Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач - Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приват Банк» зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 16.01.2007 року [PERSON] 16.01.2007 року отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом відповідачки під заявою. Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк « Приват Банк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приват Банк», У зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ « Приват Банк» 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номеру запису ЄДРПОУ 12241050038006727). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач свої зобов'язання за Договором та угодою виконав повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах , передбачених цим Договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальниця повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Посилаючись на статті 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач зазначає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язання належним чином не виконала, тому на підставі ч.2 ст.1054 ЦК України позивач вважає, що у нього є право вимагати повернення всієї суми заборгованості. В позові вказано, що відповідно до умов кредитного договору відповідач станом на 31.08.2014 року має заборгованість - 15000,01 грн., яка складається з наступного : - 4274,74 грн. - заборгованість за кредитом; - 8023,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2701,36 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом. Від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4756,62грн., яка була стягнута за судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2008 року з Відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ « Приват Банк», різниця становить - 10243,39 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 512,17 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 11255,56 грн. Виходячи з цього і на підставі ст. ст. 509, 525 - 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦКУ 3, 15, 107, 110 ЦПК України Позивач просить позов прийняти до розгляду В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та відповідача на підставі наданих суду доказів. Представник Відповідача в судове засідання до суду з'явився, позов не визнав просить відмовити в задоволенні позовних вимог через пропуск позивачем строку позовної давності. Наголосив на тому, що судовим наказом від 15.12.2008 року з відповідача було стягнуто 4756,62 гривні. На його думку позивач використав своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 16.01.2007 року відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 4500,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % відсотки на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 3.1.2 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що останній платіж здійснено 26.07.2007 року, а дія картки закінчилась у січні 2009 року. Через невиконання відповідачем умов кредитного договору № б/н від 16.01.2007 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, яку було місцевим судом задоволено. Згідно судового наказу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2008 року з Відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ « Приват Банк» стягнуто суму заборгованості у розмірі 4 756,62грн., що складається із суми заборгованості за кредитом та процентів за його користуванням, тобто стягнуто заборгованість по сумі кредиту та процентам у повному розмірі. Такий судовий наказ набрав чинності, але позивачем на виконання його подано не було, що підтверджується довідкою ВДВС наданою на запит суду за клопотанням представника відповідача. Вказавши, що в порушення умов Договору станом на 31.08.2014 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі - 11 255, 56 грн., яка складається з наступного : - 4 274,74 грн. - заборгованість за кредитом; - 8 023,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2 701,36 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; - за мінусом суми заборгованості у розмірі 4 756,62грн. згідно судового наказу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.12.2008 року, позивач тим самим визнає, що своє право щодо вирішення спору в судовому порядку він використав і не дивлячись на те, що судовий наказ не був виконаний з вини позивача, сума вказаного боргу ним зменшується від загальної, визначеної позивачем, заборгованості за кредитним договором. Отже, суд вважає, що позивач вже скористався правом щодо стягнення боргу за кредитом шляхом видачі судового наказу від 15.12.2008 року. Представник відповідача прохає застосувати до вказаних првовідносин строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1., 3.1.2., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Із заяви від 16.01.207 року, яка є невід'ємною частиною договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON], вбачається, що строк дії картки, виданої останньому, становить два роки. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 17.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1 та ч. 5 ст. 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд прийшов до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності ( ст.. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений у два роки. Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Таким чином з урахуванням цих обставин, заяви відповідача щодо застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, факту пред'явлення ПАТ КБ "ПриватБанк" позову тільки 17.09.2014 року, на думку суду є всі підстави для застосування до виниклих між сторонами правовідносин строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 256 ч. 1 ст. 257, ч. 1 та ч. 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема в постановах від 22.10.2014 року по справі № 6-127цс14, від 18.06.2014 року по справі № 6-61цс14, від 19.03.2014 року по справі № 6-14цс14, від 24.09.2014 року по справі № 6-103цс14. Посилання суду на вище наведену практику регламентується ст.. 360-7 ЦПК України , відповідно до приписів якої , рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed