Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

16.06.2014 року заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Прилуцького міськрайонного суду в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Чернігівського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з цивільним позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - зернозбирального комбайну марки ЄНІСЕЙ-1200 в рахунок погашення заборгованості за договором № 7 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству «АНН» у сумі 25 739 грн 93 к. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді. Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади з питань аграрної політики України. Даний позов заявлений заступником прокурора Чернігівської області на захист економічних інтересів держави, оскільки неповернення коштів фінансової допомоги тягне за собою ненадходження коштів до державного бюджету. Представник позивача Чернігівського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи /а.с.38/, в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи /а.с.45/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про дату і час розгляду справи /а.с.40,44/. Про причини неявки до суду не повідомила. Клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, у зв'язку з чим, суд, за письмовою згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фермерське господарство «АНН» в судове засідання не з'явився, в силу ст.74 ЦПК України, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.42,43/, клопотань про відкладення розгляду справи до канцелярії суду надано не було. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, забезпечив сторонам змагальність процесу, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що 27.06.2007 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі директора Чернігівського відділення Укрдержфонду та фермерським господарством "АНН" було укладено договір № 7 про надання фінансової підтримки фермерському господарству /а.с.17-18/. Відповідно до умов вищезазначеного договору фермерське господарство "АНН" отримало фінансову підтримку на поворотній основі в сумі 24 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 7 від 03.07.2007 року /а.с.19/. При цьому, остаточне повернення коштів фінансової підтримки до Чернігівського відділення Укрдержфонду ФГ "АНН" зобов'язувалось здійснити до 15.12.2011 року /п.п.3.4,4.1 договору, а.с.17 зворот/. Як вбачається з рішень господарського суду Чернігівської області від 06.07.2011 року та 28.02.2012 року, з ФГ "АНН" на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Чернігівського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств стягнуто заборгованість на загальну суму 25 739 грн 93 к. /а.с.25,28/. Враховуючи відсутність у боржника майна, на яке можливо було звернути стягнення в рахунок виконання попередньо взятих зобов'язань, державним виконавцем було повернуто виконавчі документи без виконання /а.с.24,27/. З метою забезпечення виконання умов договору про надання фінансової допомоги фермерському господарству від 27.06.2007 року № 7 між Чернігівським відділенням Укрдержфонду та [PERSON] 06.06.2008 року було укладено договір застави /а.с.20-22/. Згідно п.1.2 предметом застави є зернозбиральний комбайн марки ЄНІСЕЙ 1200, 1980 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун № [NUMBER], заставною вартістю 30 000 грн. Положеннями п.2.1.8 зазначеного договору визначено, що заставодержатель, тобто Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Чернігівського відділення, за наявності відповідних підстав, набуває права стягнення заборгованості за рахунок предмету застави. В зв'язку із наявною заборгованістю Чернігівським відділенням Укрдержфонду відповідачеві, як майновому поручителю, направлялась вимога щодо погашення заборгованості, проте у добровільному порядку вказану суму не сплачено /а.с.29/. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦКУ чи договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог Закону України "Про заставу", що кореспондується з положеннями ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 589 ЦК України передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Заставодержатель, згідно ст.20 Закону України "Про заставу", набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] не скористалась своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов'язань за укладеним договором застави. Враховуючи вищевикладене, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості в розмірі - 25 739 грн 93 к. В зв'язку з тим, що органи прокуратури звільнені від сплати судових витрат, суд вважає, що з відповідача [PERSON], в порядку ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути на користь держави судові витрати у розмірі 257 грн 39 к.

Outcome: approved