Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 09.06.2016 в Долинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №91. Малолітню дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Підставою зверення до суду є те, що шлюб виявився невдалим вже на початку подружнього життя, оскільки часті сварки мали місце у їх відносинах. Між ними втрачені почуття любові та поваги, що є основою сім"ї. На даний час вони проживають окремо. Спільного побуту не ведуть, стосунки не підтримують. Вважає, що сім"я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Дитина проживає з нею. Спір відносно визначення місця проживання сина- відсутній. Вважає, що примирення між ними неможливе, а тому час на примирення бажаного результату не дасть. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2020 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву. В підготовчому судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, просив надати час на примирення. 26.06.2020 подав відзив на позов, відповідно до якого вважає, що зберегти сім"ю потрібно заради дитини, щоб та росла у повній сім"ї, вони діяли необдумано та емоційно. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду . У судовому засіданні позивачка підтримала позов та наполягала на розлученні. Відповідач у судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій просить у разі його неявки розгляд проводити без нього. Оскільки він розуміє, що його дружина не має наміру з ним миритись та не хоче спільно проживати однією сім"єю, не заперечив щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали позовної заяви, відзив та заяву відповідача, дійшов такого висновку: Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до\~свідоцтва про шлюб серії\~ [NUMBER] між\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області, актовий запис №91, 09 червня 2016 року був зареєстрований шлюб (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що від даного шлюбу [INFO] народився [PERSON] .с. (а.с. 5), який проживає з позивачкою. Спір відносно визначення місця проживання дитини між стороними відсутній. У відповідності до вимог\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне - " [PERSON] ". З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо близько 4 місяців, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved