Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

В поданому позову позивач - [PERSON] вказав, що він є засновником та власником приватної агрофірми «Верхньокам`янська» код ЄДРПОУ 31324797, яке розташоване і здійснює свою діяльність в с.Золотарівка, що підпорядковується Білогорівській селищній раді Попаснянського району. До 1996 року на території с. Білогорівка діяло сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Злагода" (СТОВ «Злагода»), яке було реформовано із колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра», але у 2001 році СТОВ "Іскра" припинило свою діяльність, та у квітні 2001 року було припинено стан СТОВ «Злагода"», як суб`єкта господарської діяльностіі в подальшому за рішенням арбітражного суду було оголошено банкрутом та ліквідовано. Після ліквідації СТОВ «Злагода» на території с.Золотівка залишився вільним зернотік розташований за адресою [ADDRESS]. Цей зернотік позивач з 2001 року позивач став використовувати для потреб своєї приватної агрофірми «Верхньокам`янська», основною економічною діяльністю якої є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур у здійсненні своєї підприємницької діяльності. Позивач зазначає, що весь час, у період з 2001 року він намагався встановити, хто фактично є власником цього зернотоку або отримати будь-які документи щодо власника зазначеного нерухомого майна, але з`ясувалося, що документів які б підтверджували право власності колишнього СТОВ " Іскра " на вищезазначене нерухоме майно , яке розташовано у с. Золотарівка Попаснянського району - не має, про що позивачу надана довідка від 16.04.2019р. Білогорівської селищної ради, про те, що будівля - зерноток , що розташований на території Білогорівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] - на балансовому бухгалтерському обліку Білогорівської селищної ради не перебуває, також в наданій довідці зазначено, що зазначений зернотік, яким користується позивач раніше належав КСП «Іскра», але це підприємство на даний час не існує. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, щодо Зернотоку, що розташований за адресою: [ADDRESS] - право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. Таким чином, позивач з"ясував, що вищезазначений зернотік, яким на даний час володіє позивач, фактично не має власника . Також за заявою позивача [PERSON] КП Попаснянске БТІ було виготовлено технічний паспорт на виробничий будинок - зернотік , а ТОВ "Експерт" складений звіт про грошову оцінку зазначеного зарнотоку. Позивач зазначає, що і по цей час, він володіє та користується зернотоком, який розташований у [ADDRESS]. Також, позивач зазначає, що починаючи з 2001 року на даний час він самостійно, за особисті кошти, утримує комплекс зернотоку в належному стані, здійснює ремонт будівель. Позивач вважає, що він на законних підставах став володіти та користуватися нерухомим майном - зернотоком , який розташований у [ADDRESS] та зазначає, що увесь цей час, а саме більше 15 років володіє та користується цім нерухомим майном - комплексом зернотоку безперервно, добросовісно та відкрито та вважав, що данне нерухоме майно належало Білогорівській територіальній громаді та у нього буде можливість оформити на нього право властнсті належним чином. Враховуючи викладені обставини, позивач, звернувся до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , тому що він більш 10 років володіє та користується цим нерухомим майном а іншим шляхом належно оформити право власності на вказаний зернотік, при наявності вищезазначених обставин, неможливо. Позивач в судове засідання не зявився, до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справі у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача також не зявився до судового засідання, також до початку судового розгляду надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Проти позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття особою права власності на майно за набувальною давністю, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного КодексуУкраїни передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи визначені правові положення, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що згідно виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач, є засновником приватної агрофірми "Верхньокам"янська", яка здійснює діяльність, зокрема: з вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Місцезнаходження агрофірми та засновника (позивача) значиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно Акту депутатського обстеження від 11 квітня 2019 року на (а.с. 29) нерухоме майно (майновий комплекс - зернотік), розташований за адресою: [ADDRESS] , який раніше належав КСП «Іскра», та яке на даний час не існує, починаючи з 2001 року використовує [PERSON] , який утримує зернотік у належному стані, здійснює ремонти, як поточні так і капітальні, сплачує відповідні платежі, підтверджено факт того, що позивач [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаним нерухомим майном. Даний акт був складений у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження. Згідно довідки Білогорівської селищної ради Попаснянського району Луганської області від 16.04.2019року, (а.с.55) зернотік, розташований за адресою: [ADDRESS] на балансовому бухгалтерському обліку Білогорівської селищної ради не перебуває. Згідно технічного паспорту на зернотік, який був складений КП "Попаснянске БТІ", виробничий будинок - зернотік, розташований за адресою: [ADDRESS] власника не має (а.с.25-47). З наданого звіту про оцінку майна - саме об"єкт нерухомості - зернотік, розташований за адресою: [ADDRESS] - вбчається, що за проведенням відповідної оцінки будівлі звертавіся позивач [PERSON] (а.с48-52.) А так, судом встановлено, що нерухоме майно - зернотік, розташований за адресою: [ADDRESS] ,фактично не має власника. До цього ж, дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, судом також встановлено, що позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на цю нежитлову будівлю, так як він вважав що комплекс зернотоку знаходиться у власності Білогорівської територіальної громади та що він може оформити право власності на приміщення у передбаченому законом, порядку. При цьому також суд переконався в тому, що позивач не приховував факт знаходження зазначеного нерухомого майна в його володінні і володіння цим нерухомим майном з боку позивача не переривалось протягом всього строку набувальної давності з 2001 року по теперішній час, тобто більш 10 років, що підтверджено, зокрема, договорами на постачання електроенергії на зазначений об"єкт та відомостями про здійснення позивачем відповідної оплати за комунальні послуги та інші необхідні платежі. За викладених підстав, а саме, що нерухоме майно - комплекс зернотоку, розташований за адресою: [ADDRESS] , фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Білогорівська селищна рада Попаснянського району, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивача належними доказами доведено, що він дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме зернотоком за адресою: [ADDRESS] , протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачем права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При такихобставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на нерухоме майно - зернотік, за адресою: [ADDRESS] - за позивачем для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на об"єкт нерухомості. На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved