Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та аліментів за минулий час. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, обґрунтувавши тим, що з 16.02.2015 року спільний син сторін [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю. Сторони не проживають разом в одному помешканні вже тривалий час, з цього часу відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, а лише епізодично може передати незначну кількість фруктів та іграшки. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця з 16.02.2015 року і до повноліття сина. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що відповідач усвідомлює, що зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину, і постійно допомагає його утримувати, купує продукти харчування, іграшки, водив його у ігрові зали. Однак останніх 4-5 місяців позивач перешкоджає йому бачитись з дитиною, не відповідає на його телефонні дзвінки, не відкриває вхідні двері квартири, наставляє своїми порадами проти батька. За таких обставин відповідач позбавлений можливості здійснювати своє законне право щодо утримання та виховання свого сина. Крім того, працюючи на посаді виконавчого директора Всеукраїнського Благодійного Фонду „Соціальне партнерство", він отримує невелику щомісячну заробітню плату до 2000 грн., з яких намагається купити необхідне синові, допомогти батькам, які є інвалідами, при цьому батько проживає з ним, а мамі в РФ він передає кошти перевізниками. Тому просять зменшити розмір призначених аліментів до 1/6 частини від всіх доходів щомісяця, поскільки максимальний розмір аліментів не може перевищувати 1/2 частини від всіх доходів, тому їх розмір на трьох осіб: сина та двох батьків повинен бути рівним - по 1/6 частині кожному. Заслухавши позивача, відповідача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 5.10.2012 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі РАЦС Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1562 (а.с.4). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.03.2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2015 року було залишено без змін (а.с.6-8). Сторони не проживають разом в одному помешканні близько року, з цього часу відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні матері, при цьому він купує періодично продукти харчування, іграшки, квитки у розважальні центри. Вказані оставини не заперечувала в судовому засіданні і позивачка. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2016 рік" - установити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень; з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня; з 1 грудня - 1637 гривень. За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідач не заперечував щодо його обов'язку утримувати свою малолітню дитину, при цьому стверджує, що працює на посаді виконавчого директора Всеукраїнського Благодійного Фонду „Соціальне партнерство". Згідно довідки про доходи №192 від 2.02.2016 року з місця роботи відповідача останній за січень 2016 року отримав 1622 грн. 06 коп. заробітної плати, перебуваючи на вказаній посаді (а.с.32), тобто відповідач отримує постійний щомісячний дохід, тому позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню у вигляді присудження аліментів у частці від доходу батька. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як зазначає ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян. Згідно ч.3, ст.70 Закону України „Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, - п'ятдесят відсотків. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 4, п.17 тієї ж Постанови наголошує, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3, ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, а також наявність у нього постійного щомісячного заробітку, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів щомісяця на користь позивачки для утримання їх спільного сина з 13.10.2015 року - дня подачі позову до суду до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2016 рік" для дітей такого віку (для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень; з 1 грудня - 1313 гривень), який не повинен бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При цьому суд, приймаючи до уваги останній розмір заробітної плати відповідача в сумі 1622 грн. 06 коп., вважає, що, задовольнивши до стягнення розмір аліментів, заявлений позивачкою при зверненні до суду в повному обсязі, грошова щомісячна частка аліментів буде складати 540 грн. 69 коп. (1622 грн. 06 коп. : 1/3 частки). Ствердження відповідача та його представника про те, що розмір аліментів необхідно зменшити до 1/6 частини від всіх доходів відповідача, так як на утриманні [PERSON] перебувають його хворі непрацездатні батьки, які є інвалідами 2 та 3 групи, суд не може покласти в основу рішення, поскільки вони не є підставами такого зменшення і спростовуються їх же показаннями, що батьки відповідача отримують щомісячне пенсійне забезпечення, крім того, у відповідача ще є старший брат, який також зобов'язаний утримувати тих же батьків. Як регламентовано ч.2, ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. За змістомч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка наполягала про своє неодноразове звернення до відповідача щодо надання коштів на утримання дитини, однак останній не в достатній мірі їх надавав. Відповідач заперечував такому ствердженню і наголошував, що регулярно купував продукти харчування та іграшки дитині, що частково підтвердила і позивачка. Таким чином, поскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів в розумінні ст.57-59 ЦПК України про те, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача на утримання їх спільного сина, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, при цьому сама підтвердила часткову купівлю продуктів харчування та іграшок відповідачем, тому в задоволенні частини позову про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини за минулий час з 16.02.2015 року по 12.10.2015 року включно необхідно відмовити. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial