Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

10.07.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 24380,04 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В позові посилається на те, що 13.04.2011 року між ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій" (згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій") та [PERSON] було укладено Договір №120309018 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно умов даного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 5270,00 грн. в такому порядку: перший платіж у розмірі 10 % від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. В порушення умов договору відповідач не виконує зобов'язання по своєчасній сплаті коштів, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання, не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи, про причини неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 13.04.2011 року між ЗАТ "Лізинг інформаційних технологій" (згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій" змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство "Лізинг інформаційних технологій") та [PERSON] було укладено Договір №120309018 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання (а.с.6). Враховуючи те, що договір між сторонами було укладено, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1.1. Договору, Клієнт бере участь в системі LeaseІT, зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseІT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseІT (надалі - Пакет LeaseІT), а Оператор LeaseІT, зобов'язується на підставі заяви Клієнта забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнакня (IT-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseІT. Згідно п. 1.2. Договору, порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору. Пунктом 8.7. Договору, відповідач підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, що підтверджується Актом приймання-передачі майна №120309018 від 21.04.2011 року (а.с.14). Відповідно до п. 2.1. Договору, умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LeaseІT. Вбачається, що відповідачем обрано Пакет LeaseІT Десятка. Умовами даного пакету є: платіж при отриманні обладнання (від вартості обладнання): 10 %; вид договору - фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; перехід права власності клієнту - виплата повної вартості обладнання. Згідно п. 6.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseІT визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІT строку. Встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, ним було сплачено лише 2907,00 грн., з яких на підставі ст. 534 ЦК України та п.6.8. Правил зараховано: 489,12 грн. на погашення плат за прострочення щомісячних платежів та 2417,88 грн. на погашення місячних орендних платежів, а тому станом на 26.06.2015 року у останнього утворилася заборгованість перед позивачем в розмірі 24380,04 грн., з яких: 2852,12 грн. - компенсація вартості наданого обладнання, 21438,64 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів, 89,28 грн. - компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання (а.с.15). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Договору про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором №120309018 від 13.04.2011 року про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання у розмірі 2852,12 грн. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. На думку суду, такі дії позивача щодо нарахування значного розміру неустойки можуть тлумачитися як виявлення ознак недобросовісності. Тому у світлі вищезазначених міркувань та з огляду на усі наявні матеріали, суд вважає за потрібне ухвалити рішення на засадах справедливості, зменшивши розмір штрафу до суми основної заборгованості, що становить 2852,12 грн. Така правова позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, який є обов'язковим для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України. Разом з цим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача компенсації понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання в розмірі 89,28 грн. виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що Договором про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання №120309018 від 13.04.2011 року, а також Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaselT, такий вид штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, як компенсації понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання, не передбачено. Крім того, позивачем не надано доказів в підтвердження понесених витрат в цій частині, а тому вимога позивача є необґрунтованою та не підтверджена належними доказами по справі. Враховуючи вищевикладене, позов Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial