наданих Позивачем у позовній заяві. 6.Зобов`язати в.о. Голови ДП «АМПУ» [PERSON] написати належну заяву свідка, у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України, в разі подання до неї письмових доказів, оформити їх у відповідності до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, та вказати до відповіді на які запитання вони відносяться. 7.Застосувати до Відповідача та його Представника заходи процесуального примусу у вигляді штрафу на підставі пп. 1,2 ч. 1, ч. З ст. 148 ЦПК України. Ухвалою суду від 21.05.2021 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] з процесуальних питань №5 /947/38673/20 щодо невиконання відповідачем приписів ст. 93 ЦПК України по цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому зщасіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Перейма Денис Олександрович у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 13.06.2013 року перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ», а з 27.11.2015 року працює на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ», на підставі наказу ДП «АМПУ» від 27.11.2015 № 407-к 6-1, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 30.11.2018 року № 478-к «Про звільнення» [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, було звільнено із займаної посади, на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку зі скороченням штату. 27 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ДП «АМПУ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, надання щорічної оплачуваної відпустки та її оплати, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, стягнення неправомірно утриманої суми із заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і за весь час затримки розрахунку при звільненні. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, з урахуванням ухвали від 17.07.2019 року і додаткового рішення від 17.07.2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року, було частково задоволено позов [PERSON] . Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки голови Державного Підприємства «Адміністрація Морських Портів України» №478-к від 30.11.2018 року «Про звільнення», яким звільнено [PERSON] , начальника служби підводних гідротехнічних споруд, із займаної посади 30 листопада 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням штату. Поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 30.11.2018 року по 21 червня 2019 року, в сумі 553 134 гривні 76 копійок. Стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України» на користь [PERSON] неправомірну утриману суму з заробітної плати в сумі 116 905 гривень 07 копійок. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління Державного підприємства «Адміністрація Морських Портів України». Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 84 787,08 грн. Так, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року у справі № 520/21140/18, наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 18.07.2019 року № 619-к «Про організаційні заходи» було поновлено у штатному розписі апарату управління ДП «АМПУ» посаду начальника служби підводних гідротехнічних споруд - 1 штатну одиницю з посадовим окладом 52 000 грн. На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року, додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року, ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2019 року у справі № 520/21140/18, наказом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 18.07.2019 року № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ» 09.06.2020 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ДП «АМПУ», за участю третьої особи Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним дій щодо порушення права на повторне прийняття на роботу, права на заповнення вакансії працівником підприємства, визначеного умовами колективного договору, про визнання незаконними дій щодо застосування негативних заходів впливу до викривача у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції». Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без задоволення. 09.07.2020 року позивач звернувся на ім`я в.о. Голови ДП «АМПУ» із заявою про призначення/переведення його на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Листом від 17.08.2020 року № 2911/10-01-01/Вих ДП «АМПУ» [PERSON] повідомлено, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2019 року у справі № 520/21140/18 та додаткового рішення Київського районного суду м. Одеси від 0717.07.2019 року його поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд, трудовий договір з позивачем є безстроковим з 27.11.2015 року та виконується ДП «АМПУ» належним чином, також повідомлено, що досвід та знання позивача необхідні саме на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 11.08.2020 № 547-к «Про переведення» [PERSON] , начальника управління каналів та акваторій апарату управління, переведено на посаду заступника Голови з розвитку портової інфраструктури постійно з 11.08.2020. Підставою стало заява [PERSON] та лист Мінінфраструктури від 11.08.2020 № 2602/10/14-20 щодо погодження на призначення. Відповідно до п. 2.2.3 Колективного Договору трудового колективу апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2016-2018 роки, зареєстрованого в Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 30.03.2016 № 88 (зі змінами) у питаннях зайнятості та формування фінансового плану Адміністрація зобов`язується вживати заходів із збереження існуючих та створення нових робочих місць, заповнення вакансій працівниками підприємства, які мають необхідну кваліфікації або пройшли перепідготовку. Своєчасно, згідно з вимогами законодавства України, надавати інформацію до служби зайнятості про наявність вільних місць в ДП «АМПУ». Відповідно до частини першої статті 62 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково- дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Частиною третьою статті 64 ГК України встановлено, що підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Відповідно до п. 3.3. Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Мінінфраструктури від 18.06.2020 № 359, підприємство здійснює свою діяльність відповідно до вимог законодавства України та цього Статуту. Відповідно до п. 7.2. Статуту ДП «АМПУ» управління Підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний наглядовій раді Підприємства. Голова Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади наглядовою радою Підприємства. Частиною третьою статті 64 ГК України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до п. 6.1.5. Статуту ДП «АМПУ» підприємство самостійно встановлює чисельність працівників та штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом. Пунктом 7.5. Статуту ДП «АМПУ» встановлено, що Голова Підприємства, серед іншого: - затверджує штатний розпис, положення про відокремлені та структурні підрозділи Підприємства. Штатний розпис в частині керівного складу Підприємства затверджується за погодженням з Уповноваженим органом управління; - затверджує організаційну структуру Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління; - призначає на посаду та звільняє з посади працівників Підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства. Частиною восьмою статті 65 ГК України передбачено, що трудовий колектив підприємства становлять усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди) або інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. З урахуванням зазначеного, Голова ДП «АМПУ» на свій розсуд здійснює перестановку (перегрупування) працівників. При цьому, враховуючи зміст ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Цим забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору та розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який він відповідає згідно закону. Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 159/2298/16-ц (провадження № 61-5664св18). Слід звернути увагу на те, що Позивач не належить до кола осіб, з якими ДП «АМПУ» зобов`язано було укласти трудовий договір, зокрема у випадку запрошення на роботу в порядку переведення, молоді спеціалісти, котрих в установленому законом порядку направлено на роботу в дану організацію, тощо. Відповідно до п. 7.2. Статуту ДП «АМПУ» управління Підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний наглядовій раді Підприємства. Голова Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади наглядовою радою Підприємства. Голова Підприємства може мати заступників. Заступники Голови є посадовими особами Підприємства, які призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Тобто, за умовами Статуту ДП «АМПУ» призначення на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури можливе лише за наявності погодження Уповноваженого органу управління (Мінінфраструктури). Як вже зазначалось, призначення [PERSON] на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури будо здійснено на підставі заяви [PERSON] та листа Мінінфраструктури від 11.08.2020 № 2602/10/14-20 щодо погодження на призначення. Призначення Позивача на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури без погодження Мінінфраструктури є неможливим в силу приписів п. 7.2 Статуту ДП «АМПУ». Тобто, у в.о. Голови ДП «АМПУ» не було законних підстав для прийняття рішення щодо працевлаштування Позивача на посаду заступника Голови ДД «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Таким чином, доводи Позивача про порушення ДП «АМПУ» приписів п. 2.2.3 Колективного Договору є безпідставними. Відмова у прийнятті на роботу Позивача не пов`язана з дискримінаційною ознакою, а прийнято роботодавцем у зв`язку з відсутністю виробничої потреби у прийнятті Позивача на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури оскільки на зазначену посаду Мінінфраструктури погоджено іншу особу, у зв`язку із чим порушення ДП «АМПУ» вимог ст. 2-1 та ст. 22 КЗпП України не вбачається. Відповідно до ч. 1 та ч. З ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено у прийнятті на роботу, їх не може бути звільнено чи примушено до звільнення, притягнуто до дисциплінарної відповідальності чи піддано з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. До негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше. Викривачу, його близьким особам не може бути відмовлено в укладенні чи продовженні договору, трудового договору (контракту), наданні адміністративних та інших послуг у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. Забороняється створювати перешкоди викривачу, його близьким особам у подальшому здійсненні ними їх трудової, професійної, господарської, громадської, наукової або іншої діяльності, проходженні ними служби чи навчання, а також вживати будь-яких дискримінаційних заходів у зв`язку з повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону. Викривачем вважається особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Водночас, для того, щоб особа підлягала захисту як викривач принципово важливим є саме обґрунтоване переконання такої особи в тому, що інформація про яку повідомляється, є достовірною. Критерієм обґрунтованості переконання особи в достовірності інформації про такі правопорушення, яка повідомляється, вважається: - вжиття особою заходів з метою отримання доказів правопорушення,про яке повідомляється (наприклад, направлення запитів, збирання документів, звуко-, відеозаписів, які засвідчують факти та обставини тощо); - пріоритет публічного інтересу особи, яка повідомляє про порушення, над особистою образою чи зацікавленістю. Основною метою викриття відповідної інформації має бути саме запобігання, виявлення, перешкоджання та припинення порушення вимог цього Закону, вчинення корупційного чи пов`язаного з корупцією правопорушення іншою особою. Викривач повинен діяти як незацікавлений спостерігач щодо ситуації, про яку повідомляється, і потребувати захисту саме у зв`язку з повідомленням про відповідне правопорушення. Тобто, необхідною умовою встановлення факту застосування роботодавцем негативних заходів впливу до викривача є наявність причинно-наслідкового зв`язку між повідомленням [PERSON] про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та відмовою у працевлаштуванні на посаду заступника Голови з розвитку портової інфраструктури. Як вже зазначалось, що ДП «АМПУ» листом від 17.08.2020 № 2911/10-01-01/Вих повідомило Позивача, що досвід та знання Позивача необхідні саме на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд, тобто існує виробнича потреба продовження перебування Позивача на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд. Таким чином, очевидним є висновок про відсутність причинно- наслідкового зв`язку між повідомленнями [PERSON] про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» та дій ДП «АМПУ» щодо Позивача в частині відмови в працевлаштуванні на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Крім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» до повноважень Національного агентства належать, зокрема, отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у в`язку з такими повідомленнями. Згідно з п. 5-2, п. 5-3, п. 5-5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: - проводити перевірки організації роботи із запобігання і виявлення корупції в юридичних особах публічного права та юридичних особах, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, зокрема щодо захисту викривачів; - вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів; - отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняних до них осіб, працівників юридичних осіб публічного права та юридичних осіб, зазначених у частині другій статті 62 цього Закону, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення вимог цього Закону щодо захисту викривачів; Тобто, законодавцем визначено, що виключно Національне агентство з питань запобігання корупції здійснює перевірку дотримання законодавства з питань захисту прав викривачів і встановлює факт порушення прав викривачів та за умови встановлення такого факту вносить припис про порушення вимог законодавства щодо захисту викривачів. Слід звернути увагу, що Позивач не скористався своїм правом, не залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача Національне агентство з питань запобігання корупції, яке б могло підтвердити чи спростувати факт піддавання [PERSON] негативним заходам впливу зі сторони ДП «АМПУ» у зв`язку не працевлаштування його на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що листом від 07.08.2020 № 01-08/210 начальник управління з питань запобігання та виявлення корупції апарату управління ДП «АМПУ» Москаль Д.П. звернувся до Національного агентства з питань запобігання корупції, яким повідомив, що відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 08.07.2020 № 47/10-АГ, під його головуванням проводиться внутрішнє розслідування, з метою з`ясування всіх обставин, підтвердження чи спростування інформації про можливі правопорушення, викладені у зверненнях та позовній заяві [PERSON] від 05.06.2020 у справі № 947/15233/20 (про можливе порушення трудових прав та вчинення щодо нього дій в умовах конфлікту інтересів окремими посадовими особами апарату управління ДП «АМПУ»), та попросив повідомити: Чи виявлені зауваження та/або протиправні, негативні заходи впливу з боку роботодавця щодо [PERSON] , під час розгляду НАЗК його звернень у 2019-2020 роках та відомостей наданих ДП «АМПУ» на запити НАЗК від 05.02.2020 № 20-18/3952/20, від 10.06.2020 №23- 04/23749/20. У відповідь листом від 07.09.2020 № 2304/46513/20 Національне агентство з питань запобігання корупції повідомило, що ним проведено перевірку інформації, зазначеної у зверненнях [PERSON] , та на даний час не встановлено порушень посадовими особами ДП «АМПУ» вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині прав та гарантій захисту викривача. Таким чином, за висновком уповноваженого органу із захисту прав викривачів вбачається, що станом на 07.09.2020 не встановлено порушень посадовими особами ДП «АМПУ» вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині прав та гарантій захисту викривача. У зв`язку з зазначеним, твердження Позивача, що ДП «АМПУ» порушено вимоги ст. 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» не відповідає дійсності. Щодо вимоги позивача про зобов`язання ДП «АМПУ» укласти з [PERSON] трудовий договір на виконання роботи на посаді заступника Голови державно підприємства «Адміністрація морський портів України» з розвитку портової інфраструктури, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 22 КЗпП України забороняється необгрунтовано відмова у прийнятті на роботу. Стаття 22 КЗпП України передбачає наявність двох окремих складів правопорушень трудового законодавства при відмові у прийнятті на роботу, а саме: необгрунтована відмова у прийнятті на роботу і відмова у прийнятті на роботу за ознаками дискримінації особи у випадках, як прямо передбачених частиною другою статті 22 КЗпП України, так і в інших нормах трудового права. Відповідно до положень статті 21 КЗпП України укладення трудового договору, як і будь-якої іншої двосторонньої угоди, потребує згоди не тільки працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Зазначеним забезпечується оптимальне узгодження інтересів роботодавця і особи, яка бажає укласти трудовий договір, інакше роботодавець буде позбавлений можливості у повному обсязі виконувати свої функціональні обов`язки щодо підбору ja розміщення кадрів і нести відповідальність за той обсяг роботи, за який вій відповідає за законом. Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 159/2298/16-ц (провадження № 61-5664св18). Як вже зазначалось за умовами п. 7.2. Статуту ДП «АМПУ» заступники Голови призначаються на посаду та звільняються з посади Головою Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Призначення [PERSON] на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури будо здійснено на підставі заяви [PERSON] та листа Мінінфраструктури від 11.08.2020 № 2602/10/14-20 щодо погодження на призначення. У свою чергу, призначення Позивача на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури без погодження Мінінфраструктури є неможливим в силу приписів п. 7.2 Статуту ДП «АМПУ». Таким чином, у в.о. Голови ДП «АМПУ» не було законних підстав для прийняття рішення щодо працевлаштування Позивача на посаду заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Посилання Позивача на його відповідність за рівнем кваліфікації, досвіду роботи, які передбачені для зайняття посади заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури, наявність цієї посади у штатному розписі, її вакантність та відсутність інших претендентів на її зайняття на момент звернення Позивача із заявою про прийняття на роботу не є підставою для зобов`язання ДП «АМПУ» укласти з ним трудовий договір, який, відповідно до положень статті 21 КЗпП України потребує не лише згоди працівника, а й власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до наказу ДП «АМПУ» від 08.09.2020 № 248/10 з 08.09.2020 було введено в дію нову організаційну структуру апарату управління ДП «АМПУ», у якій відсутня посада заступника Голови ДП «АМПУ» з розвитку портової інфраструктури. Наказом ДП «АМПУ» від 09.09.2020 № 602-к було внесено зміни до штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ», відповідно до яких з 09.09.2020 було введено до штатного розпису посаду заступник Голови з технічних питань та розвитку інфраструктури та вилучено із штатного розпису посаду заступник Голови з розвитку портової інфраструктури. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, звернення до суду з позовною вимогою про зобов`язання ДП «АМПУ» укласти з [PERSON] трудовий договір на виконання роботи на посаді заступника Голови з розвитку портової інфраструктури, яка відсутня в організаційній структурі та штатному розписі ДП «АМПУ», є, на думку суду, втручанням у внутрішню господарську діяльність ДП «АМПУ», що прямо заборонено ст. 19 Конституції України та ст.64 ГК України. Щодо твердження Позивача, що з ним за наказом ДП «АМПУ» 18.07.2020 № 622-к укладено новий трудовий договір, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року по справі № 520/21140/18 поновлено [PERSON] на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». На виконання зазначеного рішення суду наказом ДП «АМПУ» від 18.07.2019 № 622-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » [PERSON] було поновлено на посаді начальника служби підводних гідротехнічних споруд апарату управління ДП «АМПУ». З урахуванням зазначеного, між Позивачем і Відповідачем відновлено дію трудового договору, який було укладено згідно наказу ДП «АМПУ» від 27.11.2015 № 406-к 6-1, що також підтверджується записом № 38 у трудовій книжці Позивача. Тобто, поновлення [PERSON] на роботі не становило обставин прийняття його на роботу, а зумовлювалось виконанням вимог закону (ст. 235 КЗпП України) щодо виконання рішення про поновлення на роботі звільненого працівника, а саме рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2019 року по справі № 520/21140/18. Таким чином, 18.07.2020 року не укладався новий трудовий договір, а вчинялись дії щодо виконання рішення суду про поновлення Позивача на роботі. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, та взагалі не обгрунтував, чим саме порушені його права, враховуючи також, що окрім даного позову, [PERSON] також звернувся до суду з аналогічними позовами, в яких просив укласти з ним трудовий договір на виконання обов`язків на посаді директроа Департаменту кадрової політики апарату управління ДП "АМПУ" та посаді заступника Голови ДП "АМПУ" з операційної діяльності (справи №947/38690/20 та №947/32268/20). З урахуванням викладеного, позов [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними дій щодо порушення прав позивача на укладення трудового договору на вищу посаду заступника Голови ДП "АМПУ" з розвитку портової інфраструктури шляхом заповнення вакансії працівником підприємтсва, визначеного умовами колективного договору, які є негативними заходами впливу до викривача у звязку з повідомленням про можливі факти корупційних або повязаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції"слід залишити без задоволення. При цьому, позивачем, при зверненні до суду, було сплачено судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, однак, у зв`язку з відмовою у позові, сплачений судовий збір позивачу не відшкодовуються. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за інші позовні вимоги, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed