Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивував тим, що він є балансоутримувачем і здійснює утримання та обслуговування будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Тичини, 5-а, та не виконують зобов'язання по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 19 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 62 872,27 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 19 вересня 2017 року у розмірі 62 872,27 грн., три відсотки річних у розмірі 5709,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Під час підготовчого судового засідання позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги за станом на 19 вересня 2017 року у розмірі 62 872,27 грн. та пеню у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5709,00 грн., витрати по сплаті судового збору. 05 жовтня 2017 року ухвалою суду позовну заяву Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишено без руху. 15 листопада 2017 року ухвалою суду продовжено процесуальний строк, встановлений 05 жовтня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва для усунення недоліків до 01 грудня 2017 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 24 липня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення доказів відмовлено. 05 жовтня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 08 лютого 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Представник позивача Чумак С.С. підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що послуги оплачує безпосередньо ЖРЕО № 419, Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва", Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Київводоканал", Приватному акціонерному товариству "Київенерго", що підтверджується квітанціями та рахунками повідомленнями. Тому заборгованість по сплаті комунальних послуг відсутня. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що між сторонами не укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання ним відповідачам комунальних послуг. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав. Підтримав пояснення відповідача [PERSON] Додатково пояснив, що тарифи не доведено до відома споживачів. Відповідачі не є членами Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1». У розрахунку відсутні складові послуг. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 26, том 1). Позивач є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] (а.с. 9-25, 122, том 1). Позивач просив про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за станом на 19 вересня 2017 року у розмірі 62 872,27 грн. На підтвердження позовних вимог позивачем надано лист Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 14 травня 2018 року, відповідно до якого послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку [ADDRESS] надає Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-1» (а.с.123, том 1), технічний паспорт житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 124-127, том 1), договір № 323-17 на технічне обслуговування ліфтів та системи диспетчеризації від 01 січня 2017 року, укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний-1» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрліфтсервіс» (а.с. 128-131, том 1), договір № 7050604 про умови поставки газу Балансоутримувачам для побутових потреб від 29 грудня 2006 року, укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний-1» та Публічним акціонерним товариством «Київгаз» (а.с. 136-138, том 1), договір № 0420032 про співпрацю під час надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води і розмежування відповідальності від 16 січня 2015 року, укладений між Житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний-1» та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (а.с. 139-143, том 1), договір № 1/761-Ж-13 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 02 січня 2013 року (а.с.148-149, том 1), договір про постачання електричної енергії № 80695 від 22 червня 2007 року (а.с.153-156, том 1), деталізований звіт щодо складових нормативних витрат з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розрахованих відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515 (а.с. 167-171, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON] скористалася своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки між сторонами не укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, відповідачі не є членами Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1». Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання ним відповідачам комунальних послуг. На підтвердження заперечень відповідачем надано суду рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2012 року про відмову у задоволенні позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» до [PERSON] за участю третіх осіб [PERSON], Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання договору укладеним (а.с. 103-106, том 1), договір про проведення розрахунків за водопостачання та водовідведення за показниками квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води від 16 квітня 2003 року, укладений між ЖРЕО № 419 та [PERSON] (а.с.93, том 1), договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 30 грудня 2015 року, укладений між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та [PERSON] (а.с.94-96, том 1). Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Споживач зобов'язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі ж вимоги зазначені і в п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року, згідно яких власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачі не виконують зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 63 259,56 грн. Позивач просить про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення № 4046 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] - 1/3 частина квартири, а тому у відповідачів відсутній солідарний обов'язок. Твердження відповідача [PERSON] щодо відсутності обов"язку сплачувати за житлово-комунальні послуги у зв"язку з відсутністю типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також твердження щодо ненадання позиваччем належних та допустимих доказів на підтвердження надання ним комунальних послуг спростовуються, виходячи з такого. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов'язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено поділ житлово-комунальних послуг залежно від порядку затвердження цін/тарифів. Затвердження цін та тарифів на житлово-комунальні послуги віднесено до повноважень органу місцевого самоврядування; за статтею 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, а розмір плати розраховується, виходячи з розміру встановлених цін (тарифів) та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Судом встановлено, що в період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2017року позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: просп. Тичини, 5-а у м. Києві, що підтверджується наявними в матеріалах справи нарядами-завданнями та актами виконаних робіт; розрахунок належних до стягнення платежів здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення за тарифами, встановленими Порядком формування тарифів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515; цей розрахунок перевірено судом. Відповідачами не надано будь-яких доказів на спростування ненадання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. З доданої до позовної заяви довідки про нарахування та сплату за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2010 року по 31 жовтня 2017 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить у розмірі 63259,56 грн., що виходить за межі позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19 вересня 2017 року, а тому з урахуванням положень статті 258 ЦК України, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги підлягає стягненню за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 7 824,34 грн. Оскільки судом встановлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], а за відповідачем [PERSON] - 1/3 частина квартири, тому з урахуванням часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 5 216 грн. 23 коп. (7824,34 грн. : 3 х 2), а з відповідача [PERSON] - 2 608 грн. 11 коп. (7824,34 грн. : 3). Позивач просить солідарно стягнути з відповідачів пеню у вигляді подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5709,00 грн. За змістом статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,порукою,гарантією,заставою,при триманням,задатком. Стаття 547 ЦК України встановлює письмову форму правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується,якщо це встановлено договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Підставою для нарахування пені позивач зазначає положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Так, ст. 1 цього Закону передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі,що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 зазначеного Закону розмір пені, передбаченої статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України,що діяла у період, за який сплачується пеня. З урахуванням того, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності та не може бути застосований до правовідносин, що виникли між сторонами, тому позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, розмір якої обчислюється з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 5709,00 грн. не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1», ідентифікаційний номер 22895084, що знаходиться за адресою: 02152, просп. Тичини, 5-а, м. Київ, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 2 608 (дві тисячі шістсот вісім) грн. 11 коп. Стягнути з [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], , на користь Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-1», ідентифікаційний номер 22895084, що знаходиться за адресою: 02152, просп. Тичини, 5-а, м. Київ, заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 19 вересня 2014 року по 19 вересня 2017 року у розмірі 5 216 (п'ять тисяч двісті шістнадцять) грн. 23 коп. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 7824,34 грн. та з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 192,00 грн. (7824,34 грн. х 100% : 62872,27 грн. = 12 % х 1600,00 грн.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 64,00 грн. (192,00 грн.: 3), а з відповідача [PERSON] - 128,00 грн. (192,00 : 3 х 2).

Outcome: partial