Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об"єднаної територіальної громади" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягненя середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2018 року на підставі наказу №14/021-00 її було прийнято на роботу в порядку переведення у "Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади" на посаду лікаря лаборанта. В зв`язку із введенням в Україні карантинних заходів та з метою економії коштів адміністрацією "КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ" було їй запропоновано використати відпустку без збереження заробітної плати тривалістю 14 календарних днів. Після відпустки до роботи вона повинна була приступити 15.04.2020 р. 15.04.2020р. вона прибула на роботу, однак їй було повідомлено, що в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці її звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України і вручили оригінал трудової книжки, де було зазначено що її звільнено відповідно до Наказу №4/к від 15.04.2020р.. Також їй повідомили, що повний розрахунок з нею за роботу буде проведений до 30.04.2020р.. На її вимогу видати копію наказу №4/к від 15.04.2020р. про її звільнення ніхто не реагував. Пізніше вона дізналася, що підставою для звільнення були наказ «Про внесення змін до штатного розпису» №3/20 від 08.04.2020р., повідомлення «Про істотні зміни умов праці» №3/8 від 11.02.2020р. та згода профспілкового комітету . Вважаю, що її звільнення є незаконним, а дії Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об"єднаної територіальної громади" неправомірними. Тому "КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ" повинно нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2020 року по час фактичного розрахунку. Крім того, в результаті незаконного звільнення їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, отриманих внаслідок незаконного звільнення, неповідомлення їй про заплановане звільнення і несвоєчасний розрахунок, зневажливе ставлення керівництва до неї враховуючи її значний професійний досвід роботи на посаді медична сестра, що призвело до нервових переживань та психологічного стресу, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя. Моральну шкоду вона оцінюю в розмірі 5000,00 грн. Короткий зміст відзиву на позов: 11.06.2020 від представника відповідача головного лікара [PERSON] поступив відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає. Також зазначив, що з 01 квітня 2020 року розпочався другий етап медичної реформи, згідно з яким всі комунальні медичні заклади країни будуть отримувати кошти за прямим договором з Національною службою здоров`я України. Тимчасово, протягом 2018-2019 років, за рішенням Кабінету Міністрів України здійснювалося фінансування надання первинної медичної допомоги комунальними закладами охорони здоров`я шляхом надання субвенцій з державного бюджету відповідним місцевим бюджетам. Таким чином, у зв`язку із зміною підходу до фінансування системи охорони здоров`я, КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ, як суб`єкт господарювання, повинен фінансуватися з власних доходів. Це в свою чергу зумовило вимушену необхідність змін в організації праці, раціоналізації структури та чисельності працівників. В зв`язку з цим, 11.02.2020 року всьому колективу «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» оголошено попередження про зміну істотних умов праці з квітня 2020 року, зокрема повідомлено про раціоналізацію структури та чисельності шляхом скорочення штатних одиниць. В списку працівників, які попереджені про зміну істотних умов праці та можливе вивільнення, [PERSON] поставила особистий підпис, чим засвідчила факт її повідомлення про можливе вивільнення. 08.04.2019 видано наказ № 3/20-0/0 «Про створення комісії з визначених осіб, які мають переважне право на залишення на роботі. Цією комісією складено список медпрацівників КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ у формі порівняльної таблиці, які мають переважне право на залишення на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Наказом від 08.04.2020 № 3/20 внесено зміни до структури та чисельності КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ з 15.04.2020, зокрема виведено із складу одну штатну одиницю завлабораторією. Залишений штатний розпис виключав можливість працевлаштування позивача, за відсутністю наявної вакансії. Так, 09.04.2020 року за № 2 голові профспілки КНП ЦПМСД [PERSON] здійснено подання про розірвання трудових договорів з працівниками, зокрема і щодо зав.лабораторією. Вказує, що підставою зміни фінансування медичної галузі в цілому та «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» зокрема і, як наслідок, зміни в організації праці, раціоналізації структури та чисельності працівників, стало прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 05.02.2020 року №65, якою затверджено Порядок реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2020 році та І кварталі 2021 року. Вивільнення працівників є вимушеним кроком, пов`язаним із виконанням законодавства, зокрема в частині джерел фінансування комунальних закладів охорони здоров`я. Не погодився з позицією позивачки на формальні процедурні порушення трудового законодавства, наявність чи відсутність яких все одно не змінює необхідність звільнення. Також не погодився що розподіл судових витрат. Просив в позові відмовити. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Куций О.С. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просили позовні вимоги задоволити, поновити [PERSON] строк звернення з позовом про скасування наказу про звільнення, поновлення її на роботі, стягнути середній заробіткок за час вимушеного прогулу до суду, який пропущений нею з поважних причин. Скасувати Наказ "Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади" № 4/к від 15.04.2020 року про звільнення [PERSON] , поновити її на роботі на посаді лікара лаборанта "КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ" з 16.04.2020 року. Стягнути з "КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2020 року по день фактичного розрахунку, а саме 141085,69 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00грн. та 1500,00 грн.. понесених судових витрат на професійну правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, просив в задоволені позовних вимог відмовити. Зазначив, що звільнення [PERSON] було вимушеним кроком пов`язаним із виконанням законодавства, зокрема в частині джерел фінансування комунальних закладів охорони здоров`я, на час звільнення [PERSON] не було вільних вакансій, залишений штатний розпис виключав можливість працевлаштування позивача. В подальшому написав заяву, в якій просив праву слухати без представника відповідача, позовні вимоги не визнають, просили в позові відмовити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що вона як голова профспілки дізналася про можливе скорочення працівників у зв`язку з змінами організації виробництва і праці тільки в кінці березні 2020 року після її виходу на роботу з декретної відпустки. Зазначила, що вона як голова профспілки підписала попередження головного лікара КНП [PERSON] від 11.02.2020 року № 3/8 про можливе скорочення працівників у зв`язку з змінами організації виробництва і праці, тільки на час проведення перевірки Управлінням праці. 09.04.2020 року головний лікар [PERSON] її повідомила, як голові профспілки, про розірвання трудових договорів з працівниками, зокрема зав.лабораторією [PERSON] .. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2020 р. по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2021р. провадження по справі зупинено. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2021р. поновлено провадження по справі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2021р. витребувано докази по справі. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 01.03.2018 року на підставі наказу №14/021-00 [PERSON] прийнята на роботу в порядку переведення у «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» на посаду лікара лаборанта ( а.с. 5-6). У зв`язку із введенням в Україні карантинних заходів і з метою економії коштів адміністрацією «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» позивачу, а також іншим працівникам ЦПМСД запропоновано використати відпустки без збереження заробітної плати тривалістю 14 календарних днів, до роботи приступити 15.04.2020року. 15.04.2020 року наказом № 4/к «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. ( а.с. 5-6, 106). Згідно довідки «Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» від 15.05.2020 року за № 70 вбачається, що датою проведення розрахунку коштів з [PERSON] є 30.04.2020 року.(а.с. 7). З документів долучених представником відповідачем, вбачається що 11.02.2020 року за № 3/8 «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» було оформлено попередження про зміну істотних умов праці та можливе вивільнення до всього колективу «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ». У списку медпрацівників ЦПМСД, який визначено додатком значиться прізвище [PERSON] та її підпис (а..с 27-29). 08.04.2020 року за №3/20 було видано наказ КНП «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням штату і чисельності працівників», згідно якого внесено зміни в організацію праці з 15.04.2020 року, зокрема вирішено, внести зміни до структури та чисельності з 15.04.2020 року вивести зі складу штатні одиниці, зокрема і завідувача лабораторією (а.с. 30-31). 08.04.2020 року протокольне засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі визначило список працівників у формі порівняльної таблиці, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення. Також наказом від 08.04.2020 року № 3/20 внесено зміни до структури та чисельності «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» з 15.04.2020 року, зокрема виведено зі складу одну штатну одиницю лікаря лаборанта. Залишений штатний розпис виключав можливість працевлаштування позивача за відсутністю наявної вакансії (а.с. 32-38). 09.04.2020 року за №2 голові профспілки КНП ЦПМСД здійснено подання про розірвання трудових договорів з працівниками, зокрема і щодо зав. лабораторії [PERSON] (а.с. 39) Згідно копії протоколу засідання № 2 від 10.04.2020, проведено засідання колективу КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ, на якому оголошено рішення про звільнення працівників, в тому числі [PERSON] (а.с. 40-43). Згідно листа начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області за №16-07/15-10/4337 від 03.07.2020 року, на ім`я [PERSON] (для інформування інших), у зв`язку із колективним зверненням працівників «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» щодо можливих порушень законодавства про працю встановлено, що станом на 11.02.2020 року в «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» були вакантні посади на первинній медичній допомозі, однак керівництвом іншу роботу працівникам при попередженні про можливе звільнення та при звільненні з роботи - не запропоновано. В «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» за три місяці до запланованих звільнень працівників у квітні 2020 року, консультацій з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню, чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення - не проводилося. Згідно листа від 01.07.2021 року голови об`єднаного профкому ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» Н.Толкачової повідомлено, що ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» не може надати згоди на звільнення з займаної посади лікара лаборанта [PERSON] (а.с. 126-127). Як вбачається з копії довідки КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ від 09.09.2021 № 498, згідно штатного розпису на 11.02.2020 в КНП ЦПМСД були вакантні ставки: заступник головного лікаря; інженер програміст; працівник по обслуговуванню будівель; завідуючий Ланчинської амбулаторії ЗПСМ; лікар ЗПСМ Добротівської амбулаторії ЗПСМ; завідуючий консультативно - діагностично - лікувального відділення з правом надання вторинної медичної допомоги (КДЛВ); старша медична медсестра КДЛВ; медична сестра неврологічного кабінету. Після змін у штатному розписі на 15.04.2020 залишилися вакантні посади: інженер програміст; юрисконсульт; інженер з охорони праці; завідуючий Ланчинської амбулаторії ЗПСМ; лікар ЗПСМ Добротівської амбулаторії ЗПСМ; завідуючий КДЛВ; старша медична медсестра КДЛВ; медична сестра неврологічного кабінету. Завідувач лабораторії [PERSON] не має належної освіти та не відповідає кваліфікаційним вимогам до жодної вакантної посади (а.с. 153). З копії повідомлення Управління держпраці в Івано-Франківської області від 03.07.2020 за № 16-07/15-10/4337 вбачається, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області в межах повноважень розглянуло колективне звернення [PERSON] та інших щодо можливих порушень законодавства про працю в КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ. Проведеною позаплановою перевіркою встановлено, що [PERSON] та інших працівників КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ, зокрема: лікаря-рентгенолога [PERSON] , лікаря-стоматолог [PERSON] , завідуючого лабораторією [PERSON] , лікаря денного стаціонару [PERSON] , молодшу медичну сестру [PERSON] , молодшу медичну сестру [PERSON] , молодшу медичну сестру [PERSON] звільнено з роботи 15.04.2020 у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак в КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ допущено порушення вимог ч. 3 ст. 492 КЗпП, ч. 2 ст. 40 КЗпП. Так, 11.02.2020 [PERSON] та інших працівників попереджено про скорочені штатних одиниць з квітня 2020 року. Відповідно до пояснення, наданого адміністрацією КНП ЦПМСД Ланчинської селищної рал ОТГ, станом на 11.02.2020 в КНП ЦПМСД Ланчинської селищної раз ОТГ були наступні вакантні посади на первинній медичній допомозі: заступник головного лікаря - 1,0, педіатричні медсестри - 2,0, лікар педіатр - 0,25; в вторинній медичній допомозі: заввідділом - 1,0, старша медична медсестра відділу - 1,0, лікар стоматолог -0,75, лікар УЗД -0,75, медсестра УЗД -0,5, лаборант - 1,0. Станом на 15.04.2020 року в КНП ЦПМСД Ланчинські селищної ради ОТГ після проведених змін до штатного розпису залишились наступні вакантні посади: на первинній медичній допомозі: лікар педіатр -0.25: лікар ЗПСМ - 1,0; на вторинній медичній допомозі: зав.відділом - 1,0, старша медична медсестра відділу - 1,0, лікар ЛОР - 0,5, медсестра ЛОР кабінету - 0,5, медсестра хірургічного кабінету - 0,25, медсестра неврологічного кабінету - 1,0, лікар стоматолог - 0,75, лікар УЗД - 0,75, медсестра УЗД кабінету - 0,5. Проте керівництвом КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ іншу роботу [PERSON] та іншим працівникам при попередженні про можливе звільнення та при звільненні з роботи не запропоновано. Також в КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ за три місяці до намічуваних звільнень [PERSON] з роботи у квітні 2020 року, консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення не проводилися, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 494 КЗпП України. Також при звільненні [PERSON] та інших працівників з роботи 15.04.2020 виплата всіх сум, що належали їм від КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ, в день звільнення не проведена. Так належні [PERSON] та іншим працівникам від КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ кошти виплачено 30.04.2020, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Також в день звільнення з роботи [PERSON] не проведений повний розрахунок. Так з представлених документів встановлено, що [PERSON] та іншим середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 15.04.2020 по 30.04.2020 не нараховано та не виплачено, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпП України. За результатами позапланової перевірки складено акт, головному лікарю КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ внесено припис з вимогою дотримуватись вимог законодавства про працю. Також на керівника КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, який направлено на розгляд до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2021 встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 94-96). Як вбачається з розрахунку заборгованості КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ перед [PERSON] ,проведеного відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, та листа Міністерства праці та соціальної політики України № 68484/0/14-07/13 від 18.09.2007, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2020 ро 08.10.2021 становить 141085,79 грн. (а.с. 158). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Також ст.43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п.1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації та вживає заходів до переведення працівника за його згодою на іншу роботу. Із викладеного вбачається, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу попередити працівника про можливе наступне вивільнення та обов`язок працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Відповідно до роз`яснень викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як вбачається з матеріалів справи,15.04.2020 року наказом № 4/к «Комунальне некомерційне підприємство Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Підставою для звільнення позивачки був виданий наказ КНП «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку із скороченням штату і чисельності працівників» №3/20 від 08.04.2020 року, згідно якого внесено зміни в організацію праці з 15.04.2020 року, зокрема вирішено, внести зміни до структури та чисельності з 15.04.2020 року вивести зі складу штатні одиниці, зокрема і лікаря лаборанта. Даний наказ не містить будь-якого обґрунтування щодо доцільності такого заходу, як підстави для змін в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, а вказано тільки посилання на статті Господарського кодексу та Статуту. В судовому засіданні представник відповідача як на підставу проведеного скорочення, посилався на зміну фінансування медичної галузі в цілому та «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ», у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 05.02.2020 року №65, якою затверджено Порядок реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2020 році та І кварталі 2021 року. Враховуючи, що постанова Уряду передбачає проведення змін з квітня 2020 року, прийнята 05.02.2020 року та набула чинності 08.02.2020 року. Під час розгляду справи судом в порядку ст. 43 КЗпП України було здійснено звернення до органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) для вирішення питання в порядку ст. 43 КЗпП України щодо отримання згоди на звільнення [PERSON] . Згідно листа від 01.07.2021 року голови об`єднаного профкому ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» Н.Толкачової повідомлено, що ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» не може надати згоди на звільнення з займаної посади лікара лаборанта [PERSON] .. Також в листі зазначається, що адміністрація КНП не надала жодних переконливих доказів фінансової необхідності скорочення даної посади і не посилалася в наданих документах на таку необхідність. Натомість, проведення оптимізації за рахунок вивільнення вузькопрофільних спеціалістів, яким є лікар лаборант в закладі, який декларує себе як заклад спроможний надавати спеціалізовану та високоспеціалізовану амбулаторну допомогу є льльш ніж незрозуміло. Підстава, яку вказує роботодавець - можлива зміна моделі фінансування вторинної медичної допомоги з квітня 2020 року з переходом від фінансування по типу державної субвенції на одиницю населення на тип оплати «за надану послугу», що могло б призвести до обмеження поступлення бюджетних інвестицій. Проте ця зміна так і не відбулася по сьогоднішній день. Майбутня можливість зміни моделі фінансування з липня 2021 року за словами головного лікаря вже не призведе до погіршення фінансування КНП і необхідності не тільки вивільнення, а й необхідності попередження їх про можливу зміну істотних умов праці. Ще один аспект фінансової необхідності оптимізації відмова НСЗУ в підписанні договору з «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» на надання медичних послуг за пакетом «Амбулаторна вторинна (спеціалізована) та третина (високоспеціалізована) медична допомога…» відпав наприкінці квітня 2020 року, коли такий договір був підписаний. Таким чином на час процедури скорочення підстави для скорочення штату, на які посилається роботодавець не існували і фактично не відбулися. Отже, суд вважає, що скорочення посади позивача не було обґрунтованим. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7статті 40 і пунктами 2 і 3статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Судом встановлено, що згода первинної профспілкової організації роботодавцем на час звільнення [PERSON] не запитувалася, відповідне подання не направлялося. Дані обставини також підтвердила в судовому засіданні і голова профспілки [PERSON] . На виконання ухвали суду листом від 01.07.2021 року голова об`єднаного профкому ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» Н.Толкачова повідомила, що ППО «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» не може надати згоди на звільнення з займаної посади лікара лаборанта [PERSON] , так як роботодавцем не надано жодного доказу щодо фінансової необхідності оптимізації штатів та звільнення працівників. Надаючи оцінку рішенню профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Вільна профспілка медиків Надвірнянщини» про відмову профспілкового органу в наданні згоди на звільнення із займаної посади працівника КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ лікаря-лаборанта [PERSON] на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд дійшов висновку, що вона є обґрунтованою, оскільки у відповідача фактично не було об`єктивних передумов для зміни в організації виробництва і праці, зокрема, для скорочення чисельності або штату працівників. Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. ЦПМСД «Ланчинської селищної ради ОТГ» видало наказ про звільнення [PERSON] і при цьому не запропонувавши їй вакантої посади, наявні в КНП на момент її звільнення в порушення ст. 49-2 КЗпП України. В листі Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 03.07.2020 року за № 16-07/15-10/4337 при перевірці дотримання трудового законодавства встановлено, що на час звільнення [PERSON] окрім інших, були вакантними посади на вторинній медичній допомозі: старша медична сестра-1, лікар-стоматолог-0,75, лікар УЗД-0,75, медсестра УЗД-0,5, лаборант-1. Разом з тим, наведені посади, позивачу не були запропоновані. В судовому засіданні представник відповідача зазначену обставину не спростував. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки по день ухвалення рішення, то суд зазначає наступне. За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 . Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника. Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства. Виходячи з наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2020 по 08.10.2021 становить 141085,79 грн. (середньомісячний заробіток заробіток 7891,57 грн. помножено на 17 місяців вимушеного прогулу). Таким чином загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 16.04.2020 по 08.10.2021 становить 141085,79 грн. (а.с. 158). Враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, визначений ст.13 ЦПК України, суд ввважає, що вказану суму необхідно стягнути. Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку. У відповідності до ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Судом встановлено, що позивач вживав заходи досудового вирішення спору шляхом подання відповідних заяв та скарг в державні контролюючі органи, а також враховуючи карантині обмеження суд дійшов висновку, що позивачем доведено поважність пропуску строку звернення з даним позовом до суду за захистом свого права, тому позивачу необхідно поновити строк звернення до суду. Згідно вимог ч.7 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Щодо вимоги позивача про скасування наказу про звільнення її з займаної посади та поновлення на роботі суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпПУкраїни, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на зазначене наказ «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» № 8/к від 15.04.2020 про звільнення позивача [PERSON] з посади лікара лаборанта у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці за ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України слід скасувати та поновити її на роботі на даній посаді з 16.04.2020. Щодо вимог про стягнення з «КНП ЦПМСД Ланчинської селищної ради ОТГ» на користь позивача моральної шкоди суд виходить до наступногого. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4 (із відповідними змінами) судам роз`яснено, що відповідно до ст.237 -1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. КЗпП не містить будь-яких обмежень чи винятків для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст.237 -1 кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи вказаний спір, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] доведено факт заподіяння їй неправомірними діями відповідача моральної шкоди, що полягало в незаконному звільненні, що як наслідок вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач та вважає справедливим визначити суму компенсації в розмірі 2000,00 грн.. Вирішуючи питання про понесені позивачем судові витрати, суд виходить з наступного. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З наведеного вбачається, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, тобто в даному випадку на сторону відповідача. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги та квитанцію про оплату наданих послуг, які відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України (а.с. 13-16). Тому питання щодо розподілу судових витрат між сторонами буде вирішуватись в порядку ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об"єднаної територіальної громади" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягненя середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди необхідно задоволити частково. Поновити [PERSON] на роботі на посаді лікара-лаборанта «Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області» з 16.04.2020 року. Стягнути з «Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» на користь [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2020 року по 08 жовтня 2021 року у розмірі 141085 грн. 79 коп. з урахуванням всіх обов`язкових платежів та зборів, що справляються в дохід держави, стягнути з «Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» на користь [PERSON] 2000 грн. 00 коп. моральної шкоди. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача «Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади» зокрема: 1500 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги на користь позивача [PERSON] , а також 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.40, 43, 49-2, 234, 235, 237-1 КЗпП України, Закон України «Про оплату праці»,

Outcome: approved