Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гринчишин І.Я., звернулася в суд із позовом до Букачівської селищної ради Рогатинського району Івано-Франківської області, Рогатинської РДА Івано-Франківської області про визнання за нею, як спадкоємицею за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на земельну частку (пай) площею 2,89 умовних кадастрових гектари, яка розташована на землях колишнього радгоспу "Дністер" на території Букачівської селищної ради. В обґрунтування позову зазначено, що на час видання Президентом України Указу "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 за №720/95 її батько [PERSON] був членом радгоспу "Дністер" (колишній радгосп ім. Горького) в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області. Він працював у даному радгоспі з 1952 року по 1974 рік включно. Як член колгоспу та пенсіонер, який раніше працював в КСП і залишився його членом мав отримати право на земельну частку (пай), однак з невідомої причини не був включений до списку пайовиків і не отримав відповідного сертифіката на земельну частку (пай). Позивакач, будучи спадкоємицею батька за законом, прийняла спадщину, однак не може отримати документа про право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] , оскільки її батька помилково не було в включено у списки пайовиків. Представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві, направив на адресу суду клопотання про слухання справи без його участі та без участі його довірительки. Представник відповідача - Букачівської селищної ради позову не визнав, подав відзив на позовну заяву. У віздзиві зазначено, що із долученої до матеріалів справи копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він прийнятий на роботу в радгосп «Дністер» з 03 травня 1952 року, але відсутні записи про дату його звільнення з роботи чи дату виходу на пенсію. Рішення про передачу землі у колективну власність прийнято Рогатинською районною радою 27 липня 2000 року, Державний акт на право колективної власності видано 15 листопада 2000 року. Таким чином, немає підстав вважати, що на час набуття ВАТ «Дністер» права колективної власності на землю [PERSON] був членом КСП. Його не було включено до списку пайовиків, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю. Представник відповідача - Рогатинської РДА в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судовому засідання це право а не обов`язок сторін по справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книжки, виданої 18 жовтня 1948 року на ім`я [PERSON] - 03 травня 1952 року він прийнятий в Букачівський радгосп на посаду постійного робочого тваринництва. Відомості про звільнення з роботи в трудовій книжці відсутні. Відповідно до довідки про розрахунок пенсії [PERSON] , з 15 грудня 1974 року йому призначено пенсію по вічно. Його трудовий стаж становить 13 років 1 місяць. Як вбачається довідки відділу у Рогатинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 31 жовтня 2018 року № 0-9-0.26-158/107-18 при розпаюванні земель сільськогосподарського підприємства ВАТ «Дністер» [PERSON] не набув право на земельну частку (пай). [PERSON] помер [INFO] в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 12 листопада 2007 року Букачівською селищною радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки Букачівської селищної ради № 87 від 16 травня 2016 року, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , він проживав разом із дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] , дочкою [PERSON] та онуками. На день смерті [PERSON] - вона проживала разом із дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] . Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» - право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23 ЗК України (в редакції від 22.06.1993) та Указу № 720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і, в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. За життя [PERSON] не звертався до сільськогосподарського підприємства ВАТ «Дністер» щодо не включення його до списку громадян-членів колишнього радгоспу «Дністер», які мають право на земельний пай, питання про виділення йому земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права власності на земельну частку (пай) не вирішувалося. Таким чином, [PERSON] за життя не набув права власності на земельну частку (пай) із земель колишнього радгоспу «Дністер», в наступному реорганізованого в ВАТ «Дністер», а тому це право не входить до складу спадщини, що відкрилася внаслідок його смерті та не переходить до спадкоємців в порядку спадкування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.02.2019 в справі № 741/1378/16. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивачка [PERSON] не довела належність на праві власності [PERSON] земельної ділянки (паю), тому відсутністі підстави для задоволення позовних вимог. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення заявлених вимог відсутні підстави для відшкодування судових витрат, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed