Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення\~представника позивача,дослідивши\~письмові докази,\~представлені сторонами\~на виконання\~вимог ст.ст.80,\~81\~ЦПК України\~і які\~сторони вважають\~достатніми для\~обґрунтування і\~заперечення позовних\~вимог та\~з`ясувавши\~фактичні обставини\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~ [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 12.08.2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 128. З`ясовано також, що за час перебування в шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є неповнолітнім. Батьками записані [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10). Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами по справі було розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2015 року. Крім того, згідно даного рішення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] було залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.9). 14.11.2018 року позивач змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що стверджується копією свідоцтва про зміну імені від 14.11.2018 року, виданого Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 66 (а.с.8). На даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім"ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.04.2018 року за № 2-18/370 (а.с.13). Із акту\~обстеження матеріально-побутових\~умов сім"ї,\~складеного депутатом Стримбівської сільської\~ради Надвірнянського\~району,\~Івано-Франківської\~області, який долучений\~до матеріалів\~справи,\~вбачається,\~що [PERSON] разом з неповнолітнім сином проживають в будинку батьків, нерухомого майна і земельних ділянок не мають. Зі слів позивача [PERSON] останню матеріальну допомогу від відповідача вона отримувала в грудні 2018 року (а.с.12). Таким чином,\~як перевірено\~в судовому\~засіданні,\~неповнолітня дитина\~проживає разом\~з позивачем\~ [PERSON] ,\~знаходиться на\~її утриманні\~та вихованні. Вона офіційно працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, а тому сама не взмозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітню дитину, у зв`язку з чим зазнає матеріальних труднощів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком\~до 6\~років з\~01\~липня 2019\~року становить\~1699гривень. З врахуванням\~всіх обставин\~справи,\~матеріального становища\~позивача та платника аліментів, який є фізично здоровою особою, може працювати, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих\~стороною позивача розрахункової квитанції №6/2019\~від 25.04.2019\~року та\~розрахункової квитанції №7/2019 від 25.04.2019 року витрати на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь\~позивача,\~підлягають стягненню\~витрати на\~професійну правничу допомогу\~у розмірі\~2000\~грн.\~00\~коп.\~згідно розрахункової квитанції №6/2019\~від 25.04.2019\~року та\~розрахункової квитанції №7/2019 від 25.04.2019 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України - 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved