Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Представники публічного акціонерного товариства «Універсал банк» Ганенко О.І., Гаврилюк С.В. в судовому засіданні позов підтримали та просять суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності і є предметом іпотеки за Договором іпотеки від 25.04.2008 року, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, для задоволення грошових вимог ПАТ «Універсал Банк» за Кредитним договором № 019-2008-1297 від 25.04.2008 р. в сумі 26 223 дол. США, 71 центів, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки 741 000 гривень, 00 копійок. Також просять суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Універсал банк» судові витрати в розмірі 10347,83 грн., що складаються з судового збору. Зустрічний позов не визнали просять суд відмовити в позові [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», як правонаступник відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором, за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. Представник відповідачів та третіх осіб [PERSON] за первісним позовом та представник [PERSON] як позивача за зустрічним позовом та представник третіх осіб за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» не визнала та просить суд у задоволенні позову відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що спадкоємці [PERSON] не прийняли спадщину померлого. Взагалі на момент смерті [PERSON] в нього не було жодного майна. Крім того, банк знав про смерть боржника, а відтак про відкриття спадщини, оскільки сам подав відповідну заяву до Першої рівненської державної нотаріальної контори. Обізнаність банку з фактом смерті боржника свідчить про те, що перебіг позовної давності для нього розпочався 04.01.2013 року. Отже, строк позовної давності за позовними вимогами сплив 04.01.2016 року. Проте, позивач звернувся до суду з даним позовом лише у травні 2018 року, а отже пропустив строк позовної давності. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що смерть боржника та відсутність спадкоємців, які прийняли спадщину є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов`язання за кредитним договором припиняється. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю, а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 019-2008-1297. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Кредитор надав Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у сумі 35 000 (тридцять п`ять тисяч, 00) доларів США, а позичальник прийняв та зобов`язався належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 13,45 % річних, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Також сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов даного договору. На забезпечення виконання кредитного зобов`язання за Кредитним договором № 019-2008-1297 від 25.04.2008 р. між банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ткачук М.Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером № 938, відповідно до якого іпотекодавці передали позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 29.10.1999 р., згідно наказу № 305. Згідно п. 4.1. Договору іпотеки від 25.04.2008 р. позивач набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках та на підставах, передбачених законодавством України, в тому числі у разі порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором. Банк (кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у сумі 35000,00 доларів США. В свою чергу, [PERSON] , неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, чим порушив умови кредитного договору, в результаті чого станом на 29 грудня 2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 019-2008-1297 від 25.04.2008 р. становить 26 223 (двадцять шість тисяч двісті двадцять три) доларів США 71 центів. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до пункту 11 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та іпотечним договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним). У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених іпотечним договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у пунктах 4.1. та 4.2. іпотечного договору. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорі, що виникають з кредитних правовідносин» від ЗО березня 2012 р. № 5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам статті 533 ЦК. Враховуючи встановлені по справі обставини, враховуючи наявність заборгованості за Кредитним договором № 019-2008-1297 від 25.04.2008 р. суд визнає, що ПАТ «Універсал Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Що стосується зустрічного позову, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до частини п`ятої статті З Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Цією статтею не передбачено такої підстави припинення іпотеки, як смерть іпотекодавця, а тому у даному спорі пріоритетними є норми саме цього закону, а не норми про спадкування ст.ст. 1281,1282 ЦК України і визначальним є право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Такий висновок підтверджується і правовою позицією в справі 6-31 цс 16 Верховного Суду України від 01 лютого 2016 року, де зазначено, що правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором, враховуючи те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 р. по справі № 216/8586/15-ц вказано наступне: такої підстави припинення іпотеки як смерть боржника за основним зобов`язанням чи іпотекодавця законом не передбачено. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї Позивачем по зустрічному позову не доведено, що спадкоємцями першої черги за законом було подано заяви про відмову від спадщини, а також не надано доказів відсутності у померлого позичальника на момент смерті майна. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором іпотеки, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. У пункті 6.1 договору іпотеки від 25.04.2008 р. сторони погодили, що даний договір діє до повного виконання зобов`язань за Основним договором (Кредитний договір № 019- 2008-1297 від 25.04.2008 р.), що обумовлює основне зобов`язання. Оскільки зобов`язання за кредитним договором є невиконаним, кредитор має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Стаття 523 ЦК України не підлягає застосуванню при вирішенні позову про припинення іпотеки, оскільки в даному випадку заміна боржника в зобов`язанні, на час звернення до суду з позовом, не відбулась, тому іпотекодавці несуть відповідальність за невиконання зобов`язання первісним боржником. Оскільки, передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстави припинення іпотеки у даній справі відсутні, так як основне зобов`язання не припинено, строк дії іпотечного договору не закінчився, реалізації предмета іпотеки чи набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки не відбулися, іпотечний договір недійсним не визнано; предмет іпотеки не знищено (втрачено) тощо - відсутні підстави вважати іпотеку, як вид забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором припиненою. Відповідно до вимог частини першої статті 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 78,79,80,81 ЦПК України встановлені вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів. Суд визнає, що [PERSON] в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження припинення договору іпотеки за іпотечним договором, тому його позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed