Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права, свободи, ганьбить честь, гідність і ділову репутацію інформацію, опубліковану [INFO] у [NUMBER] в газеті "Промінь" в статті "[INFO]", а саме: "…багато людей загинули, живцем згоріли у Малому Дивлині через вас"; зобов'язати Лугинську районну редакцію газети "Промінь" спростувати вказану інформацію шляхом розміщення на тій же самій шпальті газети "Промінь" й тим самим шрифтом що й спростоване повідомлення, повідомлення про те, що поширена інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує його права, свободи, ганьбить честь, гідність і ділову репутацію не пізніше місяця з дня набрання судовим рішення законної сили; стягнути з [PERSON] на його користь [PERSON] 20000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди. Зазначені вимоги позивача, які ним підтримані в судовому засіданні, обґрунтовуються посиланням на те, що [INFO] в [NUMBER] газети "Промінь" була опублікована стаття " [INFO]", автором якої є [PERSON]. В даній статті були поширені відомості, які не відповідають дійсності та принижують його честь і гідність, ганьблять ділову репутацію, а саме зазначено: "[PERSON] у відповідь звинувачувала підприємця (тобто його ) у тому, що через нього "багато людей загинули, живцем згоріли у Малому Дивлині через вас". Зазначена недостовірна інформація була поширена відповідачем [PERSON], як Великдивлинським сільським головою, 24 червня 2014 року на сході жителів Великодивлинської сільської ради у Великодивлинському будинку культури в присутності села та 12 керівників Лугинського району. Вважає, що всі перелічені факти не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність і ділову репутацію. Крім того, зазначив, що поширенням відповідачем [PERSON] вказаної недостовірної інформації йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних та психічних стражданнях, яких він зазнав в зв'язку із поширенням зазначеної інформації, інших обставин, пов'язаних з вимушеними змінами у його життєвих та громадських стосунках, погіршенням стану його здоров'я, нанесенням значних збитків його діловій репутації. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала, суду пояснила, що на сході села Великий Дивлин, яке відбулось 24 червня 2014 року позивач [PERSON] звинувачував її, як сільського голову, погрожував їй, обзивав непристойними словами. У відповідь на звинувачення позивача, знаючи про те, що останній торгує горілкою, дає горілку людям в борг, і за час його перебування на території сільської ради багато людей загинуло, вона й сказала ту фразу, яка зазначена в газеті "Промінь". Представник відповідача [PERSON] підтримала думку останньої, разом із тим вважає, що поширена [PERSON] відносно позивача вищезазначена інформація носить оціночний характер. Представник Лугинської районної редакції газети "Промінь", який є одночасно відповідачем по справі, [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав, суду пояснив, що якщо газета відтворює виступ офіційної особи на офіційному заході, то газета за це не несе відповідальності. В даному разі він записав те, що говорила сільський голова на сході села і вимога до газети спростувати все це є йому незрозумілою. Зазначив, що погодиться з будь-яким рішення суду. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, та дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Частиною 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в справі, що [INFO] у [NUMBER] в газеті "Промінь" на першій шпальті було опубліковано статтю "[INFO]", в якій було зазначено: "…[PERSON] у відповідь звинувачувала підприємця ([PERSON] ) у тому, що через нього "багато людей загинули, живцем згоріли у Малому Дивлині через вас" ". Позивач по справі, є керівником ТОВ "АББА", займає активну громадську позицію і відіграє певну роль у суспільному житті Великодивлинської сільської ради та Лугинського району Житомирської області. А тому, відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", позивач є публічною особою. Згідно правової позиції, висловленої в Постанові Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", п.19, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Суд вважає, що інформація, викладена [INFO] у [NUMBER] в газеті "Промінь" на першій сторінці було опубліковано статтю "[INFO]" не є оціночними судженнями, тому посилання на зазначене представником відповідача [PERSON] [PERSON] судом не береться до уваги. З огляду на зміст всієї публікації та характер використання мовних засобів вказані висловлювання не можуть бути розцінені, як гіпербола, алегорія чи сатира, а тому є негативною та недостовірною інформацією, яка порушує право на повагу до честі та гідності позивача [PERSON] Остання у відповідності до ст. 277 ЦК України має бути спростована у визначений судом спосіб, який відповідає способу поширення цієї інформації та чинному законодавству (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"). В свою чергу відповідач та її представник не надали суду доказів на підтвердження того факту, що опублікована [INFO] у [NUMBER] в газеті "Промінь" в статті "[INFO]", інформація про позивача, а саме: "…багато людей загинули, живцем згоріли у Малому Дивлині через вас" є достовірною, що відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України є їх обов'язком, а тому суд приходить до висновку, що зазначена інформація є недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права позивача і підлягає спростуванню, оскільки не підтверджена належними у справі доказами (відповідними актами, медичними довідками, рішенням суду, тощо). Поряд з цим, суд вважає, що поширена інформація принижує гідність і честь позивача, а тому, у відповідності до ст. 31 Закону України "Про інформацію", він має право на її відшкодування, і є підставою для стягнення з відповідача [PERSON] на його користь моральної шкоди (п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року). У відповідності до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає в фізичному болю та стражданнях, у зв'язку із ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, завданих протиправною поведінкою, у приниженні честі і гідності фізичної особи. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, виходячи з характеру та обсягу душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, інших обставин, пов'язаних з вимушеними змінами у його життєвих та громадських стосунках, зокрема, що після поширення в газеті "Промінь" недостовірної інформації [PERSON] звертався в амбулаторію загальної практики сімейної медицини смт. Н.-Білокоровичі з приводу стану здоров'я, в зв'язку із чим позивач втрачав вільний час, витрачав власні кошти, переносив нервові потрясіння, душевні страждання, що вплинуло на його душевний комфорт і спокій, завдало йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, зважаючи на те, що розповсюджена недостовірна інформація завдала позивачу моральної шкоди, порушує його особисті немайнові права, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 7,40 грн.; з Лугинської районної редакції газети "Промінь" та [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі по 7,39 грн. з кожного.

Outcome: partial