Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 16 лютого 2017 року звернулось до суду з даним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.01.2015 року в сумі 442067,67 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до договору б/н від 15.01.2015 року третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант консалтинг» приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище договором було укладено Договір поруки № РОR1449058052761 від 02.12.2015 року, укладеним з поручителем [PERSON]. Відповідно до Договору ТОВ «Атлант консалтинг ВМ» було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок №26000052744201, в зв'язку з волевиявленням ТОВ «Атлант консалтинг ВМ» в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Згідно умов договору ТОВ «Атлант консалтинг ВМ» зобов'язався здійснювати погашення кредиту, але свої обов'язки не виконав, грошові кошти згідно умов Договору не виплатив, станом на 24 січня 2017 року має заборгованість - 634968,88 грн., яка складається з наступного: 442067,67 грн. - заборгованість за кредитом; 153250,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18197,74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 21453,34 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Тому ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № Б/Н від 35.01.2015 р., в розмірі 442067,67 грн. Не погоджуючись з первісним позовом відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позову заяву, яку він мотивував тим, що 02 грудня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки № POR1449058052761. Відповідно до п. 1.1. даного договору поруки: «Предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором (Банком) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ» зобов'язань за угодами - приєднання до: 1.1.1. розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1 по сплаті: - кредиту в розмірі 10 000 грн.; 1.1.2. розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 2 по сплаті: - кредиту в розмірі 370 000 грн. Розділом 4. договору поруки від 02.12.2015 року було закріплено термін дії договору поруки та порядок зміни умов договору. Так, згідно п. 4.1. даного договору сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п'ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та / або поручителем всіх зобов'язань за "Угодою 1/ Угодою 2" цей Договір припиняє свою дію. З огляду на зміст укладеного договору поруки вбачається, що Поручитель взяв на себе зобов'язання по виконання Боржником - ТОВ "АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ" перед Кредитором - ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" своїх зобов'язань згідно укладених Угоди 1 та Угоди 2 Умов та правил надання банківських послуг на загальну суму: - 10 000 (десять тисяч) грн.; - 370 000 (триста сімдесят тисяч) грн.. Натомість, зі змісту абзацу другого первісної позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» до Відповідача вбачається: «Згідно заяви ТОВ "АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ" приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 15.01.2015 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору. В абзаці третьому первісного позову також зазначено наступне: «Відповідно до Договору ТОВ "АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ" було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших) що визначено і врегульовано «Умов та правилами надання банківських послуг». В абзаці дев'ятому первісного позову також зазначено наступне: «Свої зобов'язання за договором Позивач виконав в повному обсязі, надавши ТОВ "АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ" кредитний ліміт в розмірі 500000,00 грн. Таким чином, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ» (Третя особа, Боржник) та Банком було укладено Договір банківського обслуговування № б/н від 15.01.2015 року, який є різновидом договору приєднання - заявою Третьої особи до «Умов та правил надання банківських послуг», і в жодному разі не являється Угодою № 1 та Угодою № 2, за виконання зобов'язань, за якими взяв на себе Поручитель. Відповідно до п. 3.2.1.6.1 «Умов та Правил надання банківських послуг» цей договір набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за цим договором. В той час, як п.4.1 договору поруки визнано термін його дії 15 років з моменту його підписання. З огляду на те, що строк дії основного зобов'язання ТОВ «АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ» перед ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не встановлений, існують визначені законом підстави для визнання п. 4.1. договору поруки недійсним. З огляду на зміст договору поруки та укладених Умов та правил надання банківських послуг вважає, що умови договору поруки мають відповідати умовам кредитного зговору щодо строків дії, а тому існують підстави для визнання п. 4.1. Договору поруки від 02.12.2015 року недійсним. Більше того, з урахуванням положень ст. 559 ЦК України та зважаючи, що строк виконання основного зобов'язання ТОВ "АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ" перед ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" не встановлено, - кредитор мав право пред'явити позов до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки - до 02.12.2016 року, а позов до суду надійшов 16.02.2017 року, тобто з пропуском зазначеного строку, що у свою чергу свідчить про припинення договору поруки на момент пред'явлення вимоги ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК". Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати недійсним п. 4.1. Договору поруки № POR1449058052761 укладеного між ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON], 02 грудня 2015 року. Визнати припиненим договір поруки № POR1449058052761, укладеного між ПАТ "КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON], 02 грудня 2015 року. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» вимоги первісного позову підтримала та просила їх задоволити, а у вимогах зустрічного позову просила відмовити в повному обсязі. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечувала та просила в ньому відмовити, а вимоги зустрічного позову задоволити в поному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги первісного та зустрічного позовів не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до заяви позичальника б/н від 15.01.2015 року та умов і правил надання банківських послуг ТОВ «Атлант Консалтинг ВМ» отримало кредит в ПАТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. У випадку порушення Клієнтом, на якого поширюються дії п.3.2.1.8 (Програма Кредитні канікули), будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення коштів, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг (п. 3.2.1.1.8), Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 56 % річних від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється починаючи з дня, що йде за днем порушення зобов'язань. При цьому відсотки за користування кредитом і комісія не нараховуються та не сплачуються. Пунктом 3.2.1.1.9. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов'язань, передбачених п. 3.2.1.2.2.18 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг», банк збільшує процентну ставку на 1 % річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. 02 грудня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» було укладено договір поруки № POR1449058052761. Відповідно до п. 1.1. даного договору поруки: «Предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором (Банком) за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ» зобов'язань за угодами - приєднання до: 1.1.1. розділу 3.2.1. «Кредитний ліміт» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1 по сплаті: кредиту в розмірі 10 000 грн.; 1.1.2. розділу 3.2.2. «Кредит за послугою «Гарантовані платежі» Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 2 по сплаті кредиту в розмірі 370 000 грн. Розділом 4 договору поруки від 02.12.2015 року було закріплено термін дії договору поруки та порядок зміни умов договору. Так, згідно п. 4.1. даного договору сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п'ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та / або поручителем всіх зобов'язань за "Угодою 1/ Угодою 2" цей Договір припиняє свою дію. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Атлант Консалтинг ВМ» за б/н від 15.01.2015 року, заборгованість станом на 24 січня 2017 року становить - 634968,88 грн., яка складається з наступного: 442067,67 грн. - заборгованість за кредитом; 153250,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 18197,74 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 21453,34 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Так, суд не знаходить правових підстав для задоволення первісного позову, оскільки зміст договір поруки № POR1449058052761 від 02.12.2015 року не містить жодних положень про те, що [PERSON] відповідає перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТ КОНСАЛТИНГ ВМ» (далі - «Боржник») зобов'язань за Договором банківського обслуговування № б/н від 15.01.2015 року. Більше того, у договорі поруки не зазначено жодних ідентифікуючих ознак кредитного договору, на забезпечення виконання якого укладений договір поруки № POR1449058052761 від 02.12.2015. З наведеного, суд не вбачає правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 442067,67 грн. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Також, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки п. 4.1. договору поруки відповідає вимогам ЦК України. В той же час підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови. Отже суперечності одних положень договору іншим положенням договору не є підставою для визнання недійсності окремих його частин з підстав визначених ст. 215 ЦК України. Тому враховуючи, що договором поруки встановлено строк її дії, що відповідає приписам ЦК України, суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічного позову. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах первісного та зустрічного позовів. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 256-261, 526, 553, 554, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed