Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

24.11.2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" - [PERSON] звернулося в суд із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказувала на те, що 09.12.2013 року між ПАТ "Банк Форум" і відповідачем [PERSON] був укладений Договір банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2556037, відповідно до якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб з максимальним лімітом кредитування 1 000,00 грн., в обмін за зобовязання останньої повернути кошти до 17.12.2014 року, зі сплатою банку відсотків за користування кредитними ресурсами в розмірі 36 % річних. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами щомісячно не пізніше 20-го числа. Усупереч умовам вищезазначеного Договору відповідач покладених на неї зобовязань по погашенню кредиту та відсотків належним чином не виконала. 06.10.2014 року банком на адресу відповідача направлявся лист-вимога про дострокове повернення кредитних коштів, однак дана вимога відповідачем проігнорована, заборгованість не погашена. Станом на 11.11.2014 року розмір заборгованості за спірним кредитним договором становить 937,63 грн., яка складається із: - простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 140,47 грн. - поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 674,17 грн. - простроченої заборгованості за нарахованими процентами 98,26 грн. - поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 21,15 грн. - пені за простроченим кредитом та процентами, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ 3,58 грн. Дану заборгованість позивач в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" - [PERSON] просив стягнути з відповідача на користь позивача. Посилаючись на положення п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільнено від сплати судового збору, [PERSON] просила суд судові витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, згідно письмового клопотання представник Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" - [PERSON] просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 26, 27). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.23,24), в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у відповідності зі ст. 1048 цього ж Кодексу. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що 09.12.2013 року між ПАТ "Банк Форум" (далі, - Банк) і відповідачем [PERSON] (далі, - Клієнт) був укладений Договір банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2556037 від 09.12.2013 року (а.с.4), відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію для споживчих потреб за продуктом «Кредитна картка» з максимальним лімітом кредитування 1000,00 грн., в обмін за зобовязання останньої повернути кредитні кошти до 17.12.2014 року, сплативши банку відсотки за користування кредитними ресурсами в розмірі 36 % річних (п.п.7.1.,7.2., 7.3.5. Договору). Відповідно до Загальних умов встановлення кредитних лімітів (а.с.5) повернення кредитних коштів відбувається щомісячно в розмірі не менше 7% від суми заборгованості на розрахункову дату, а процентів щомісячно до 20-го числа. 16.06.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 про початок ліквідації Публічного Акціонерного Товариства "Банк Форум" з 16 червня 2014 року (а.с.13). Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] строком на 1 рік, з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно. Пунктом 1 ч. 3 ст. 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 48 та п. 5 ч. 2 ст. 37 цього ж Закону Уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] усупереч умовам спірного кредитного Договору покладених на неї зобовязань по погашенню кредиту та відсотків належним чином не виконала, у звязку з чим, виникла заборгованість, про що банк повідомляв відповідача шляхом направлення письмової вимоги про дострокове виконання зобовязань від 06.10.2014 року за №9111/4.1 (а.с.9,10), однак дана вимога відповідачем проігнорована, заборгованість не погашена, чим порушуються права банку. Як слідує з наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с.8), станом на 11.11.2014 року позивачем нараховано заборгованість у загальному розмірі 937,63 грн., яка складається із: - простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 140,47 грн. - поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 674,17 грн. - простроченої заборгованості за нарахованими процентами 98,26 грн. - поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 21,15 грн. - пені за простроченим кредитом та процентами з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ 3,58 грн. Проте повністю з такими складовими заборгованості суд погодитися не може. Суд вважає, що позивачем безпідставно нараховано та включено до свого розрахунку пеню за простроченим кредитом та процентами» в сумі 3,58 грн. з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ з огляду на таке. Згідно зі ст. 549 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, він повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню), під якою розуміється грошова сума або інше майно. Розмір неустойки встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони також можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. За змістом п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 року № 14, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. З викладеного слідує висновок, що пеня підлягає стягненню з боржника лише в тому випадку, коли це прямо передбачено умовами договору, або коли обов'язок по її сплаті імперативно визначено певним законодавчим актом. У Договорі банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2556037 від 09.12.2013 року сторони не встановили ні обовязку відповідача по сплаті пені, ні конкретного її розміру. Так само не визначений її розмір для спірних правовідносин і чинним законодавством. У статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" йдеться про обмеження максимального розміру пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, при цьому слід відзначити, що положення даного Закону поширюється виключно на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності (підприємці). Про це зазначив Конституційний Суд України у рішенні N 7-рп/2013 від 11.07.2013 року. Тоді як в даному випадку мають місце відносини між підприємством (банком) та позичальником - фізичною особою, що виключає можливість застосування вищевказаного Закону до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у сумі 3,58 грн. є безпідставними тому задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи наявні у справі докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що [PERSON] допущено порушення умов Договору банківського поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № 2556037 від 09.12.2013 року, у звязку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вищевказаним Договором, станом на 11.11.2014 року в загальному розмірі 934,05 грн., що включає в себе: прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів 140,47 грн., поточну заборгованість по поверненню кредитних коштів - 674,17 грн., прострочену заборгованість за нарахованими процентами 98,26 грн. та поточну суму заборгованості за нарахованими процентами 21,15 грн. В частині стягнення з відповідача пені в сумі 3,58 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають з мотивів їх безпідставності. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачу частково задоволено позовні вимоги у розмірі 934,05 грн. замість 937,63 грн., що становить 99,6 % заявлених вимог (934,05 грн. х 100% / 937,63 грн. = 99,6 %), тому з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 242,63 грн. (243,60 грн. х 99,6% / 100% = 242,63 грн.), де: - 243,60 грн. це 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто розмір судового збору, меншим за який не може бути судовий збір, що підлягає сплаті позивачами при поданні до суду позовних заяв майнового характеру відповідно до вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», виходячи з мінімальної заробітної плати, розмір якої станом на 01.01.2014 року (рік, в якому дана позовна заява була подана до суду) встановлений законом у розмірі 1 218,00 грн. (ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»); - 99,6% - розмір задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial