Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання динити на час навчання, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем [PERSON] , позивач перебувала в шлюбних відносинах. 27 листопада 2009 року шлюб між ними розірвано, про що складений відповідний актовий запис №27. Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у ПВНЗ "Європейський університет" за адресою: м.Кривий Ріг , вул.Леніна , 55. Прогнозований термін навчання закінчення - червень 2021 року. Донька навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, крім того навчання є платним, дитині постійно необхідно харчуватись, одягатись. Відповідач є працездатною особою, у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. З врахуванням вищезазначеного, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання з`явилася, просила суд стягнути на її корись аліменти на утримання дитини, яка продовжує начання, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з`явився, надав до суду довідку з місця роботи у ФОП [PERSON] про доходи, де він працює водієм та з якої вбачається, що загальна сума нарахованого доходу з 13 лютого 2019 року по 31 серпня 2019 року становить 29824,44 гривень, також надав рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року, в якому позов [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей було задоволено та стягнуто аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття, та долучив до матеріалів справи пояснення свої дружини [PERSON] , з якого вбачається, що відповідач є батьком її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та на яких він сплачує аліменти кожного місяця у розмірі 1700,00 гривень на обох дітей наручно . Притензій до сплати аліментів та заборгованості не має. Третя особа у судове засідання з`явилася, підтримала позовні вимоги, надала аналогічні пояснення що і позивач, просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою і продовжує навчання у ПВНЗ "Європейський університет" на платному навчанні та денній формі навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання №583 від 14 червня 2019 року /а.с.11-12/. Плата за навчання згідно умов договору про навчання від 30.07.2018 року за №3682724 складає 710,00 грн. в місяць. Відповідно до довідки про доходи №2 від 09.09.2019 року, відповідач [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді водія, та отримав нарахованого доходу за період з 13 лютого 2019 року по 31 серпня 2019 року у сумі 29824,44 гривень /а.с.34/. Як встановлено в судовому засіданні, інші доходи, окрім заробітної плати за офіційним місцем роботи, у відповідача відсутні. З рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року вбачається, що позов [PERSON] до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей було задоволено та стягнуто аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.35-36/. Згідно із ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України ''Про охорону дитинства'' батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Необхідно вказати, що Верховний Суд України вже неодноразово досліджував зазначене питання, зокрема у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 вказав наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу Українипередбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно зазначити, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів із відповідача на утримання його повнолітньої дитини, судом встановлено, що відповідач працює в ФОП [PERSON] на посаді водія, отримує регулярний дохід. Крім того, суд враховує що на його утриманні знаходиться малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відтак, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, в розмірі 1000,00 гривень щомісяця починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання, до червня 2021 року, починаючи з дати подання позовної заяви 06 серпня 2019 року, оскільки відповідач, будучи, батьком дитини, та маючи таку можливість, зобов`язаний її матеріально утримувати. Такий висновок суду ґрунтується також на нормах ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p.) відповідно до яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial