Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк або АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2009 року в загальному розмірі 11779 грн. 86 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 08 квітня 2009 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за даним договором не виконує, внаслідок чого станом на 28 лютого 2019 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 11779 грн. 86 коп., з яких: 1440 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом, 8002 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 537 грн. 14 коп. (процентна складова). Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Суд встановив, що 08 квітня 2009 року на підставі анкети-заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів банку позивач АТ КБ "ПриватБанк" і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та інших платежів, зокрема, пені та штрафу. Відповідач [PERSON] у заяві на видачу йому кредитної платіжної картки підтвердив, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно із п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 6.7 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 2 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається Банком Позичальникові у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У ч. 1 ст. 627 ЦК України закріплено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що позивач АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2009 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку він не сплачує. У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 лютого 2019 року внаслідок невиконання [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2009 року, враховуючи часткове погашення ним кредиту, відповідач має перед АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за цим договором на загальну суму 11779 грн. 86 коп., з яких: 1440 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом, 8002 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300 грн. - заборгованість за пенею і комісією, 1037 грн. 14 коп. - штрафи (500 грн. - фіксована частина та 537 грн. 14 коп. - процентна складова). Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитом не виконує, позовні вимоги Банку щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" сум заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного 08 квітня 2009 року сторонами кредитного договору № б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 1440 грн. 06 коп. та заборгованість по процентам у розмірі 8002 грн. 66 коп., всього заборгованість в розмірі 9442 грн. 72 коп. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та комісії в розмірі 1300 грн. і штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 537 грн. 14 коп. (процентна складова), суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналізуючи зазначені положення кредитного договору № б/н від 08 квітня 2009 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання одних і тих самих грошових зобов`язань за цим договором. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. Обґрунтування сплати комісії, її розміру та строків позовна заява АТ КБ "ПриватБанк" не містить, у розрахунку заборгованості сума пені та комісії зазначені сумарно, однією сумою. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловив правову позицію щодо сплати комісії та зазначив, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що із Клієнта на користь Банку за порушення строків виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором стягненню підлягає лише штраф у розмірі 972 грн. 14 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 472 грн. 14 коп. (процентна складова) - 5 % від суми заборгованості за кредитом та процентами в розмірі 9442 грн. 72 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Позичальника на користь Банку суми нарахованої пені і комісії в розмірі 1300 грн., суд вважає необхідним відмовити, оскільки ці вимоги є необґрунтованими. Крім того, одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 08 квітня 2009 року, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 10414 грн. 86 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial