Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до фермерського господарства "Золота долина - Т" (далі - ФГ "Золота долина - Т") про скасування запису про державну реєстрацію речового права мотивуючи тим, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 0525083200:07:000:0329, площею 2,0339 гектара, яка знаходиться на території Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Право власності підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055338 від 11 лютого 2010 року. 15 квітня 2011 року між нею та селянським (фермерським) господарством "Золота долина" (код ЄДРПОУ 20095586) було укладено договір оренди землі на строк 10 (десять) років. Вказаний договір оренди землі було зареєстровано у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2011 року за № 052500004001810. Строк дії договору оренди землі, закінчується 09.11.2021 року. Наміру продовжувати договір оренди вона не мала і в усній формі повідомила про це голову фермерського господарства Бендерука Т. та попередила його, щоб після збору урожаю восени 2021 року на її земельній ділянці не було незавершеного виробництва, яке б належало СФГ "Золота долина". Проте Бердерук Т. її повідомив, що термін дії договору оренди землі закінчується 31 грудня 2023 року, так як вона, ніби-то 31 січня 2013 року підписала додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі. В березні 2021 року ознайомившись з додатковою угодою, дізналася, що орендар змінив назву з селянського (фермерського) господарства "Золота долина" на фермерське господарство "Золота долина - Т" та продовжив термін дії договору оренди землі без її відому до 31 грудня 2023 року, оскільки підпис у додатковій угоді в графі "Орендодавець" вчинено не нею, а іншою особою. Згідно наданої копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02 березня 2015 року, індексний номер 34375557, вбачається, що 02 березня 2015 року реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області було вчинено реєстрацію іншого речового (права оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 0525083200:07:000:0329, яка є її власністю. Підставами виникнення іншого речового права є договір оренди землі від 15 квітня 2011 року та додаткова угода до договору оренди землі від 31 січня 2013 року. Строк дії іншого речового права - до 31 грудня 2023 року. Таким чином, було відсутнє її волевиявлення на укладення додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі та продовження терміну дії договору оренди землі з ФГ "Золота долина - Т" до 31 грудня 2023 року. На її звернення та пропозиції добровільно достроково припинити дію договору оренди землі відповідач не відреагував, повідомив, щоб зверталася до суду. Просить скасувати державну реєстрацію додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі, стягнути на її користь судовий збір та витрати пов`язанні з проведенням почеркознавчої експертизи. В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити повністю. Представник відповідача адвокат Лукавський А.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, яку суд приймає, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, важає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки, кадастровий номер 0525083200:07:000:0329, площею 2,0339 гектара, яка знаходиться на території Каташинської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 055338 від 11 лютого 2010 року. 15.04.2011 року сторони укладено договір оренди землі на строк 10 (десять) років, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 листопада 2011 року за № 052500004001810. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02 березня 2015 року, індексний номер 34375557, вбачається, що 02 березня 2015 року реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області було вчинено реєстрацію іншого речового (права оренди) на земельну ділянку кадастровий номер 0525083200:07:000:0329, яка є власністю позивачки, чим продовжено строк оренди земельної ділянки до 31.12.2023 року. Підставами виникнення іншого речового права є договір оренди землі від 15 квітня 2011 року та додаткова угода до договору оренди землі від 31 січня 2013 року. Відповідно висновку експертів Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №2692/2693/21-21 від 23.04.2021 року за результатами проведення судового технічного та почеркознавчого дослідження, підпис у графі "Орендодавець" від імені [PERSON] у додатковій угоді про внесення змін до договору оренди землі с.Каташин, Чечельницького району, Вінницької області, 31.01.2013 року - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 цієї ж статті). У ст.203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами". Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається в письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що додаткову угоду до договору оренди землі позивачка [PERSON] не підписувала. Відповідно умов не узгоджувала, що свідчить про відсутнє волевиявлення на укладення додаткової угоди. У постанові Великої палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц зазначено: "Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч.2, 3 ст.215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим ВП ВС констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення". Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи вищезазначене, спірний договір суд вважає не укладеним, однак здійснення його державної реєстрації порушує право позивача на користування земельною ділянкою. Пунктом 2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно похідні від права власності, в тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 22 вищезазначеного Закону передбачено, документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав несе заявник, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 1 ч.1 ст.27 цього ж Закону встановлено, що підставою для реєстрації права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного установленому в законому порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації. Враховуючи вищезазначене, а також визнання представником відповідача позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачкою на оплату за проведення судового технічного та почеркознавчого дослідження № 2692/2693/21-21 від 23 квітня 2021 року в сумі 3088 (три тисячі вісімдесят вісім) гривень 98 копійок та сплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, які документально підтверджені.

Outcome: approved