Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування належним позивачу на праві власності жилим будинком №90 по вул.Шевченка в м.Снігурівка Миколаївської області. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач з 2006 року відсутній за місцем реєстрації без поважних причин. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що будинок по вул.Шевченка, 90, в м.Снігурівка Миколаївської області має у приватній власності. У 2005 році за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання [PERSON] З 2006 року відповідач фактично не проживає за вказаною адресою, однак посвідчити зняття з реєстраційного обліку не бажає. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом друку газетного оголошення за місцем останнього відомого проживання у періодичному виданні по Миколаївській області газеті "Рідне Прибужжя" 01 червня 2017 року, у судове засідання не з"явився. Про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Судом, за згоди позивача, на підставі ст.224 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 12 січня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в БТІ 21 березня 1991 року, позивачу на праві власності належить житловий будинок №90 по вул.Шевченка в м.Снігурівка Миколаївської області (а.с.6-7). 19 грудня 2005 року за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання [PERSON], що підтверджується записами дослідженої судом будинкової книги та даними адресної довідки Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області від 16 травня 2017 року (а.с.8-9,15). Актом депутата виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області [PERSON], датованим 06 травня 2017 року, посвідчено, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації по вул.Шевченка,90 в м.Снігурівка Миколаївської області з 2006 року (а.с.10). Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що відповідача вони особисто не знають. У будинку, що належить позивачу, тобто за місцем своєї реєстрації, останній не проживає більше десяти років. Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно постанови ВСУ від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. \~ \~ Також, ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду підтверджено обставини дачі згоди позивача на реєстрацію місця проживання у належному йому на праві власності будинку [PERSON], який не являвся членом сім"ї [PERSON] та відсутності відповідача за місцем проживання понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження за ним права на проживання у будинку. За аналогією права вимоги щодо збереження права на користування житлом протягом одного року на час відсутності особи мають застосовуватися і до осіб, які не являються членами сім"ї власника. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати у розмірі 640грн., що підтверджені документально. \~ \~ \~

Outcome: approved