Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У червні 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 вересня 2008 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 1 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжнку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 18 185 грн. 96 коп., яка складається з: 980 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом, 13 071 грн. 91 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 029 грн. 61 коп. заборгованості за пенею та комісією, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 854 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). З цих підстав позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 185 грн. 96 коп., а також судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 21 травня 2018 року назву позивача Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" змінено на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк". Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК Украхни, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 вересня 2008 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредит у розмірі 1 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжнку картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір про що свідчить підпис [PERSON] в заяві. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тей самий строк. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Договору. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно із п. 5.5 за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", із розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до пунктів п.5.7, 6.6 "Умов та правил надання банківських послуг" банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідачем були порушенні умови договору і згідно із розрахунку заборгованості за договором б/н від 16 вересня 2008 року, станом на 30 квітня 2018 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 18 185 грн. 96 коп., яка складається з: 980 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом, 13 071 грн. 91 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 029 грн. 61 коп. заборгованості за пенею та комісією, 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 854 грн. 09 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальником, у якій зазначено що, підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між сторонами кредитний договір. Однак, зазначені "Умови та правила надання банківських послуг" не містять підпису відповідача. Позивачем не надано доказів, а судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповіднобанком не доведено факту погодження між сторонами при укладенні договору підстав та умов нарахування відсотків, сплати комісії та пені. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Таким чином, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 16 вересня 2008 року. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав від позивача кредитні кошти, однак позивачем не було доведено ту обставину, що відповідачем підписані Умови та Правила надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною до анкети-заяви. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки розмір процентів не визначений умовами кредитного договору, то позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ. Розрахунок процентів здійснюється за формулою: [Сума боргу] х [Ставка НБУ (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів]= [Сума]. Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає - 1 079 грн. 40 коп. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Разом з тим, визначаючи розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з того, що за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено строк позовної давності 1 рік. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 137 грн. 29 коп. Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення штрафів з відповідача на користь позивача суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на корить позивача штрафів у розмірі 1 104 грн. 09 коп. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2 197 грн. 04 коп. за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2008 року, з яких: 980 грн. 35 грн. - заборгованість за кредитом; 1 079 грн. 40 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 137 грн. 29 коп. - пеня. Щодо стягнення судових витрат суд встановив наступне. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 212 грн. 86 коп. (1762х2 197,04/18 185,96).

Outcome: partial