Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" Бордюг С.Д. звернувся до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, яке належне на праві власності [PERSON], а саме: квартиру загальною площею 63,10 кв.м., яка розташована за адресою - [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] 04.09.2006 року отримав кредит у розмірі 28050,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" і відповідач 04.09.2006 року уклали договір іпотеки № PLRMGK21367810. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно квартиру. 19 грудня 2012 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області було винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLRMGK21367810 від 04.09.2006 року, в розмірі 65352.88 Доларів США, що за курсом НБУ від 16.07.2012 року еквівалентно 522365,57 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 63.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № PLRMGK21367810 від 04.09.2006 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Однак, виконати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2012 року не вдалося за можливе, так як державними виконавцями Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ були накладені арешти на все нерухоме майно, в тому числі на квартиру, на яку даним судовим рішенням було звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості. Заборгованість до цього часу не погашена. Згідно експертного висновку від 17.10.2013 року ринкова вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] складає 170500,05 грн., тобто заборгованість по кредитному договору значно перевищує вартість іпотечного майна. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 04.09.2006 року, а постанови про накладення арешту на іпотечне майно були винесені пізніше. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. ПАТ КБ «Приватбанк» але реалізувати нерухомість не може, оскільки в реєстрі обтяжень нерухомого майна діють зазначені вище обтяження. Представник позивача Бордюг С.Д. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд задовольнити позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди представника позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, дослідивши та врахувавши всі інші матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до досліджуваної судом копії кредитного договору № PLRMGK21367810 від 04.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28050,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-8). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] 04.09.2006 року уклали договір іпотеки № PLRMGK21367810. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 63.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2006 р. (а.с. 9-13). Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.12.2012 року по справі № 1121/4234/12 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLRMGK21367810 від 04.09.2006 року, в розмірі 65352.88 Долар США, що за курсом НБУ від 16.07.2012 року еквівалентно 522365 (п'ятсот двадцять дві тисячі триста шістдесят п'ять) гривень 57 копійок звернуто стягнення на квартиру загальною площею 63.10 кв.м., яка розташована за адресою: Кіровоградська обл., м. Світловодськ смт Власівка, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № PLRMGK21367810 від 04.09.2006 року) публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. (а.с. 15-16). Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: - 04.09.2009 р. був накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, ВП № 14643254, державний виконавець Бєлова Т.І.; - 18.09.2009 р. був накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 32121620, державний виконавець Кондратьєва Т.М.; - 21.01.2011 р. був накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника ВП № 14836701, державний виконавець Кондратьєва Т.М.; - 08.11.2011 р. був накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 29707556, державний виконавець Кондратьєва Т.М.; - 10.04.2012 р. був накладений арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 32121620, державний виконавець Кондратьєва Т.М. (а.с. 17-24). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 04.09.2006 року, а постанови про накладення арешту на іпотечне майно були винесені пізніше. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. ПАТ КБ «Приватбанк» має намір використати своє право продажу предмету іпотеки згідно рішення суду від 19 грудня 2012 року, але реалізувати нерухомість не можливо, оскільки в реєстрі обтяжень нерухомого майна діють зазначені вище обтяження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved