Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 22 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 384. Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. 11.09.2017 шлюб між ними було розірвано. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач допомоги на утримання дитини не надає, що спонукало позивача звернутись із даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, зазначив що матеріальну допомогу на утримання дитини, до моменту подачі позову до суду надавав, підтвердженням цього є квитанції. Також заявлені позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб ( серії І-БК № 212093 виданого 22.03.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві ), встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON] ( а.с.4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с.5). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2017 року позов [PERSON] про розірвання шлюбу було задоволено та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6). З довідки №3709 від 06.11.2017, виданої Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області встановлено, що до складу сім'ї позивача, яка проживає [INFO] входить її донька [PERSON], [INFO] ( а.с.7). Відповідно до довідки № 82 , виданої комунальним закладом "Добровеличківський РЦ ПМСД", що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку у лікаря-педіатра та хворіє складним гіперлипромічним астигматизмом, амбліопія сл. ступеню обох очей ( а.с.8). Згідно наданих відповідачем квитанцій підтверджено, що відповідач раніше сплачував кошти на утримання доньки. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Верховний Суд України зробив правовий висновок від 07.11.2013, яким роз'яснив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, а саме при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, всебічно враховуючи інтереси дитини, становище позивача та відповідача, суд вважає, що позивач має право вимагати у відповідача стягнення аліментів у твердій грошовій сумі так як у нього наявний нерегулярний дохід та відсутнє постійне місце роботи. Тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити повністю. На підставі ст. ст. 166, 180 184 , 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved