Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 35/1200 часток домоволодіння під [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 35/1200 часток зазначеного домоволодіння. Позивачка вважає себе спадкоємцем майна [PERSON] за правом представлення, оскільки її батько [PERSON] (син [PERSON]) помер раніше - [INFO]. Позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори, де ведеться спадкова справа щодо майна [PERSON] Однак, нотаріусом було звернено увагу на те, що Свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді 35/600 часток зазначеного домоволодіння на ім'я бабусі позивачки не зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». На запит нотаріуса, своїм листом КП «ОМБТІ та РОН» надало відповідь, що спадкова частка, яка належала [PERSON] не була зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН». З огляду на це, 24 грудня 2013 року нотаріус своїм листом №2626/02-14 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що її померла бабуся належним чином не оформила своє право власності на спадкову частину домоволодіння. У зв'язку з наведеним, позивачка не може оформити право власності на спадкове майно - частину домоволодіння, а тому звернулась до суду з теперішнім позовом. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав суду заяву в якій позов підтримав та просив слухати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від відповідача не надходило. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу в порядку заочного розгляду. Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом було встановлено, що [INFO] бабуся позивачки - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9223. Як свідчить довідка № 2219 від 29.11.2012 року, на день смерті вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 35/600 часток домоволодіння під [ADDRESS]. 35/600 часток зазначеного домоволодіння належали спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Сусловою О.М. 21.12.2011 року за реєстровим №3-1604. Заповіту [PERSON] не склала. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, спадкоємцями майна [PERSON] є її двоє онуків - позивачка [PERSON] та її рідний брат - відповідач [PERSON] Їх батько [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №3695. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори Суслової О.М. з заявою від 23.12.2013 року про прийняття спадщини за законом. 07.12.2012 року до того ж нотаріуса з завою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Інших спадкоємців у померлої не має, заяв про прийняття спадщини окрім зазначених не надходило. Однак, при прийнятті документів нотаріусом було звернено увагу на те, що Свідоцтво про право на спадщину за законом на 35/600 частин домоволодіння на ім'я [PERSON] не зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН». На запит нотаріуса, КП «ОМБТІ та РОН» надано відповідь, з якої вбачається, що станом на 31.12.2012 р. право власності на зазначену частку спадкового домоволодіння за [PERSON] не зареєстровано. Тобто, за своє життя [PERSON] не зареєструвала в КП «ОМБТІ та РОН» право власності на спадкову частину домоволодіння, після успадкування на підставі Свідоцтва від 21.12.2011 р. про право на спадщину за законом. Зважаючи на такі обставини, 24 грудня 2013 року нотаріус своїм листом №2626/02-14 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що її померла бабуся належним чином не оформила своє право власності на спадкову частину домоволодіння.. Таким чином, позивачка позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно в державних органах. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, онуки, правнуки спадкодавця успадковують ту частину спадщини, на яку б мали право за законом їх матір, батько, баба, дід, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦКУкраїни передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Так, відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст. 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене вбачається, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п. 4.15 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18. Положення, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно висновків Вищого спеціалізованого суду України в Узагальненні судової практики від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування": при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1299 вказаного кодексу, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як було встановлено судом, нотаріус відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва в зв'язку з відсутністю реєстрації у КП «ОМБТІ та РОН» свідоцтва про право на спадщину за законом на 35/600 частини спадкового домоволодіння на ім'я заповідача. Дані обставин вказують на наявність у позивачки права на звернення до суду за захистом свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, правомірним вбачається застосування до даних відносин Книги третьої ЦК України, зокрема Глави 24 «Набуття права власності» ст. 328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом. Судом встановлено, що інших спадкоємців, які б мали право на прийняття спадщини після смерті [PERSON], окрім [PERSON] та [PERSON] (які успадкували майно бабусі [PERSON] в рівних частках), за законом або за заповітом немає. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оскільки даний позов не порушує прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1220, 1222, 1266, 1268, 1269, 1296-1298 ЦК України,

Outcome: approved