Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті її бабусі [PERSON], яка сталася 10.11.2009року, та дідуся [PERSON], яка сталася 27.02.2014року, відкрилася спадщина на належне їм майно у вигляді житлового будинку №59 розташованого за адресою: с. Богдан вул.Довбуша Рахівського району Закарпатської області. За своє життя, вони зробили заповіт в її користь. Відповідно до ст. 1270 ЦК України за заповітом та у встановлений строк вона, [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно житловий будинок №59, який знаходиться за адресою: с. Богдан вул.Довбуша Рахівського району Закарпатської області, №241 від 29.082014року, що також стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру №37999575 від 29.07.2014 року Рахівською ДНК Закарпатської області. У серпні 2016року, як спадкоємниця за заповітом звернулася із відповідною заявою про перереєстрацію нерухомого спадкового майна (спадкового будинку), та видачу їй свідоцтва про право власності на житловий будинок №59, який знаходиться за адресою: с. Богдан вул.Довбуша Рахівського району Закарпатської області. Основним доказом на підтвердження своїх вимог було надано заповіт від імені [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований у Богданській сільській раді Рахівського району Закарпатської області, №67 від 23.10.2009року, за яким вона являється єдиним спадкоємнцем цього майна. Перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів спадкового будинку за [PERSON], що підтверджується постановою Рахівської державної нотаріальної контори, № 59 від 16.08.2016року. Проте, факт належності цього житлового будинку спадкодавцям стверджено довідкою виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №2924 від 16.08.2016року. На підставі наведеного просила визнати за нею, [PERSON], 20 липня 1994року народження, ІПН: [NUMBER] мешканкою за адресою: с. Богдан вул.Довбуша Рахівського району Закарпатської області право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок № 59 загальною площею 37,2кв.м. та житловою площею 17,9кв.м. в цілій частині разом із надвірними спорудами, що розташований в с. Богдан по вул. Довбуша Рахівського району Закарпатської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. ЇЇ представником [PERSON] подана заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача Богданської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільським головою [PERSON] подано заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10 листопада 2009 року та [PERSON], який помер 27 лютого 2014 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок №59, що знаходиться по вул. Довбуша в с. Богдан Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого останні розпорядилися шляхом складення заповіту 21 жовтня 2009 року. Згідно даного заповіту [PERSON] та [PERSON] належне все їхнє майно, де б воно не перебувало, і з чого б воно не складалося, все те, що по закону, їм буде належати, в тому числі житловий будинок №59 по вул. Довбуша в с. Богдан Рахівського району Закарпатської області заповіли [PERSON]. В судовому засіданні встановлено що спадкоємець по заповіту [PERSON] наразі значиться як [PERSON], внаслідок одруження з [PERSON], що стверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №122137, виданим виконавчим комітетом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, 22 листопада 2014 року. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. \~ Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~ \~ \~ Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~ \~ \~ Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №760 в \~с. Косівська Поляна Рахівського району, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спадковий будинок побудований у 1977 році. \~ \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ \~Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~ \~ Згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 2924 від 16.08.2016 року, житловий будинок № 59 по вул. Довбуша в с. Богдан дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON] та [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. \~ \~ Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний \~ строк для подачі заяви. \~ Судом встановлено, що позивачка після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки на день відкриття спадщина була неповнолітньою. Після смерті [PERSON] також прийняла спадщину, подавши у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в силу ст. 1268 ЦК України, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстру №37999575 від 29.07.2014 року. \~ Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належать до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~ Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved