Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, просять розірвати договір №112 від 08.05.2007 року найму житлового приміщення квартири [ADDRESS], визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування зазначеною квартирою. Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON] була вселена в спірне житло на підставі договору піднайму, самостійного права на житло не набула, виїхала з постійного місця проживання, що було встановлено рішенням суду, витрат на утримання житла не несе. Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з викладених підстав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Ленінської РДА м. Севастополя у судовому засіданні позов щодо [PERSON] не визнала, просила врахувати інтереси малолітньої дитини відповідача. Щодо відповідача [PERSON] заявила, що у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Враховуючи згоду представника позивачів, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав пояснення представника позивачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2007 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діяла також і в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], був укладений договір піднайму квартири [ADDRESS], на підставі якого [PERSON] вселилась в спірне житло та була зареєстрована в ньому (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.08.2007 року [PERSON] та членам його родини [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.11). Згідно довідки КП «РЕП №1» СМР №1521 від 05.10.2013 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). 01.11.2013 р. позивачі направили [PERSON] вимогу про зняття з реєстрації за спірною квартирою, яку вона особисто отримала (а.с.8,9). Таким чином, з встановлених судом обставин вбачається, що на час укладення договору піднайму - травень 2007 року квартира перебувала у комунальній (державній) власності, в серпні 2007 р. дана квартира була приватизована наймачем [PERSON] та членами його сім"ї та набула режиму спільної часткової власності. Відповідно до ст.814 ЦК України у випадку зміни власника житла, переданого в оренду, до нового власника переходять права та обов"язки наймодавця, а відповідно до ст. 170 ЖК України договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір укладено без зазначення строку, новий власник вправі вимагати його розірвання у випадку та в порядку, передбаченому ст. 168 ЖК України. Згідно до ст.825 ЦК України та ст.168 ЖК України договір найму може бути розірваний на вимогу наймодавця за рішенням суду у випадку невнесення наймачем плати за житло та комунальні послуги. За ст.823 ЦК України піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. З огляду на наведене та приймаючи до уваги те, що відповідач не здійснює оплату за житло та комунальні послуги, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині розірвання договору піднайму саме з цих підстав. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника позивачів, що підставою для розірвання також є непроживання відповідача у даній квартирі, оскільки така підстава не передбачена законом. Щодо позовної вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою на підставі ст.71 ЖК України, суд звертає увагу на те, що дана норма поширюється лише на наймача або членів його сім"ї, аналогічно ст.405 ЦК України - для членів сім"ї власника. Однак відповідачі, як пояснив представник позивачів у судовому засіданні, первісно вселились в квартиру не як члени сім"ї наймача, а саме як піднаймачі, тобто до членів сім"ї наймача ніколи не відносились, так як не проживали разом з наймачем та не вели з ним спільного господарства. Таким чином, на них не може поширюватись ст.71 ЖК України, а тому дана вимога являється незаконною й не може бути задоволена. Судові витрати суд розподіляє пропорційно задоволеним вимогам згідно ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 168,170 ЖК України, ст.823 ЦК України,

Outcome: partial