Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

20.02.2014 р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи тим, що 27.11.2013 року близько 20-30 год. в м.Херсоні на розі вулиць Українська та 295 С.Дивізії мало місце зіткнення а/м Део Нексія, д/н [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та а/м Део Ланос, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] в результаті даної ДТП, вона, пасажирка а/м Део Ланос, отримала тілесні ушкодження. Позивач зазначає, що вказані наслідки ДТП виникли через порушення ПДР з боку водія [PERSON] У зв'язку із отриманням тілесних ушкоджень, позивач вказує, що вона змушена була лікуватись, на що витратила значні кошти, а також зазначає про спричинену їй моральну шкоду. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з НАСК «Оранта» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 14615,48 грн.; стягнути з НАСК «Оранта» на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 11861,87 грн., що виходить з сукупних: витрати на лікування, придбання ліків та додаткові витрати, що загалом становить 9611,87 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., сплати судового збору у розмірі 250,00 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь щомісяця, починаючи з квітня 2014 року і до часу повного відшкодування [PERSON] шкоди, по 600,00 грн. на виконання нею зобов'язань по кредитному договору №110958652 ПАТ «Банк Русский Стандарт»; стягнути з [PERSON] на її користь спричинену моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Позивач в судовому засіданні 05.06.2014р. востаннє уточнюючи свої вимоги, просила суд стягнути з НАСК «Оранта» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 20709,14 грн.; стягнути з НАСК «Оранта» на її користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь спричинену їй матеріальну шкоду у розмірі 10643,14 грн., що виходить з сукупних: 8393,14 грн. - витрати по сплаті благодійних внесків в лікарні під час проходження курсу лікування, 2000,00 грн. - витрати на правову допомогу, 250,00 грн. - витрати по сплаті судового збору; стягнути з [PERSON] на її користь щомісяця, починаючи з червня 2014 року і до часу повного відшкодування відповідачем 2 шкоди, по 600,00 грн. на виконання нею зобов'язань по кредитному договору №110958652 ПАТ «Банк Русский Стандарт»; стягнути з [PERSON] на її користь спричинену моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з підстав, викладених ним у письмових запереченнях. Представник НАСК «Оранта» в особі Херсонської обласної дирекції НАСК «Оранта» за довіреністю Сікорський О.В., в судовому засіданні востаннє уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що згідно постанови Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.02.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, яке мало місце 27.11.2013 року близько 20:30 год. на перехресті вул.Українська та вул.295 Стрілецької дивізії в м.Херсоні за участю транспортних засобів Део Нексія, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Део Ланос, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Із постанови про закриття кримінального провадження, прийнятої слідчим СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області лейтенантом міліції Овдієнко В.С., вбачається, що у результаті ДТП пасажирка а/м Део Ланос гр.[PERSON], отримала тілесні ушкодження, у ході досудового розслідування встановлено, що вказані наслідки виникли внаслідок порушень ПДР України з боку водія а/м Део Нексія, д.н. [NUMBER] [PERSON], постановлено кримінальне провадження закрити у зв'язку із відсутністю події кримінального правопорушення. За висновком спеціаліста №1976 Комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» від 23.12.2013 року, вбачається, що був проведений медичний огляд [PERSON], [INFO], за яким струс головного мозку, синці на обличчі, правої гомілки, крововилив в м'які тканини правого колінного суглоба, виникли від дії тупих предметів, не виключено 27.11.2013 року. З огляду на довідку КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С.Лучанського» за вих.01-5/884 від 21.05.2014 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 27.11.2013 року по 07.12.2013 року, діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, медикаменти та вироби медичного призначення придбані пацієнткою за власний рахунок. Із наданих відповідачем [PERSON] суду довідок за №123 від 17.03.2014р. та за № 554 від 10.09.2012р., виданих Квартальним комітетом Комсомольського району, вбачається, що сім`я [PERSON] складається із чотирьох осіб, які проживають за адресою: [ADDRESS], троє з яких неповнолітні діти, що також підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження. Відповідно до копії довіреності на керування та розпорядження автомобілем, посвідченої 04.10.2012 року приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважив гр.[PERSON] або [PERSON] розпоряджатись та користуватись належним йому автомобілем марки Део Нексія, д/н [NUMBER]. Транспортний засіб Део Нексія, д/н [NUMBER], застрахований згідно полісу №АС/7535550 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 08.11.2013р. до 07.11.2014р., укладеному між НАСК «Оранта» в особі Херсонської обласної дирекції НАСК «Оранта» та [PERSON] 07.11.2013р., з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров'ю в розмірі 100 000,00грн., що в свою чергу не заперечувалось сторонами по справі. Відповідно до квитанцій, наданих позивачем, [PERSON] витратила на лікування та придбання лікарських засобів кошти у сумі 20709,14 грн. Розмір вказаних витрат та їх цільове призначення не заперечувались представником НАСК «Оранта». З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо відшкодування на її користь з відповідача НАСК «Оранта» матеріальної шкоди у розмірі 20709,14грн. та вважає її такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 3 Закону № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У відповідності до ст.22 цього ж закону - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. При цьому ст. 24 Закону № 1961-IV регламентує, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, в тому числі: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Окрім того, стаття 1195 ЦК України передбачає відшкодування на користь фізичних осіб, яким завдано шкоди ушкодженням здоров'я, додаткових витрат, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином, цивільно-правова відповідальність [PERSON], була застрахована за договором з ВАТ НАСК «Оранта». Його вина у ДТП встановлена та визнана судом у справі про адміністративне правопорушення та не оспорюється самим [PERSON] ДТП, яке мале місце 27.11.2013р. у відповідності до ЗУ № 1961-IV є страховим випадком, що також не оспорювалось сторонами. [PERSON] своєчасно звернулась до страховика із заявою про виплату їй страхового відшкодування, документально підтвердила понесені нею витрати, пов'язані із лікуванням, наявність та розмір яких відповідачем НАСК «Оранта» не оспорювались, а тому у відповідача НАСК «Оранта» настав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. Щодо позовної вимоги про відшкодування з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Така вимога Закону узгоджується і з позицією Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою в п.16 постанови № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Обґрунтовуючи розмір завданої відповідачем [PERSON] шкоди, позивач зазначила, що він складається зі сплачених нею благодійних внесків в лікарню за час лікування та витрат по кредитних зобов'язаннях, до яких вона мала необхідність звертатись через тимчасову непрацездатність. Однак, суд не погоджується із такою позицією позивача. Так, в силу статті 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», благодійна діяльність є добровільною особистою та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Крім того, Постановою КМУ № 1222 від 14.08.2000р. затверджено порядок отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від фізичних осіб закладами охорони здоров'я для потреб їх фінансування, в якій поняття благодійного внеску ототожнюється із поняттям добровільності такого внеску. Окрім того, за змістом ст.3 цієї Постанови - благодійні внески не можуть заміняти плату за надання установами і закладами платних послуг за переліками, визначеними в установленому порядку, а тому і не можуть вважатись такими, що були понесені у зв'язку із витратами на лікування. Щодо понесених витрат по сплаті комісій по кредитним зобов'язанням позивача, слід зазначити, що майже всі вони виникли у [PERSON] до завдання їй шкоди внаслідок ДТП і продовжували існувати після. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням цих вимог Закону, позивачем не доведено, що після ДТП всі кошти, що знімались нею з існуючих в неї кредитних карток, були спрямовані на придбання ліків. З цих же підстав не підлягає задоволенню і позовна вимога щодо стягнення з [PERSON] щомісячно по 600,00грн. на виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору з ПАТ «Банк Русский Стандарт». Вказаний договір було укладено вже після ДТП та, як зазначає позивач, з метою отримання додаткових коштів на лікування. Однак, така обставина не підтверджена нею в розумінні ст.60 ЦПК України, оскільки з укладеного договору вбачається його цільове призначення - споживчі цілі, а не отримання коштів на лікування, тощо. В частині позовних вимог по відшкодуванню моральної шкоди, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд враховує, що статтею 23 Цивільного Кодексу України передбачено - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до Постанови пленуму ВС України від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача - позовна вимога в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 6000 грн. При визначенні розміру відшкодування даної моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача, вимоги розумності і справедливості. При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що вона не одружена, утримує себе самостійно, при цьому її труд пов'язаний із розумовими навантаженнями, які в силу отриманої черепно-мозкової травми, вона вже тривалий час не витримує. Така обставина змусила позивача відмовитись від індивідуальних занять із дітьми, що також приносило їй додатковий заробіток. Окрім цього, при визначенні розміру моральної шкоди суд зважає на пояснення [PERSON] в тій частині, що при її розумовій діяльності у вищому навчальному закладі, в якому остання працює, спричинена їй черепно-мозкова травма понизила її авторитет, як кваліфікованого спеціаліста, серед колег та студентів. Як визначає ст.26-1 ЗУ № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. А тому, розмежовуючи розмір належних до відшкодування 6000,00грн. завданої моральної шкоди з кожного з відповідачів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача НАСК «Оранта» кошти в розмірі 5000,00грн., які не оспорювались вказаним відповідачем, а з відповідача [PERSON] - 1000,00грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, з відповідача НАСК «Оранта» підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60грн. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. з урахуванням задоволеної позовної вимоги про стягнення з нього моральної шкоди в сумі 1000,00грн. Судовий збір при цьому розраховувався із розміру 0,2% мінімальної заробітної плати по Україні на день пред'явлення позову. Окрім цього, в порядку ст.84 ЦПК України, витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. сплачені позивачем, що підтверджується актом виконаних робіт, відповідно до договору про надання юридичних послуг адвокатом від 18.02.2013 року підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: partial