Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

В серпні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства "Чернігівавтотранс" (далі ПП "Чернігівавтотранс") про стягнення з останніх на її користь 3 041 грн. 20 коп. майнової шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172 1187, 1188 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2016 року близько 08 години 20 хвилин ОЗЯВА С.М., перебуваючи в трудових відносинах з ПП "Чернігівавтотранс", керуючи автобусом Меrcedes-Benz 313 СDI д.н. [NUMBER], обладнаному 18-ти місцями для сидіння, з переобладнаною підвіскою заднього мосту у виді встановлених ресор з іншого транспортного засобу та демонтованим стабілізатором поперечної стійкості, з якими експлуатація автобуса заборонена, перевозячи пасажирів у більшій кількості, ніж це передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, в порушення п.п.12.1, 21.1, 31.1, 31.3 а) ПДР України, на 204 км.+44 м. автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини автодороги, де відбулося перекидання автобуса на правому узбіччі, а вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя у вигляді закритого перелому шиловидного відростка правої променевої кістки без зміщення уламків; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; гематомою тімяної ділянки голови справа; набряку та забиття мяких тканин правого передпліччя. Внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Ріпкинській ЦРЛ та в подальшому їй була встановлена третя група інвалідності. Оцінила розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн., оскільки дана сума має компенсувати ті емоційні навантаження та фізичні страждання, які їй довелося перенести, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Також вона витратила 3 041 грн. 20 коп. на придбання ліків та за надання медичних послуг. При цьому, їй жодна копійка відшкодована не була. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача ПП "Чернігівавтотранс" в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечення проти позову та відзив проти позову не надав. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаОЗЯВА С.М. та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12016270000000232, суд приходить до такого висновку. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2017 р., який набрав чинності 28 листопада 2017 р. встановлено, що 20.12.2016 року близько 08 години 20 хвилин ОЗЯВА С.М., керуючи автобусом Меrcedes-Benz 313 СDI д.н. [NUMBER], обладнаному 18-ти місцями для сидіння, з переобладнаною підвіскою заднього мосту у виді встановлених ресор з іншого транспортного засобу та демонтованим стабілізатором поперечної стійкості, з якими експлуатація автобуса заборонена, перевозячи пасажирів у більшій кількості, ніж це передбачено технічною характеристикою транспортного засобу, в порушення п.п.12.1, 21.1, 31.1, 31.3 а) ПДР України, на 204 км. + 44 м. автодороги Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини автодороги, де відбулося перекидання автобуса на правому узбіччі, а пасажири автобуса - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. З висновку судово-медичної експертизи № 239 від 31.03.2017 року вбачається, що у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шиловидного відростка правої променевої кістки без зміщення уламків; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; гематомою тімяної ділянки голови справа; набряку та забиття мяких тканин правого передпліччя, котрі відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні в КЗ "Ріпкинська ЦРЛ" з 20.12.2016 р. по 03.01.2017 р. та, що останній 16.05.2017 р. встановлена третя група інвалідності (загальне захворювання), з одночасним протипоказанням фізичної праці та емоційного перевантаження. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питані, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, відповідно до положень ст. 124 Конституції України, ст.532 КПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вирок суду, що набрав законної сили є обовязковою для виконання. У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Виходячи з правового аналізу даної норми, можна стверджувати, що законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача, тобто цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини. В ЦК України відсутнє визначення поняття «непереборна сила». В той же час, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, непереборна сила це надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, яка повністю звільняє від відповідальності заподіювача шкоди за умови, що останній не міг її передбачити або передбачив, але не міг її відвернути, і, здійснюючи вплив на його діяльність, спричинила настання шкоди. Наявність умислу потерпілого отримати шкоду від джерела підвищеної небезпеки, за розумінням ч. 5 ст. 1187 ЦК України, означає свідоме бажання потерпілого отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки. Судом не встановлено свідоме бажання потерпілої [PERSON] отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки (автобусу Меrcedes-Benz 313 СDI, д.н.з. [NUMBER], під керуванням ОЗЯВИ С.М.), як і не встановлено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили. За таких обставин, відсутні, передбачені законом (ч. 5 ст. 1187 ЦК України) випадки звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а відтак саме ОЗЯВА С.М. є особою, яка завдала шкоду, в силу закону. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична та фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обовязків. В даному випадку, ОЗЯВА С.М. працює водієм ПП "Чернігівавтотранс", тому саме останні мають відповідати за шкоду завдану ОЗЯВОЮ С.М.. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків \~у результаті порушення \~її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи наведене, виходячи з того, що наданими позивачкою та її представником чеками та квитанціями підтверджено затрату [PERSON] коштів в сумі 2 921 грн. 20 коп. на обстеження на МРТ та на придбання ліків, суд приходить до висновку, що з ПП "Чернігівавтотранс" на користь [PERSON] слід стягнути 2 921 грн. 20 коп. у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Оскільки благодійні внески в лікувальні установи здійснюються на підставі Закону України від 16 вересня 1997 року № 531/97-ВР "Про благодійництво та благодійні організації", відповідно до якого благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги, а благодійна організація - недержавна організація, головною метою діяльності якої є здійснення благодійної діяльності в інтересах суспільства або окремих категорій осіб згідно із цим Законом, то понесені [PERSON] благодійні внесок на потреби рентген-кабінету в сумі 120 грн., в розумінні вимог даного Закону не є обовязковими, а тому не підлягають відшкодуванню з ПП "Чернігівавтотранс" на користь [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Врахувавши вимоги розумності і справедливості та вищеописані характер і спосіб завдання цих втрат позивачці [PERSON] з боку ОЗЯВИ С.М., суд знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою належить визначити у розмірі 50 000 грн., які слід стягнути з ПП "Чернігівавтотранс" на користь [PERSON], задовольнивши позов в цій частині частково, оскільки саме такий розмір моральної шкоди є адекватним тому фізичному болю та душевним стражданням, яких [PERSON] зазнала внаслідок ДТП, витрачаючи тривалий час на лікування. Враховуючи часткове задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що в даній категорії справ позивачі звільнені від сплати судового збору, то судовий збір в розмірі 1 414 грн. 72 коп. (за вимоги майнового та немайнового характеру) підлягає стягненню з ПП "Чернігівавтотранс" в дохід держави. Враховуючи документальне підтвердження понесення [PERSON] 2 000 грн. на оплату послуг адвоката [PERSON], то з ПП "Чернігівавтотранс" на користь [PERSON] слід стягнути 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial