Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" суму заборгованості за Кредитним договором №R53700498579В від 12.12.2013 року у розмірі 64 124,48 грн. та судовий збір у розмірі 641,24 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини: 12 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та фізичною особою [PERSON] укладено Кредитний договір №R53700498579В. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору, банк надає відповідачу ліміт у сумі 50 000 грн. зі сплатою відповідачем 12,0 відсотків річних, та кінцевим строком погашення заборгованості до 12.12.2017 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк", з якими він ознайомився і погодився. В порушення умов кредитного договору, а саме: п.4.2, п.4,3, п.5.1 відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав. В результаті порушення умов кредитного договору станом на 29.08.2014 року, згідно розрахунку заборгованість по кредиту, складається із: заборгованості по кредиту, відсоткам, комісією, 3 % річних, інфляційні витрати та пені у сумі 64 124,48 грн.: Борг за кредитом з урахуванням індексі інфляції та 3 % річних 48 772,95 грн.: - Поточна заборгованість за кредитом 43 224,59 грн.; - Прострочена заборгованість за кредитом152,36 грн.; - Інфляційні витрати 356,80 грн.; - 3 відсотки річних 39,20 грн. Борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних 3379,36 грн.: - Поточна заборгованість по відсоткам 286,29 грн.; - Прострочена заборгованість по відсоткам 2876,21 грн.; - Інфляційні витрати 195,23 грн.; - 3 відсотки річних. Борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5 % пені 8268,33 грн.: - Поточна заборгованість по комісії 845 грн.; - Прострочена заборгованість по комісії 5070 грн.; - Пеня по комісії 2353,33 грн. Пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту 3703,84 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 12 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R53700498579В( а.с.10,11). Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору, банк надає відповідачу ліміт у сумі 50 000 грн. зі сплатою відповідачем 12,0 відсотків річних, та кінцевим строком погашення заборгованості до 12.12.2017 року, а відповідач повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк" з якими він ознайомився і погодився. Згідно п. 4.2 договору, відповідач зобов'язався сплачувати щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати відсотків та розрахунку вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 відсотка від початкової суми кредиту. Відповідно до п. 4.3 договору, сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником до 12 числа кожного місяця (дата списання Банком платежів) у відповідності до графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати відсотків, комісійну винагороду, інші супутні платежі. Відповідно до п. 5.1 договору, у разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, відповідач зобов'язується сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочення зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. За розрахунком позивача відповідач умов договору не виконує і заборгованість за договором станом на 29.08.2014 року, заборгованість по кредиту, складається з: заборгованості по кредиту, відсоткам, комісією, 3 % річних, інфляційні витрати та пені у сумі 64 124,48 грн.: Борг за кредитом з урахуванням індексі інфляції та 3 % річних, в сумі 48 772,95 грн.: - Поточна заборгованість за кредитом 43 224,59 грн.; - Прострочена заборгованість за кредитом152,36 грн.; - Інфляційні витрати 356,80 грн.; - 3 відсотки річних 39,20 грн. Борг за відсотками з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних 3379,36 грн.: - Поточна заборгованість по відсоткам 286,29 грн.; - Прострочена заборгованість по відсоткам 2876,21 грн.; - Інфляційні витрати 195,23 грн.; - 3 відсотки річних. Борг по комісії за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5 % пені 8268,33 грн.: - Поточна заборгованість по комісії 845 грн.; - Прострочена заборгованість по комісії 5070 грн.; - Пеня по комісії 2353,33 грн. Пеня за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту 3703,84 грн. Відповідач не оспорив розмір заборгованості за кредитним та відсотками, можливість чого суд йому забезпечував, а тому суд приходить до висновку, що відповідач погодився із розміром основної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій само кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Таким чином, вимога про стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягає задоволенню. Задоволенню підлягає вимога про стягнення інфляційних витрат у зв'язку зі своєчасною несплатою кредиту та відсотків - 356,80 грн. та 195 грн., оскільки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Стягнення пені в разі порушення боржником зобов'язання передбачено ст.549 ЦК України і п.5.1 Кредитного договору Оскільки позичальник порушив зобов'язання щодо строків сплати тіла кредиту та відсотків, то за вказані порушення він повинен сплатити пеню, розмір якої за розрахунком позивача складає 3703,84 грн. і відповідач вказаного розміру не оспорює. Вимога про стягнення заборгованості по 3 відсоткам річних, комісії та пені за комісією задоволенню не підлягає з наступних підстав. В обґрунтування стягнення 3% річних позивач посилається на ст.625 ЦК України частина 2 якої передбачає право кредитора за порушення виконання грошового зобов'язання вимагати три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки кредитним договором встановлено відсоток за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних, то позивач не має права вимагати додатково сплати ще і 3% річних. Вимоги про стягнення заборгованості по комісії не базуються на законі, оскільки законодавство не передбачає плати комісійної винагороди за управління кредитом. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2001року №15-рп/1011, зокрема, визначено, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного розподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Конституційний Суд України виходив із того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об"єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму ( частина перша статті 634 ЦК України). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману та придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб"єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладання цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю та змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, відсотки за користування кредитом є платою за послуги, а додаткова щомісячна комісія такою не являється. Крім того, згідно з положеннями пунктів 22,23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001року № 2664-ІІІ споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві для придбання продукції. Згідно частини першої статті 11 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов"язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Тобто, йде мова тільки за повернення кредиту та сплату нарахованих відсотків. Оскільки сплата комісії не є зобов'язанням, то не може за несплату комісії нараховуватися пеня, яка відповідно до ст.549 ЦК України є неустойкою за невиконання зобов'язання. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню на підставах та у розмірі, зазначених у мотивувальній частині рішення - 55 795,32 грн. У відповідності із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються із судового збору, пропорційного задоволеним вимогам, - 557,95 грн.

Outcome: dismissed