Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

12.05.2020 року позивач звернувся до суду із названою позовною заявою, у якій вказує, що 10.02.2017 року [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" (ідентифікаційний код: 35725063) та заяву № 7091666596 від 10.02.2017 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". 30.07.2018 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до якого право вимоги, за зазначеним договором відійшло позивачу. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, таким чином утворилась заборгованість по договору, загальний розмір якої складає 30268,48 грн. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. ст. 509, 512, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 19, 27, 43, 49, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором № 7091666596 від 10.02.2017 року в розмірі 30266,48 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03.08.2020 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін, судовий розгляд справи визначено на 22.09.2020 року. На виконання ухвали суду від 03.08.2020 року, позивач 18.09.2020 року надіслав на адресу суду витребувані оригінали документів ( матеріали кредитної справи відповідача), які приєднано до матеріалів справи та досліджені судом. 22.09.2020 року судовий розгляд справи не відбувся у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи, оскільки на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою листоноші « за закінченням терміну зберігання» ( а.с. 38). Подібна відмітка не дала суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не було визначено чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання. За наведених підстав судом розгляд справи було відкладено на 09.10.2020 року. 09.10.2020 року у зв`язку з неповерненням на адресу суду поштових повідомлень, якими відповідача повідомлялося за наявними в матеріалах справи двома адресами, про час та місце розгляду справи суд відклав розгляд справи на 02.11.2020 року. 02.11.2020 року судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України яке розміщене 22.09.2020 та 09.10.2020 року ( а.с. 50, 55 ). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 02.11.2020 на електронну адресу надійшов лист представника позивача, яким він просить розгляд справи проводити за відсутності представника банка ( а.с.62-64). Разом з тим, слід зазначити , що розгляд справи призначено без виклику сторін. Суд бере до уваги, що у резулятивній частині позовної заяви позивач вказує, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, з врахуванням положень ст. 281 ЦПК України, яка зазначає, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву, оглянувши оригінали документів наданих позивачем, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що 10.02.2017 року [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" (ідентифікаційний код: 35725063) та заяву № 7091666596 від 10.02.2017 року на отримання кредиту від ТОВ"ФК"ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ"ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР" ( а.с.5,6). Відповідно до якого фінансова установа надала відповідачу кредитні кошти у сумі 12441,89 гривень зі строком використання кредиту 24 місяців (а.с.5 -7). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.16-18). Відповідно до розрахунку заборгованості від 30.07.2018 року, заборгованість становить 30268,48 грн ( а.с.13) . Згідно Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №20180730 від 30.07.2018 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7091666596 від 10.02.2017 року на суму заборгованості за основною сумою боргу - 15278,64 грн; сума заборгованості за відсотками- 2,25 грн; сума заборгованості за щомісячними відсотками ( плата за управління кредитом) - 7348,27 грн; сума заборгованості за пенею - 7639,32 грн, всього 30268,48 грн (а.с.19) . Суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані стороною позивача. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав , а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України, самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На виконання п. 6.6 Договору відступлення права вимоги, 08.08.2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /а.с. 14-15/. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 1.зміна умов зобов`язання; 2.сплата неустойки; 3.відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено судом заборгованість відповідача становить станом на 30.07.2018 року, складає - 30268,48 грн, з яких: -15278,64 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; -2,25 грн сума заборгованості за відсотками; -7348,27 грн сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); -7639,32 грн сума заборгованості за пенею (а.с.13). Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та пенею підлягають задоволенню. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за управління кредитом, що згідно наведених вище розрахунків складає - 7348,27 грн. Так, з рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Управління кредитом (обслуговування кредиту) є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення плати (комісії), проте, в заяві № 7091666596 від 10.02.2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» не передбачено плату за управління кредитом, а також банк не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за платою за управління кредитом, є безпідставною, а тому в цій частині відмовляє в її задоволенні. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача - [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 22920,21 гривень (виходячи з розрахунку 30268,48 - 7348,27 гривень). Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2 102,00 грн покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial