Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області, ТОВ "Зернятко-Полтава" про визнання незаконним та скасування розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Полтавської області та визнання договору оренди землі недійсним, посилаючись не те, що 04.10.2006 р. помер [PERSON], якому на праві власності належали земельні ділянки площею 4,00 га та 0,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. 25.11.2015 р. рішенням суду за позивачем визнано право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] 07.04.2016 р. позивачу стало відомо, що належні їй земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Зернятко-Полтава», відповідно до договору оренди від 22 листопада 2012 року та розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації № 458 від 30.10.2012 р. Позивач вважає, що вищевказані розпорядження та договір оренди є незаконними, оскільки належна їй земельна ділянка відумерлою спадщиною не визнавалась, а тому [PERSON] районна державна адміністрація не мала права передавати дану земельну ділянку в оренду. Також, вказувала, що спірний договір оренди є недійсним, оскільки укладений [PERSON] РДА, яка не мала повноважень розпоряджатись земельними ділянками приватної власності, не містить всіх істотних умов та не зареєстрований в установленому законом порядку. Представники Відповідача [PERSON] районної державної адміністрації та ТОВ «Зернятко-Полтава» у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] РДА діяла в межах своїх повноважень та на законних підставах видала оспорюване розпорядження та уклала договір оренди землі із ТОВ «Зернятко-Полтава». Після того, як позивач зареєстрував своє право власності, до договору оренди землі було внесено відповідні зміни стосовно земельних ділянок які успадкував позивач та додатковими угодами від 20.03.2016 р. та 10.05.2016 р. зменшено площу орендованої земельної ділянки ТОВ «Зернятко-Полтава». Земельні ділянки, належні позивачу, виключені із орендованої земельної ділянки ТОВ «Зернятко-Полтава» і на час звернення позивачем із позовом до суду не використовується, тобто право позивача не порушується і він може вільно розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що 04.10.2006 р. помер [PERSON], якому на праві власності належали земельні ділянки площею 4,00 га та 0,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зеленківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. 25.11.2015 р. рішенням Чутівського районного суду за позивачем визнано право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач [PERSON] зареєструвала за собою право власності на вказані земельні ділянки (а.с.8-9). Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 458 від 30.10.2012 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на умовах оренди ТОВ «Зернятко-Полтава» на земельні ділянки загальною площею 70,0100 га (не витребувані земельні частки паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зеленківської сільської ради (а.с.11). 22 листопада 2012 року між головою [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] та ТОВ «Зернятко-Полтава» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого в оренду передалась земельна ділянка площею 70,0100 га., з них: 70,0100 га. ріллі (не витребувані земельні ділянки/паї). Як встановлено судом, земельні ділянки померлого [PERSON] були передані в оренду ТОВ «Зернятко-Полтава» на підставі вищевказаного розпорядження та договору, що підтверджується списком не витребуваних земельних часток (а.с.83-84) та схемами земельної ділянки (а.с.70-71) та сторонами не оспорюється. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести перед судом ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суду не надано відповідачами невід»ємних частин договору, передбаченими п. 48, а саме: схеми земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості), акт приймання-передачі об»єкту оренди (а.с.17).Як вбачається із листа РДА № 02-40/622 від 07.04.2016 р. (а.с.10) ці додатки в райдержадміністрації відсутні. Даний договір не було зареєстровано у відділі Держкомзему у [PERSON] районі, в той же час, як п. 46 Договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Частиною 2\~статті 19 Конституції України\~визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України.\~\~\~\~ Відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», до повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля відносяться зокрема, розпорядження землями державної власності відповідно до закону. За змістом ст. 90 Земельного Кодексу України право передавання земельних ділянок в оренду належить власникам земельних ділянок. Як встановлено судом, [PERSON] РДА не була власником спірних земельних ділянок, спадщина [PERSON] відумерлою не взнавалась. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки. Разом із тим, спірні земельні ділянки, на час прийняття розпорядження [PERSON] РДА (30.10.2012 р.) не могли бути невитребуваними, в розумінні статті 13 вищевказаного закону, оскільки належали [PERSON] на підставі державних актів. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про скасування розпорядження голови районної державної адміністрації № 458 від 30.10.2012 р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою» в частині що зачіпає інтереси позивача [PERSON] та стосується земельних ділянок належних позивачеві, кадастровий номер [NUMBER]: 00:001:0244, площею 0,32 га. та кадастровий номер [NUMBER]: 00:002:0244, площею 3,9998 га., оскільки прийнято не в межах повноважень. За змістом ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі відповідного розпорядження органу виконавчої влади, згідно із їх повноваженнями шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.ч.1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Суд вважає, що [PERSON] РДА не мала повноважень розпоряджатись земельними ділянками приватної власності, які належали померлому [PERSON] та не могла бути і орендодавцем відповідно до договору від 22.11.2012 р.. Враховуючи викладене, суд вважає, що під час укладення спірного договору оренди голова Чутіська РДА [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Відповідно до\~ст. 15 Закону України "Про оренду землі"в редакції, чинній на час укладення договору оренди, \~істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.\~\~\~ Відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до абзацу 1 ч. 1, ч. 4\~ст. 15 Закону України "Про оренду землі"\~істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); невід'ємною частиною договору оренди є акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі.\~\~\~ Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди був укладений [PERSON] РДА без необхідноо обсягу цвільної дієздатності та не містив, передбачених законом істотних умов. Предметом оскаржуваного договору оренди не витребуваних (не розподілених) земельних ділянок був не єдиний масив землі з визначеними межами, а земельні частки (паї) в цілому єдиному масиві без визначення меж в натурі на місцевості, та до них увійшли сформовані земельні ділянки, належні позивачеві. Таким чином, договір оренди землі повинен бути визнаний недійсним виключно в частині входження в орендовану площу землі ТОВ «Зернятко-Полтава» належних позивачеві на праві власності земельних ділянок , кадастровий номер [NUMBER]: 00:001:0244, площею 0,32 га. та кадастровий номер [NUMBER]: 00:002:0244, площею 3,9998 га. Суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що розпорядження [PERSON] РДА підлягає скасуванню в повному обсягу, оскільки судом в межах даної справи не досліджувались підстави передання в оренду земельної ділянки, площею 59,7900 га. Із вищевказаних підстав, суд не погоджується і з доводами позивача про визнання договору оренди землі недійсним в цілому. Доводи представників відповідача, стосовно того, що додатковими угодами від 20.03.2016 р. та 10.05.2016 р. (а.с.85-86) про зменшення площі орендованої земельної ділянки ТОВ «Зернятко-Полтава» на площу 4,32 га, а одже забезпечення права власника використовувати земельні ділянки за власним розсудом не спростовує висновків суду про незаконність розпоряджння [PERSON] РДА та недійсність договору оренди землі в частині розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності [PERSON] Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Суд вважає, що час, витрачений адвокатом позивача на вчинення процесуальних дій, таких як підготовка позовної заяви та документів до неї (1920 грн. згідно розрахунку), складання адвокатських запитів поза судовим засіданням (480 грн. згідно розрахунку), має враховуватися при визначенні часу в розумінні ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 р. № 4191-УІ.\~та ці витрати підлягають відшкодуванню із відповідачів. Решта коштів , зазначена в розрахунку адвоката, відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягає. Адвокат [PERSON] приймав участь в судових засіданнях по розгляду зазначеної цивільної справи протягом 2 годин 42 хвилин. Враховуючи викладене, витрати на правову допомогу позивача в розумінні вищевказаного закону становлять 1488 грн. 80 коп. Таким чином, розмір витрат на правову допомогу який підлягає до стягнення із відповідачів становить 3888 грн. 80 коп.

Outcome: partial