Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житлом в будинку [ADDRESS] . Обгрунтовує вимоги тим, що відповідачка не проживає в будинку з 2008року по теперішній час, оскільки виїхала мешкати до Російської федерації. Через реєстрацію в будинку відповідачки, нараховуються комунальні послуги в тому числі й на останню; вона не може оформити субсидію. Ухвалою суду від 01 червня 2021року відкрито провадження у цивільній справі за данним позовом, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. (а.с.17-18) В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідачка надала заяву в якій позовні вимоги визнає, оскільки з грудня 2008року не проживає в будинку [ADDRESS] . Просить розглядати справу в її відсутність. (а.с.24-26) Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року , закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд встановив, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 11.03.2009року, який укладений між позивачкою та [PERSON] (а.с.5-7). Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом, який власник вважає прийнятим. Судом встановлено, що на момент придбання позивачем вказаного будинку, в ньому залишився зареєстрованим родич колишніх власників будинку - відповідачка [PERSON] , яка зареєстрована в будинку з 30.05.2006року (а.с.8-10, 16). Фактично, в зазначеному будинку відповідачка не мешкає з грудня 2008р та особистих речей не має, що підтверджється актом, складеним 14.04.2021 року, та підписаним депутатом Дружківської міської ради Мелікбегяном А.Н. та сусідами [PERSON] [PERSON] (а.с.11). Крім того , зазначений факт визнає відповідачка у письмовій заяві до суду (а..24-27) Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім"ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім"ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім"ї. Згідно зі ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Оскільки право власності на будинок [ADDRESS] у [PERSON] припинилося у зв"язку з його відчуженням, [PERSON] втратила право користування цим жилим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідачки в спірному будинку створює перешкоди позивачу в користуванні нею своєю власністю, а тому такі перешкоди мають бути усуненні шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved