Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] згідно уточнених позовних вимог звернувся до суду до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» про стягнення шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 серпня 2013 року на 480 км автодороги Харків-Сімферополь трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням громадянина Російської Федерації [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням гр.. [PERSON], пасажир вказаного транспортного засобу [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. По даному факту було порушено кримінальну справа № 12013230140001336 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно висновку авто-технічної експертизи № 36/08.13 від 27 серпня 2013 року було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля [NUMBER] громадянина Російської Федерації [PERSON], внаслідок чого автомобіль [NUMBER] під керуванням гр.. [PERSON] отримав механічні ушкодження, що підтверджується довідкою РДПС ДАІ України в Херсонській області № 454441. Розмір спричиненої матеріальної шкоди оцінює в розмірі 20000 гривень, моральної шкоди в розмірі 5000 гривень та в зв'язку з тим, що його автомобіль був застрахований приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Дніпроінмед» та ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду складає 50000 гривень, якій було повідомлено про ДТП завчасно, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» спричинену матеріальну шкоду в розмірі 20000 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. На попередньому судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просять позов задовольнити. До судового засідання призначеного на 12 вересня 2014 року позивач не з'явився, надіслав клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам підприємства «Херсонський спеціалізований науково-дослідницький центр судових експертиз», яке просив розглянути в його відсутність. Клопотання було задоволено, призначено експертизу, але справа повернулася, оскільки вказаної в клопотанні позивача експертної установи не існує, таким чином експертиза проведена не була. До судового засідання призначеного на 07 листопада 2014 року позивач знову не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, а також заяву про витребування доказів у відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» а саме: акту огляду автомобіля [NUMBER], який проводився 29 серпня 2013 року за замовленням відповідача експертній компанії «Укравтоекспертиза»; розрахунок розміру шкоди, спричинений автомобілю [NUMBER], розроблений відповідачем на підставі протоколу огляду проведеного експертною компанією «Укравтоєкспертиза». Ухвалою суду заява була задоволена, витребувано у відповідача вищезазначені докази, розгляд справи перенесено на 04 грудня 2014 року. 04 грудня 2014 року позивач до судового засідання не з'явився, враховуючи його попередні заяви про розгляд справи в його відсутність, суд на місці ухвалив, проводити розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних в справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в їх відсутність, з позовними вимогами не згоден, надавши заперечення проти позову, мотивуючи тим, що позивачем не надано до позовної заяви відомостей щодо оціненої шкоди з урахуванням фізичного зносу вузлів та агрегатів, що підлягають заміні, при чому самостійно оцінити розмір завданої шкоди вони не в змозі оскільки позивач не повідомив їх про ДТП у встановленому законом порядку та не дав можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб, розмір відшкодування матеріальних збитків у сумі 20000 гривень не підтверджується жодними доказами. Крім того, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» не здійснювало розрахунок суми матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER] у зв'язку з відсутністю у них постанови про визнання винуватим у ДТП [PERSON]. Вивчивши письмові матеріали справи, кримінальне провадження № 12013230140001336 суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2013 року на 480 км автодороги Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням громадянина Росії [PERSON] та автомобіля Fiat Doblo д/н [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] (доручення на право володіння та розпорядження від 04 травня 2011 року дійсне до 02 травня 2014 року), в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а також пасажир даного автомобіля [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. По даному факту була внесена інформація в ЄРДР за № 12013230140001336 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.45). В рамках даного кримінального провадження була проведена авто-технічної експертиза № 36/08.13 від 27 серпня 2013 року, згідно висновків якої було встановлено наступне: 1, 2, 3. В дорожньо-транспортній пригоді яка склалася дії водія автомобіля Mitsubishi Pajero регламентувалися вимогами п. 14.2 (в,г) Правил дорожнього руху, згідно яких: п.14.2 в) перед початком обгону, водій повинен впевнитися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. п. 14.2 г) після обгону, водій зможе, без створення перешкод транспортному засобу який він обганяє, повернутися на зайняту полосу. Діючи як зазначено вище, водій автомобіля Mitsubishi Pajero мав технічну можливість не створювати небезпеки та виключити аварійну ситуацію для водія автомобіля для водія автомобіля Fiat Doblo, тим самим мав технічну можливість запобігти даної події - зіткнення транспортних засобів. Фактичні дії водія автомобіля Mitsubishi Pajero вимогам п. 14.2 в,г) не відповідають. В умовах даної події, рух автомобіля Mitsubishi Pajero на смузі руху автомобіля Fiat Doblo, обумовлювало для водія останнього виникнення ситуації, в якій він своїми односторонніми діями не має технічної можливості для запобігання зіткнення транспортних засобів - перебував в аварійній ситуації. Дії водія, який перебував в аварійній ситуації не регламентуються Правилами дорожнього руху. Тому, дослідження в світі вимог Правил дорожнього руху дій водія автомобіля Fiat Doblo по запобіганню даної дорожньо-транспортної пригоди з технічної точки зору безпредметно. 4. З технічної точки зору, невідповідність фактичних дій водія автомобіля Mitsubishi Pajero вказаним вимогам Правил дорожнього руху перебувають в безпосередньому причинному зв'язку з виниклою дорожньо-транспортною пригодою. (а.с.27-29 ) Крім того, по кримінальному провадженню було призначено судово-медичну експертизу для встановлення наявності та ступеню тяжкості тілесних пошкоджень спричинених потерпілому [PERSON] - пасажиру автомобіля Fiat Doblo, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, але останній до експертної установи не з'явився, внаслідок цього експертиза проведена не була (а.с.64,65). Тому, в зв'язку з неможливістю отримати дані про ступень тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON], кримінальне провадження № 12014230140001336 за ч. 1 ст. 286 КК України було закрите, матеріали були направлені до Генічеського ВДАІ для складання адміністративного протоколу. Дана постанова ніким не оскаржена, на теперішній час чинна (а.с.62). Згідно інформації Генічеського ВДАІ протокол про адміністративне правопорушення не був складений по причині відсутності сторін події та як наслідок цього рішень суду щодо встановлення винної особи в скоєнні даному ДТП не приймалося (а.с. 84). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вини [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, наслідки його протиправних дій, у виді завдання механічних пошкоджень транспортному засобу, що належить позивачу, рішенням суду не встановлено. Вимоги позивача до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» обґрунтовані тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] - водія Mitsubishi Pajero д/н [NUMBER] за заподіяння шкоди третім особам під час ДТП застрахована цією компанією, згідно полісу № АС/2679940 від 04 серпня 2013 року строк дії якого з 04 серпня 2013 року до 03 вересня 2013 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну 50000 гривень (а.с.10). Вирішуючи спір, суд виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 981 ЦК України договір страхування має бути викладений в письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору страхування, такий договір є нікчемним. Договір страхування повинен містити істотні умови, відповідно до ст. 982 ЦК України, в тому числі повинен бути зазначений страховий випадок. Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми страхувальнику. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. 29 серпня 2013 року експертною компанією «Укравтоекспертиза» був оглянутий автомобіль [NUMBER], на замовлення приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», на адресу якого було направлено оригінал протоколу огляду. Згідно даного протоколу огляду № 21048 від 29 серпня 2013 року були встановлені механічні пошкодження автомобіля [NUMBER] (а.с. 47-51). Але, в даному випадку страхова компанія не відшкодовує спричинену шкоду, оскільки вина [PERSON] не встановлена рішенням суду, тобто законних підстав для зазначених виплат не має. Крім того, встановити розмір заподіяної шкоди відповідачем не представилося можливим по причині неможливості оцінити розмір завданої шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу вузлів та агрегатів, що підлягають заміні, оскільки позивач не надав можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб. Статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем на протязі розгляду справи не надано належних та допустимих доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення в позові, зокрема не доведено розмір матеріальної шкоди спричиненої позивачу. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну подію шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Згідно положень статей 34.2, 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з'явився у десятиденний термін, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В даному випадку ні позивачем, ні відповідачем розмір спричиненої шкоди суду не наданий, позивачем було заявлене клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, проведення якої просили доручити експертам підприємства «Херсонський спеціалізований науково-дослідницький центр судових експертиз» м. Херсон, вул.. Ушакова, 39. Клопотання було задоволено, призначена по справі судова авто-товарознавча експертиза, справа була направлена до вищезазначеної установи, але повернулася з відміткою про те, що за вказаною адресою відсутня така організація. Згідно п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем не надано належних доказів розміру спричиненої матеріальної шкоди, а судом вичерпані всі можливості для їх отримання, та враховуючи те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається, в стягненні спричиненої матеріальної шкоди позивачу слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 261 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. В цій частині позивач мотивує свої вимоги тим, що він та його сім'я на протязі тривалого часу після ДТП відчувають моральні страждання та незручності від того, що не можуть вести повноцінний спосіб життя, оскільки обмежені в свободі пересування, в ступені спілкування з родичами та друзями, порушені їх життєві зв'язки. Тобто в даному випадку позивач, ніяких ушкоджень здоров'я внаслідок ДТП він не отримав, доказів цього не надав, що виключає стягнення моральної шкоди зі страховика, тому в цій частині позову також слід відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача залишені без задоволення.

Outcome: dismissed