Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон їх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не дає дозволу на виїзд дітей за кордон. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача та пояснила, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Республіки Польша, має роботу та тимчасовий дозвіл на проживання на території Республіка Польща до 10.12.2017 року. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак після розірвання шлюбу - з 2012 року не бере участі у їх вихованні та утриманні дітей. Позивач має намір забирати дітей у період шкільних канікул в Республіку Польща, однак відповідач у добровільному порядку не надає такої згоди. Відповідач у судове засіданні не з»явився, однак належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник органу опіки та піклування Кременецької райдержадміністрації Молінський О.В. у судовому засідання пояснив, що не заперечує проти задоволення заяви. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши представлені докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Згідно рішення Кременецького районного суду від 04 липня 2012 року (а.с.7) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивача залишено "[PERSON]", прізвище відповідача "[PERSON]". Відповідно до короткого витягу із свідоцтва про одруження 11.12.2012 року відділ РАЦС в Скєрнєвіцах Воєводство Лодзьке Республіки Польща зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» (а.с. 16). Рішенням Кременецького районного суду від 07 серпня 2014 року (а.с.8) стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 15.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. З довідки №1825 від 02.02.2015 року, виданої відділом РАЦС Кременецького РУЮ вбачається, що [PERSON] відповідно до матеріалів виконавчого провадження не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей за період з 15.07.2014 року по 01.01.2015 року (а.с. 19). З дозволу про місце проживання [NUMBER] слідує, що [PERSON] дано дозвіл на проживання на території Республіка Польща до 10.12.2017 року (а.с. 12). Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. При цьому, всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Суд вважає, що неповнолітні діти мають право на вільне пересування як в межах держави Україна так і за її межами й обмеження, які встановлює відповідач, не даючи згоди на перетин кордону, порушує їх права.

Outcome: approved