Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким визнати дії АТ «Укрпошта» у несвоєчасному виконанні умов договору (надання послуги) протиправними, стягнути на користь позивача вартість послуг в сукупному розмірі 70,75 грн. та стягнути 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 05.01.2021 року він скористався поштовою послугою відповідача та відправив з Головпоштамту м.Дніпро рекомендований лист на адресу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська. У зв`язку з довготривалим очікуванням подальших дій, які повинні бути здійснені адресатом, позивачем було з`ясоване відсутність свого поштового відправлення у адресата. Внаслідок заходів позивача з розшуку поштового відправлення та незаконної оплати нав`язаної відповідачем послуги в розмірі 60 грн. позивачу вдалося встановити місцезнаходження поштового відправлення, яке внаслідок неуважності працівників відповідача було вручено адресату лише на 38 календарний день, в той час як нормативами передбачене вручення протягом 4 днів. У зв`язку з несвоєчасним врученням поштового відправлення порушені відповідні права позивача, як споживача поштових послуг та примушено до оплати непотрібних йому послуг та завдано моральної шкоди, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19.03.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк надав суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечував, прохав відмовити у його задоволенні, звертав увагу суду на недоведеність позовних вимог, зокрема відсутності протиправності у діях відповідача та необґрунтованості вимог про стягнення моральної шкоди. Позивач надав суду відповідь на відзив, у якому спростовував міркування відповідача та зазначив, що протиправність його дій полягає у значному порушенні нормативних строків пересилання поштових відправлень, які встановлені нормативно-правовим актом Міністерства інфраструктури. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 05.01.2021 року [PERSON] скористався поштовою послугою АТ «Укрпошта» та відправив з Головпоштамту м.Дніпро рекомендований лист вартістю 21,50 грн. на адресу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, що підтверджується поштовою квитанцією за номером ФН№ 3000435179 (штрих код 4900087621222) (а.с.5). 03 лютого 2021 року, внаслідок тривалої відсутності відомостей щодо вручення поштового відправлення, позивач подав заяву про його розшук до Головпоштамту м.Дніпра та сплатив за таку заяву 60 грн. (а.с.6,8). Окрім того, Позивачем вживалися самостійні заходи, щодо пошуку свого поштового відправлення, внаслідок яких, місцезнаходження поштового відправлення було встановлено (а.с.9-11). Листом АТ «Укрпошта» №1853-М-2021020510340-В від 16.02.2021 року, відповідачем повідомлено, що рекомендований лист позивача №4900087621222 від 05.01.2021 року, надійшов до відділення №49127 - 06.01.2021 року та внаслідок неуважності працівників відділення досланий 09.02.2021 року, за вірною адресою до відділення №49128, та 10.02.2021 року був вручений адресату (а.с.12). Відносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України „Про захист прав споживачів", оскільки згідно його преамбули, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст.5 Закону України „Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав. Відповідно до вимог п.п. 1 та 2 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. АТ „Укрпошта" - єдиний національний оператор поштового зв`язку України. Діяльність АТ „Укрпошта" регламентується Законом України „Про поштовий зв`язок", іншими Законами України. Згідно ст.2 Закону України „Про поштовий зв`язок" відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до умов пункту 2.3 Статуту АТ «Укрпошта», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 14 грудня 2018 року № 611 (далі - Статут), АТ «Укрпошта» у своїй діяльності керується Конституцією України, законодавством України, у тому числі законодавством щодо запобігання корупції, актами Всесвітнього поштового союзу, Статутом, а також внутрішніми документами АТ «Укрпошта», прийнятими відповідно до Статуту. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 року № 10-р «Про національного оператора поштового зв`язку» АТ «Укрпошта» є національним оператором поштового зв`язку. Закон України від 04 жовтня 2001 року № 2759-III «Про поштовий зв`язок» (далі - Закон про поштовий зв`язок) згідно з його преамбулою визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг. Абзац другий та восьмий частини першої статті 3 Закону про поштовий зв`язок основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку зазначають захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв`язку та єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку. Згідно з абзацами шістнадцятим та дев`ятнадцятим частини першої статті 1 Закону про поштовий зв`язок пересилання поштових відправлень - сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень. Послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх поштових відправлень, до яких, зокрема, належать рекомендовані листи (абзац четвертий пункту 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270) (далі - Правила). Рекомендованим поштовим відправленням є, зокрема, реєстрований лист, який приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення (абзац двадцять сьомий пункту 2 Правил). У разі подання для пересилання, зокрема, реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу (абзац перший пункту 62 Правил). Згідно абзацу другого пункту 2.1 Статуту АТ «Укрпошта» здійснює надання послуг поштового зв`язку, зокрема універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України, з метою повного задоволення потреб користувачів у послугах поштового зв`язку та забезпечення ефективного розвитку єдиної національної мережі поштового зв`язку України. Згідно ст.13 Закону України „Про поштовий зв`язок", послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. Нормативи та нормативні строки пересилання поштових відправлень затверджені відповідним Наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 року та розроблені відповідно до Закону України "Про поштовий зв`язок", актів Всесвітнього поштового союзу, Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку та поширюються на послуги, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку. Згідно пп.1-2 п.1, п.2 розділу 2 Нормативів, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Отже, з урахуванням пересилання рекомендованого поштового відправлення позивача, яке було здійснено в межах м.Дніпро, його мало бути вручено адресату протягом 4 днів (день подання + 3 дні), тобто, з урахуванням вихідних днів, не пізніше 12.01.2021 року, в той час, як судом встановлено та відповідачем визнано у листі, що внаслідок дій співробітників відповідача, поштове відправлення було помилково направлене до іншого поштового відділення, та лише внаслідок розшуку відправлення за ініціативою позивача, його було перенаправлено за вірною адресою та вручено адресату лише 11 лютого 2021 року, тобто на 38-й календарний (26-й робочий) день. Позивач, користуючись послугами АТ «Укрпошта», у достатній мірі розраховував на добросовісне виконання уповноваженими особами поштового зв`язку своїх функціональних обов`язків, однак вручення поштового повідомлення з таким значним запізненням та внаслідок спонукання позивачем, свідчить про формальний підхід щодо належного пересилання поштового відправлення (рекомендованого листа) та нівелює основні засади діяльності поштового зв`язку. Відповідно до п. 10 Правил оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати: надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури; пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв`язку, поштових переказів у нормативні строки, встановлені ними самостійно згідно із законодавством, тощо. Згідно з пунктом 29 Правил поштові відправлення, поштові перекази до моменту вручення їх одержувачам є власністю відправників. Проводячи аналіз установлених обставин справи, а також наведених положень нормативно-правових актів, необхідно дійти висновку, що пересилання поштових відправлень (в тому числі складових такого процесу - приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення)) відноситься до операцій, які належать до послуг поштового зв`язку та надаються операторами поштового зв`язку, до моменту вручення поштового відправлення з рекомендованим повідомленням адресату - одержувачу, таке є власністю відправника, неналежне виконання оператором поштового зв`язку своїх обов`язків є наслідком відповідальності саме оператора поштового зв`язку. За таких обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання відповідачем АТ «Укрпошта» своїх обов`язків щодо пересилання та вручення поштового відправлення, споживачем яких є позивач [PERSON] та протиправності таких дій щодо споживача, внаслідок чого, відповідні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Розглядаючи питання про відшкодування відповідачем 50% вартості поштового відправлення, яке було несвоєчасно вручене та вартості послуги з розшуку відправлення, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3,6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про поштовий зв`язок», за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. За невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть матеріальну відповідальність перед користувачами, зокрема, за несвоєчасну доставку усіх видів реєстрованих поштових відправлень - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку. Вартість попередньо оплачених користувачем послуг, що фактично не були йому надані, відшкодовується користувачеві у повному обсязі на підставі квитанції чи іншого документа про оплату цих послуг. У разі незгоди користувача з визначеним цією статтею розміром відшкодування питання про відшкодування завданих йому фактичних збитків, моральної шкоди, втраченої вигоди через неналежне виконання операторами своїх зобов`язань, а також інші спори між користувачами та операторами розглядаються у судовому порядку. Як встановлено судом, поштове відправлення позивача адресату вручене зі значним запізненням, та оскільки суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо пересилання поштового відправлення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 25% вартості послуги, що фактично є також відповідним зменшенням вартості послуги, у зв`язку з чим, відповідні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 05 грн. 38 коп. з відмовою у задоволенні решти вимог в цій частині. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 60 грн., сплачених позивачем за подання заяви про розшук поштового відправлення, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 121 Правил надання послуг поштового зв`язку, до вручення одержувачу поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом відправник має право за місцем приймання цього поштового відправлення, поштового переказу для пересилання за додаткову плату подати заяву про розшук відправленого ним реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу. Як було встановлено судом, місцезнаходження поштового відправлення було самостійно встановлено позивачем, в свою чергу, внаслідок подачі такої заяви, відповідач здійснив пересилання відправлення за вірною адресою, тобто, лише внаслідок спонукання позивача виявив факт неналежного виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень та згодом, зі значним запізненням виконав оплачену послугу. Тобто відповідачем фактично не було надано позивачу послуги (з розшуку поштового відправлення), які попередньо були вимушено оплачені, окрім того, вказані витрати, відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України, є фактично збитками позивача, оскільки є витратами, яких особа була змушена зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення вартості подачі заяви про розшук відправлення, розмір якої підтверджений належними доказами, як то копія відповідної квитанції, та їх розмір відповідачем не заперечується. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про відсутність обов`язку АТ «Укрпошта» щодо вказаних вимог, оскільки в даному випадку, у позивача взагалі були відсутні підстави для звернення із заявою про розшук поштового відправлення, оскільки такі відправлення не були загублені, а були переслані на неналежне поштове відділення та протягом тривалого часу не отримані адресатом, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків з їх вручення. Розглядаючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої останньому неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо пересилання поштових відправлень, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Отже, слід зазначити, що неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасного пересилання поштового відправлення є недоліком продукції (неналежне надання послуги) у розумінні законодавства про захист прав споживачів і відповідно до статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу таким неналежним наданням послуги. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті надання неналежної послуги з боку відповідача. Визначаючи розмір майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер правопорушення, а саме неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасного пересилання поштового відправлення, глибину душевних страждань позивача, який в результаті дій відповідача фактично обмежений у можливості у передбачений Законом спосіб та строк на реалізацію своїх прав, зокрема, щодо особистої подачі процесуальних документів до адресата, яким є інший суд, з урахуванням вимог розумності і справедливості. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме 23 кратному розміру вартості неналежно наданих послуг з пересилання поштового відправлення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із викладеним, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial