Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому зазначив, що з 12 листопада 2007 року по 03 лютого 2014 року працював у відповідача юрисконсультом. На час звільнення трудову книжку не отримав, через її втрату відповідачем. 03 липня поточного року він звернувся до відповідача з вимогою надіслати йому дублікат трудової книжки, яка була ним отримано 09 липня 2015 року. Проте, розділи які стосуються відомостей про нагородження та заохочення у трудовій книжці заповнені не були, хоча протягом часу роботу у відповідача він заохочувався щомісячно. Його неодноразові звернення до відповідача з приводу належного заповнення трудової книжки були залишенні відповідачем без задоволення, у зв'язку із чим просив суд визнати такі дії відповідача незаконними та зобов'язати Мале підприємство «Чернівецький завод медичних виробів» заповнити дублікат трудової книжки яку направити йому цінним листом. Також, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі належно оформленої трудової книжки в розмірі 949,28 грн. Під час судового розгляду справи, позивач неодноразово уточнював, збільшував позовні вимоги, за останньою редакцією якою просив окрім вимог за первісним позовом стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. завдану йому незаконними діями відповідача через відмову в оформленні належним чином дубліката трудової книжки. З урахуванням часу затримки у видачі дубліката трудової книжки, просив суд стягнути середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу в сумі 28003 грн. 76 коп. Представник відповідача позов не визнав про що надав суду заперечення проти позову. Вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду із позовом, оскільки за його заявою підприємством вчасно було надіслано позивачу дублікат трудової книжки. Сам позивач звертаючись до МП «Чернівецький завод медичних виробів», також й до суду, не зазначає які саме заохочення чи то нагородження мають бути записані у його трудовій книжці та безпідставно пересилає трудову книжку підприємству. Така поведінка позивача свідчить про його незацікавленість в отриманні трудової книжки та породження у зв'язку із цим надуманих судових справ. За час роботи позивача на МП «Чернівецький завод медичних виробів» останній жодного разу не був нагороджений нагородами, записи про які мали бути внесені до його трудової книжки у відповідних розділах, а тому такі записи не були виконані й у дублікаті оспорюваної позивачем трудової книжки. Крім цього, згідно з Положення про преміювання працівників МП «Чернівецький завод медичних виробів», у випадку якщо преміювання працівників підприємства і має місце, то воно не вноситься до трудової книжки як відзнаки та заохочення. Зважаючи на те, що сам позивач відмовляється отримати дублікат трудової книжки яка була надіслана йому цінним листом, то підстави для задоволення його вимог відсутні, в т.ч. щодо стягнення заробітної плати за час затримки у видачі трудової книжки і моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити про наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищий спеціалізований суд України розглянувши касаційну скаргу [PERSON] на рішення Броворського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 червня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Малого Підприємства «Чернівецький завод медичних виробів» про зобов'язання видати трудову книжку та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у своїй ухвалі від 26 серпня 2015 року зазначив, що суди попередніх інстанцій встановили, що трудова книжка [PERSON] на підприємстві була відсутня, так як була передана позивачу ще під час його перебування у трудових відносинах із відповідачем який не повернув її підприємству. Крім того, підприємством було надіслано [PERSON] повідомлення про необхідність з'явитися на підприємстві для оформлення документів про звільнення, що включає видачу роботодавцем працівникові трудову книжку чи її дублікат, на що [PERSON] не відреагував. Отже, факт відсутності трудової книжки [PERSON] на МП «Чернівецький завод медичних виробів» на час звільнення позивача встановлено та вини підприємства у цьому також не має. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] у своїй позовній заяві послався на відмову відповідача оформити належним чином дублікат трудової книжки, а саме, заповнення розділів про нагородження та заохочення. Судом встановлено та представником відповідача не оспорюється, що [PERSON] звернувся до МП «Чернівецький завод медичних виробів» з письмовою заявою датованою 02 липня 2015 року, отримано підприємством 09 липня 2015 року про видачу дубліката трудової книжки. В той же день, позивачу було надіслано дублікат трудової книжки, про що свідчать опис цінного листа та квитанція про пересилання такої. За період з 15 липня 2015 року по день розгляду даної справи в суді, між [PERSON] та МП «Чернівецький завод медичних виробів» мало місце неодноразові пересилання дубліката трудової книжки. Як вбачається з листів пересилки трудової книжки яке мало місце між сторонами, позивач пересилаючи її посилається на не заповнення відповідачем відомостей про нагородження та заохочення, а відповідачем повертався позивачу дублікат трудової книжки з мотивів відсутності таких відомостей на підприємстві та ненадання таких позивачем. Нормою статі 48 Кодексу законів про працю України встановлено,що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок їх ведення визначений Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення 29 липня 1993 року № 58 (по тексту Інструкції). Згідно з п.5.1. Інструкції, особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов'язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень) (п. 5.2. Інструкції). Згідно з п. 2.24. Інструкції, до трудових книжок працівників у розділ "Відомості про нагородження" відносяться відомості про нагородження державними нагородами України та відзнаками України; у розділ "Відомості про заохочення" вносяться відомості про заохочення за успіхи у праці. До трудових книжок не заносяться премії, передбачені системою заробітної плати, або виплата яких носить регулярний характер. Як вбачається з копії дубліката трудової книжки серії [NUMBER] остання була виписана на ім'я [PERSON] 09 липня 2015 року, містить запис «Дублікат» та відомості про роботу позивача на МП «Чернівецький завод медичних виробів», зокрема, часу прийняття на роботу та звільнення. Вищенаведене свідчить про те, що відповідач у передбачуваний законодавством строк оформив та надіслав позивачу дублікат трудової книжки. За загальним правилом трудового законодавства обов'язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника. Втім, у випадку втрати трудової книжки, підприємство зобов'язано видати її дублікат при цьому працівник зобов'язаний надання допомогу в одержанні відомостей про його попередню роботу. З досліджуваного в судовому засіданні журналу реєстрації наказів по заводу, не встановлено жодних даних, що позивач за час роботи на МП «Чернівецький завод медичних виробів» був нагороджений державними нагородами України та відзнаками України, чи то був заохочений за успіхи у праці. Отже, вимоги позивача про заповнення у дублікаті трудової книжки розділів "Відомості про нагородження" та "Відомості про заохочення" без повідомлення підприємства про такі не можуть слугувати доказом протиправності дій роботодавця. Наданий позивачем наказ за № 77 від 23 грудня 2013 року про його нагородження за підсумками роботи за 2013 рік, суд до уваги не приймає, та вважає його недопустимим доказом, так як згідно журналу реєстрації наказів заводу якій був досліджений в судовому засіданні, за означеним наказом було нагороджено трудовий колектив цеху № 4 заводу, а не позивач. Фотокопія посвідчення про нагородження позивача медаллю «За високій професіоналізм» без підтвердження доказів (нормативного акту) отримання такої не може слугувати неналежним доказом в контексті ст. 60 ЦПК України, через що суд до уваги також не приймає. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач виконав усі передбачувані законодавством вимоги по заповненню дубліката трудової книжки, а тому вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставні, такими що не підлягають задоволенню. Оскільки дублікат трудової книжки відповідачем був надісланий позивачеві вчасно, цінним листом, а останній безпідставно відмовився його отримати, то й вимога про зобов'язання відповідача направити йому цінним листом дублікат трудової книжки не підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню й вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі належно оформленої трудової книжки, тобто вимушеного прогулу, так як судом встановлено, що вини відповідача у затримці видачі дубліката трудової книжки не має, а тому й відсутні правові підстави передбачені ст. 235 КЗпП України за для стягнення з відповідача такого відшкодування. За відсутності вини відповідачі, про що судом було зазначено, є безпідставні також вимога позивача про стягнення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed