Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

21.01.2019 в провадженння судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про стягнення моральної шкоди, в якій позивач просить суд: стягнути з ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" на користь [PERSON] моральну шкоду в ромірі 100 000, 00грн. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначає, що на протязі тривалого часу він є клієнтом ПАТ "КБ "Приватбанк",на його ім`я була оформлена "золота карта для виплат", на якій був встановлений кредитний ліміт 31 000, 00 грн., якими він користувався в подорожах на протязі довго часу для власних потреб. Однак, 18.11.2018 позивач отримав повідомлення від ПАТ "КБ "Приватбанк", про те, що банк не надає можливість користуватись кредтиними коштами. Після зазначених обставин позивач неодноразово звертався до інших банківських установ, однак останньому було відмовлено в наданні кредиту, не пояснюючи на це причин. 18.12.2018 року позивачу стало відмомо, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" внесло його прізвище до Бюро кредитних історій, а саме: ПАТ "Перше всеукраїнське бюро кредитних історій ", ТОВ "Українське бюро історій", ПАТ "Міжнародне бюро кредитних історій". Так, позивач зазначає, що йому стала відома інформація, що відповідач оформив кредит на ім`я позивача в липні 2018, за №223691278 від 03.07.2018, однак за поверненням кредитних коштів до [PERSON] відповідач не звертався. На звернення позивача до ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога", останньому було надано відповідь від 12.12.2018 вих.№9483, що за результатами перевірки було анульовано кредтитний договір №223691278 від 03.07.2018, та про відстуність заборгованості позивача перед відповідачем. Окрім цього зазначено, що відповідну інформацію було направлено до Бюро кредитних історій. Однак, з врхуванням зазначених обставин, позивач зазначає, що станом на день звернення до суду за ним числиться заборгованість в розмірі 15 640, 00 гривень перед ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога", що унеможливлює позивача отримати кредитні кошти в інших банківських установах. Таким чином, дії ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" спричинили важкі моральні страждання позивачу, що виразились в медикаментозному лікуваннні, оскільки позивач хворіє на цукровий діабет. Окрім цього останній зазнав стресу, що як наслідок в нього був приступ панкреатиту, що спричинило його непрацездатність, фізичний біль та втрату грошових коштів на лікування. 22.01.2019 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 10.02.2019 надійшов відзив від представника ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" в якому зазначено, що позивач посилається на те, що через дії ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" йому спричинено моральна шкоду, однак з відповідей які надавались позивачу від інших банківських установ не вказано з яких саме причин йому відмовлено в наданні кредитних коштів та не зазначено причин. Окрім цього представник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо наявності протиправної поведінки ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" та не надано жодних доказів щодо підтвердження факту, що він зазнав фізичних страждань та не вбачається жодного причино-налідкового зв`язку, з вказаних підстав просив відмовити в задоволенні вимог позивача. 19.03.2019 представником позивача [PERSON] - [PERSON] було подано відповідь на відзив, в якій представник не погодилася з позицією представника ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога", оскільки вважає, що саме через дії ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" у позивача немає можливості отримати кредит, тому що відповідач допустив недбалість щодо надання кредиту невстановленим особам, тому за це він має нести відповідальність. 21.03.2019 ухвалою було задоволено клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та призначено до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленянм сторін. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позивні вимоги, оскільки через дії ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога", позивач не може взятти в будь-якому іншому банку кредит, оскільки його кредитна історія була зіпсована, тому банки йому не дають кредитні кошти, які необхідні позивачу для лікування. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позов є необґрунтованим та зазначає, що у позивача з виписок, які були надані суду, вбачається, що у останнього є не закриті кредити. Окрім цього, зазначив, що суду не надано жодних доказів про спричнення моральної шкоди позивачу. Таким чином, суд вислухавши пояснення учасників процесу, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до наступного висновку. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.. Так, позивач зазначає, що на його думку дії відповідача, щодо внесення його до реєстру боржників спричинило йому, моральні страждання, стрес та втрату працездасності.При цьому, в матеріалах справи, позивачем не наведені належні обґрунтування позовних вимог, не наведено доказів та не доведено фактів завдання моральної шкоди, не вказано з яких саме міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи вищевикладене, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано жодних доказів, що діями відповідача йому задано моральну шкоду,зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed