Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач просила задовольнити її вимоги та розірвати шлюб з [PERSON], з яким проживала разом з 2006 року. Суду пояснила, що за час перебування у шлюбі намагалась створити сімейний затишок, підтримувала спосіб життя чоловіка, вела домогосподарство та піклувалася про членів їх родини. Шлюбні відношення припинено з вересня 2014 року, коли чоловік пішов з сім"ї та став проживати окремо від сім"ї по місцю своєї роботи. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем і продовжувати подружні стосунки, так як втратила довіру до чоловіка, між ними відсутнє взаємопорозуміння та взаємодопомога у вирішення сімейних проблем. Відповідач [PERSON] погодився на розірвання шлюбу, однак вважає, що моментом припинення їх спільного проживання є лютий 2015 року, коли він вимушений був піти з сім"ї, так як дружина на його думку не бажає жити разом з ним . Причиною розірвання шлюбу вказує те, що в нього зменшились доходи від бізнесу та в нього погіршився стан здоров"я після інсульту, тому дружина втратила до нього інтерес. Іншої сім"ї в нього на теперішній час не має, він проживає один у власному офісі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши оцінку наданим суду доказам та поясненням сторін, застосувашви можливі способи примирення сім"ї, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24.11.2006 року Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, на підставі актового запису № 548.(а.с.4) Від шлюбу дітей не мають. Сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають. Як встановлено із пояснень сторін, причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаємопорозуміння, спільності інтересів та втрата довіри один до одного. 18 червня 2015 року ухвалою суду сторонам було надано строк на примирення терміном на 3 місяці за клопотанням відповідача [PERSON] з метою збереження сім"ї, однак в установлений судом строк сторони не примирилися і позивачка наполягає на задоволенні її позовної заяви, відновлювати подружні відносини не має наміру. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Спору щодо поділу майна подружжя не має. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу - "[PERSON]". Судовий збір по справі складає 243,60 грн, який повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved