Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач 07.04.2017 року звернувся до суду з вищенаведеним позовом. До початку розгляду справи по суті позивач подав позовну заяву в новій редакції, якою уточнив позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. Згідно договору кредитної лінії № 001/2604 від 26 грудня 2013 року (далі по тексту Договір), додаткового договору № 01 від 20 січня 2014р., додаткового договору № 02 від 24 січня 2014р. до договору кредитної лінії № 001/2604 від 26 грудня 2013 року, Кредитна спілка Буковина надала гр. [PERSON] кредит в розмірі 250 000,00 гривень на термін з 26 грудня 2013 року до 26 грудня 2018 року із процентною ставкою 40% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом в рамках кредитної лінії. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії, КС «Буковина» уклала з [PERSON] іпотечний договір від 26 грудня 2013 року за реєстрований № 2896, згідно умов якого предметом іпотеки є майно Іпотекодавця, а саме: будинковолодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, яке складається з двох житлових будинків, під номером 168, що знаходиться в селі Горбово, вулиця Головна Герцаївського району Чернівецької області, а також земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 7320781300:01:004:0063 розташована в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області, надана для індивідуального житлового будівництва. Також, кредитна спілка «Буковина» уклала з [PERSON] договір поруки № 005/2188 від 26 грудня 2013 року. [PERSON] не погашає заборгованість за кредитом. На неодноразові направлені відповідачам вимог про усунення порушення основного зобовязання відповідачі не реагують. В позовній заяві в новій редакції, поданої до початку розгляду справи по суті, позивач фактично уточнив позовні вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Договором шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну, предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна. Також просив стягнути з поручителя [PERSON] заборгованість за Договором на користь позивача, яка станом на 06.04.2017 року складає 358604,77 грн. В процесі розгляду справи по суті, 31.08.2017 року представник позивача подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою просив суд, в рахунок погашення суми заборгованості за Договором, яка станом на 31.08.2017 року становить 552\~109,15 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну, предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності-незалежним експертом на стадії оцінки майна. Також просив стягнути на корить Банку солідарно з [PERSON] та [PERSON] вказану суму заборгованості, а також стягнути з відповідачів на користь позивача витрати о сплаті судовго збору у розмірі 8281,65 грн. В судовому засіданні представники позивача пояснення аналогічні змісту позовної заяви, та просив задовольнити позовні вимоги, заявлені у заяві про збільшення позовних вимог, у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він погашав заборгованість. Неодноразово звертався до Банку з проханням надати йому графік розрахунку, оскільки йому не давали та він не знав яку суму грошей має погашати кожного місяця. Банк також забрав всі платіжні документи на погашення заборгованості. Він старався при можливості погашати заборгованість своєчасно. Заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік [PERSON] погашав заборгованість. Заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Зі змісту ст. 31 ч.2 ЦПК України вбачається, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. З поданої позивачем заяви про збільшення позовних вимог фактично вбачається зміна предмета позову, а саме в позовній заяві в новій редакції позивач просив стягнути суму заборгованості з поручителя [PERSON] (та інші позовні вимоги), а в заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути заборгованість солідарно з обох відповідачів. Так як зміна предмету позову дозволяється до початку розгляду справи по суті, суд розглядає заяву про збільшення позовних вимог лише в частині збільшення суми заборгованості за певний проміжуток часу вказаний у первинній позовній заяві (06.04.2017 року, сума боргу складала 358604,77 грн.) та вказаної у заяві про збільшення позовних вимог (31.08.2017 року сума боргу складає 552,109,15 грн.) та стягнення даної суми лише з відповідача [PERSON] як поручителя. У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості солідарно з обох відповідачів слід вімовити, так як позовна вимога подання з порушенням ст. 31 ч.2 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно договору кредитної лінії № 001/2604 від 26 грудня 2013 року (далі по тексту Договір), додаткового договору № 01 від 20 січня 2014р., додаткового договору № 02 від 24 січня 2014р. до договору кредитної лінії № 001/2604 від 26 грудня 2013 року, Кредитна спілка Буковина надала гр. [PERSON] кредит в розмірі 250 000,00 гривень на термін з 26 грудня 2013 року до 26 грудня 2018 року із процентною ставкою 40% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом в рамках кредитної лінії. Факт отримання позичальником коштів підтверджується видатковими касоити ордерами: від 26.12.2013 року, в сумі 100000,00 грн; від 20.01.2014 року, в сумі 54000,00 грн; від 24.01.2014 року, в сумі 96000,00рн. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором кредитної лінії, КС «Буковина» уклала з [PERSON] іпотечний договір від 26 грудня 2013 року за реєстрований № 2896, згідно умов якого предметом іпотеки є майно Іпотекодавця, а саме: будинковолодіння з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, яке складається з двох житлових будинків, під номером 168, що знаходиться в селі Горбово, вулиця Головна Герцаївського району Чернівецької області, а також земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 7320781300:01:004:0063 розташована в с. Горбова Герцаївського району Чернівецької області, надана для індивідуального житлового будівництва. Також, кредитна спілка «Буковина» уклала з [PERSON] договір поруки № 005/2188 від 26 грудня 2013 року. Відповідно до п. 3.1. Договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 40% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом в рамках кредитної лінії. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом (починаючи з дня отримання кредиту і закінчуючи в день остаточного розрахунку за кредитом) за виключенням щодо кожного з траншів дня його отримання та включаючи дату повернення кредиту і підлягають сплаті не пізніше 24-го числа кожного місяця, за повний календарний місяць, згідно графіку розрахунків, які є додатком до Договору. У разі своєчасного ненадходження (прострочення) повністю або частково, планового платежу встановленого графіком розрахунків, кредитодавець нараховує, а позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 2% за кожен день прострочення від суми несплаченого в строк платежу що передбачено п. 7.4. вищезгаданого договору. У звязку з несплатою простроченої заборгованості кредитодавець набуває право достроково вимагати повернення всієї суми заборгованості та звернути стягнення на предмет забезпечення зобовязань позичальника згідно договору застави (іпотеки), що передбачено п. 3.9. згаданого договору. Частино першою\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст.\~\~1049 Цивільного кодексу України). [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобовязання з Договором, у звязку з чим згідно розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2017 року має заборгованість перед банком у розмірі 552109,15 грн., що складається з: 25000,00 грн. сума кредиту; 34880,52 грн. відстрочена і несплачена пеня за період з 26.01.2016 року до 21.09.2016 року; 191068,46 грн пеня, 75045,29 грн. проценти, 1114,88 грн. витрати на страхування. Розмір заборгованості сторонами в судовому засіданні не оскаржувався. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про іпотеку"\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Отже, у силу іпотеки право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна виникає не з моменту укладення ним договорів кредиту чи іпотеки, а у разі невиконання боржником (іпотекодавцем) своїх зобов'язань. Відповідно до частини третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 41 Закону України «Про іпотеку»\~передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього\~Закону. Так само частина восьма\~статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлює, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень\~Закону України «Про іпотеку». Таким чином,\~Закон України «Про іпотеку»\~визначає спеціальний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі деякі специфічні правила для здійснення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;\~початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. З огляду на вищенаведене, нормою частини першої\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~передбачений перелік компонентів, які є обов'язковими для вказівки судом у рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації, в тому числі й реалізації на прилюдних торгах. При цьому, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, в розумінні норми\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~суд повинен установити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на прилюдних торгах, тобто чітко визначити ціну предмета в грошовому вираженні, зазначивши її в рішенні. Так як відповідач [PERSON] не виконує покладені на нього обовязки передбачені договором щодо погашення кредиту, відсотків за користування ним, позивач правомірно звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, у звязку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню. Щодо встановленя ціни предмета іпотеки суд зазначає наступне. Ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі. Якщо при розгляді справи, сторони з такою оцінкою погоджуються, то в суда немає підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, вона зобовязана за змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК довести інший його розмір, зокрема подати клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Так в судовому засіданні сторони не оспорювали ціну предмета іпотеки доведення іншого розміру якої покладається на сторін виходячи зі змісту ч. 3 ст. 10 ЦПК, зокрема шляхом подачі клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи, суд дійшов висновку про встановлення початкової цінни вартості предмета іпотеки у розмірі визначеної у самому іпотечному договорі а саме 504352,00 грн. Відповідно до\~ст. 553 Цивільного кодексу України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно приписів\~ст. 554 Цивільного кодексу України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.\~\~Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною першою\~статті 543 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до 626\~Цивільного кодексу України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ч.1\~ст. 554 Цивільного кодексу України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Виконання зобов'язань, згідно ч. 1\~ст. 546 Цивільного кодексу України, може забезпечуватися, зокрема, порукою. Згідно ч. 1\~ст. 553 Цивільного кодексу України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За договором поруки від 26.12.2013 року, поручитель [PERSON].С. зобовязалась за боргом позичальника [PERSON] на суму 250000,00 грн. перед кредитором, згідно договору кредитної лінії №001/2604 від 26.12.2013 року (п.1.1.). Згідно п.2.1., поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Так як особа іпотекодавець, який виступає і позичальником (боржником), є відмінним від особи поручителя, початкова ціна предмета іпотеки складає 504352,00 грн., а сума заборгованості за Договором складає 552109,15 грн., що в більшій мірі покриває кредит, одночасне стягнення суми боргу з поручителя та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить боржнику, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з поручителя, так і з боржника за рахунок предмета іпотеки. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Таким чином, одночасне звернення із стягнення заборгованості з поручителя зі зверненням стягнення на предмет іпотеки на майно боржника, може призвести до стягнення на користь боржника подійної суми заборгованості, у звязку з чим слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з поручителя заборгованості за Договром. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 2 ст.\~1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Зігдно п.3.8. Договру кредитної лінії, якщо виникло і триває невиконання зобовязань протягом 10 днів, позичальник зобовязаний на вимогу кредитора погасити суму простроченої заборгованості, нарахованої згідно з чим договором, про що кредитодавець письмово повідомляє позичальника. Пунктом 3.9. Договору кредитної лінії передбачно, що у випадку несплати простроченої заборгованості більше одного календарного місяця часу відправлення повідомлення, кредитодавець набуває право достроково вимагати повернення всієї суми заборгованості, згідно цього договору та звернути стягнення на предмет забезпечення зобовязнь позичальника згідно договору застави (іпотеки). Таким чином, кредитним договором передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредитних коштів у разі порушення боржником будь-яких зобов'язань за цим договором. Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року КС «Буковина» надіслало [PERSON] вимог про погашення простроченої заборгованості за Догором, у строки визначені Договором. Аналогічну вимогу під №53 від 24.02.2016 року було надіслено поручителю [PERSON] про погашення нею вказаної суми заборгованості. Надіслані повідомлення з вимогами 26.02.2016 року було отримано за довіреністю сусідом Якоб, що підтверджується прикладеною ксерокопією рекомендованого повідомлення. Також дані вимоги 10.03.2016 рку отримав особисто [PERSON] та підписався для передачі [PERSON], що підтверджується підписом [PERSON]І, на самих вимогах. Аналогічні повідомлення з аналогічними вимогами про погашення суми простроченої заборгованості, яка утворювалась протяго певного періоду часу Банком були направлені відповідачам за №177 від 08.08.2016 (отримано відповідачами 10.08.2016 року), №190 від 26.08.2016 року (отримано відповідачами 30.08.2016 року), року №10 від 11.01.2017 (отримано відповідачачами 15.01.2017 року), №32 від 12.02.2017 року (отриманої відповідачами 15.02.2017 року). У відповідності до вимог ч. 4\~ст. 559 Цивільного кодексу України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, закінчення цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Настання строку припиняє права кредитора та обов'язок поручителя за договором. Визначення строку дії поруки як такого, що припиняє зобов'язання, тягне певні юридичні наслідки, зокрема, його закінчення є підставою для припинення поруки.\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 251 Цивільного кодексу України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст.\~252, ч. 1 ст.\~253 Цивільного кодексу України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України\~містить загальне правило, згідно з яким, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Водночас абз. 2 ч. 1\~ст. 530 Цивільного кодексу України\~містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як вбачається з матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним Договором (п. 3.1 договору поруки). Як вбачається з п. 2.9. Договору поруки, порушення боржником зобовязань за Договором кредитної лінії є підставою для подання претензії Поручителю, який зобовязаний дати на неї письмову відповідь та виплатити всю заборгованість протягом 10 днів. Згідно п.2.10 Договору поруки, у разі невиконання поручителем у 10-денний термін своїх зобовязань за цим договором перед кредитором, останній має право у судовому порядку вимагати стягнення усієї суми заборгованості боржника зо Договором кредитної лінії, у тому числі через звернення стягнення на майно поручителя. Пунктом 3.9. Договору кредитної лінії передбачно, що у випадку несплати простроченої заборгованості більше одного календарного місяця часу відправлення повідомлення, кредитодавець набуває право достроково вимагати повернення всієї суми заборгованості, згідно цього договору та звернути стягнення на предмет забезпечення зобовязнь позичальника згідно договору застави (іпотеки). Таким чином, кредитним\~\~договором передбачено порядок зміни строку виконання основного зобов'язання та, як встановлено судом, зміна строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором у передбаченому ним порядку відбулася у 2016 році у зв'язку з надісланням повідомлення з вимогою про дострокове погашення суми заборгованості. З огляду на викладене, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих кредитних коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно умов цього договору або, у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково, з моменту порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Разом з тим, вимогою кредитора до поручителя, виходячи з положень ч. 4\~ст. 559 Цивільного кодексу України, може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. Пред'явивши боржнику [PERSON] та поручителю [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування ним та пені, КС «Буковина» змінила строк виконання основного зобов'язання з визначеного сроком дії Договору кредитної лінії "до 26 грудня 2018 року" на " 24 березня 2016 року" (з урахуваннями визначеного договором одного місяця для виконання вимог з моменту надсилання боржникові вимоги), тому позивач мав право пред'явити позов до [PERSON] як поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Встановлено, що позивач звернувся з позовом до поручителя 04.04.2017 року, тобто, після закінчення встановленого шестимісячного строку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор не звернувся з відповідним позовом до поручителя протягом строку дії поруки, а отже, з урахуванням вимог ч. 4\~ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припинила дію в силу наведеної норми, що є підставою для відмови у позові до поручителя. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі\~ст. 559 Цивільного кодексу України\~не є необхідним. На підставі ст.ст.33, 35, 39 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст.20, 251, 252, 512, 514, 521-526, 529, 530, 543, 553, 554, 589-591, 610, 1046-1053, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,

Outcome: partial