Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд зменшити розмір аліментів, визначених у судовому наказі Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2021 року про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказану суму аліментів на утримання дитини він не має змоги сплачувати, оскільки він перебуває в шлюбі, від якого має ще двох малолітніх дітей: [INFO] та [INFO] . В сім`ї працює лише дружина, позивач обліковується в Сумському обласному Центрі зайнятості, але виплати державної соціальної матеріальної допомоги припинені. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року позов залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Також, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Позивач в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, 19.07.2021 року надала до суду заву, в якій заперечувала проти позову, посилаючись на те, що дитина потребує тривалого лікування у лікаря-ортодонта, на що вона вже витратила значну суму коштів - 5863грн. (пластини 4500грн., щомісячний огляд у лікаря 151грн.) і лікування буде тривати ще більше одного року. Відповідачка наголосила, що вона займається розвитком здібностей доньки - дитина займається танцями, фітнесом, інформатикою, приймає участь у конкурсах та фестивалях. Вказала, що вони з донькою мешкають у гуртожитку за контрактом, відповідачка сплачує за житло, власного житла в м. Харкові не мають. Наголосила, що витрати на утримання доньки щомісячно становлять приблизно 3000 грн. - харчування у школі - 500 грн. щомісячно, шкільний табір - 450 грн.; школі танців - 600 грн. щомісячно; фітнес - 650 грн. щомісячно; англійська мова - 1500 грн. щомісячно; крім цього витрати на харчування вдома, взуття, одяг, шкільні приналежності, тощо. Позивач матеріально в утриманні доньки не допомагає, з донькою не спілкується. Іноді він перераховує по 200-300 грн., але не регулярно. Відомості про участь у житті дитини, які зазначив позивач, не відповідають дійсності. Крім цього відповідачка вказала, що вона допомагає своїй сестрі [PERSON] , яка є інвалідом 2-ї групи загального захворювання. Відповідно до довідки СМЕК № 930961 від 07.07.2015року її сестра не здатна до систематичної праці, вона часто перебуває на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим вона допомагає сестрі матеріально, купує ліки. Їхні батьки давно померли, тому допомагати їм немає кому. Також відповідачка вказала, що має старшого сина [INFO] , який навчається в магістратурі Харківського національного університету міського господарства на денній формі навчання, якого вона також утримує. Крім заробітної плати інших видів доходів вона не має. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. Наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.04.2021 року по справі № 645/2415/21 зі [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 13 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду засвідчену копію Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 25.11.2014 року, відповідно до якого [PERSON] перебуває у шлюбі зі [PERSON] . Від цього шлюбу позивач має двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченими копіями свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 20.01.2015 року та Серії [NUMBER] від 24.03.2017 року, відповідно. Згідно з Довідкою Приватного підприємства обслуговування гуртожитків «ПП ЗАБЕЛА» від 26.04.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , з 16.02.2016 року проживають і зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та без реєстрації проживає [PERSON] . Крім того, позивачем надано до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І по ІV квартали 2020 року, відповідно до яких [PERSON] , який перебуває на обліку в Сумському обласному Центрі зайнятості, отримав наступні суми доходів: І квартал 5306,11 грн, ІІ квартал 12835,89 грн., ІІІ квартал 7514,45 грн.. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з частиною першою статті 8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 180\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ч. 1 ст.\~182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 ст.\~182\~СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В статті 192\~СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справи\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів - але ці обставини підлягають доказуванню. Статтею 192\~СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. При вирішенні даного спору, з урахуванням викладених підстав позову, правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, та наявність виявлення нецільового витрачання. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилися двоє дітей в іншому шлюбі, погіршився матеріальний стан та він на цей час не працює. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом із досліджених доказів встановлено, що позивачем не надано доказів щодо розміру його доходів, або їх відсутності на час подання позову, лише зазначено, що він перебуває на обліку в Сумському обласному Центрі зайнятості, та останні відомості про отримання позивачем доходу надані за І - ІІІ квартали 2020 року. Позивач не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження двох дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини. Крім того, суд зазначає, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відомостей щодо покращення матеріального стану відповідача матеріали справи не містять. Навпаки, відповідачкою надані докази понесених нею витрат на утримання та виховання дитини, а також на її лікування у лікаря-ортодонта. Визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства України та стягується у розмірі, що відповідає встановленому мінімальному гарантованому розміру аліментів, зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не буде спрямовано на належне забезпечення спільної з відповідачкою дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявність підстав для зменшення розміру аліментів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed