Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ЗАТ «Український Національний будинок Селенгу» про стягнення матеріальних збитків, посилаючись на те, що 14.02.1995 року уклав Договір за № 000720 Ужгород 006 строком на 1 (один) рік до 14.02.1996 року з директором дочірнього підприємства ЗАТ "«Український Національний будинок Селенгу», згідно якого передав грошові кошти у користування (позику) підприємству з правом повернення цих грошових коштів. З 14.02.1995 року по 31.08.1995 року позивач регулярно вносив грошові кошти та частково вибирав гроші, про що свідчать записи в операційній книжці поточного селенгу. Залишкова сума боргу (від останнього запису 30.08.1995 року) становить 360,72 грн. (36072688 крб.). В мотивування вимог вказує на те, що ЗАТ "УНБС" в м. Ужгород, вул.Собранецька, 150, Закарпатської області закрито, з соціальної мережі Інтернет встановлено позивачем юридичну адресу ЗАТ "УНБС" м. Тернопіль, вул. Живова, 32, Тернопільської області, що стало підставою звернення до суду з позовом. Посилаючись на п.2.2.4 Договору за № 000720 Ужгород 006, позивач ввказує на спричинення йому матеріальних збитків у сумі 12989,52 грн. (за період з 31.08.1995 року по 30.09.2016 року, що становить 7202 календарних днів, за кожний день з яких сплачується 0,5% від суми виплат). Посилаючись на п.2.5 вищевказаного Договору ("клієнт має право отримати кошти в будь-якому агенстві підприємства") позивач просить стягнути з ЗАТ "«Український Національний будинок Селенгу» на його користь матеріальні збитки в сумі 12989,52 грн., судові витрати стягнути з відповідача на користь суду. Справа до Свалявського районного суду Закарпатської області надійшла 16 червня 2017 року з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. 22 червня 2017 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 4242 від 22.06.2017 року), в якій просить стягнути з відповідача стягнути з ЗАТ "«Український Національний будинок Селенгу» на його користь матеріальні збитки в сумі 13494,79 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 5397,92 грн., судові витрати покласти на відповідача. 24 липня 2017 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 5088 від 24.07.2017 року), в якій просить стягнути з відповідача стягнути з ЗАТ "«Український Національний будинок Селенгу» на його користь матеріальні збитки в сумі 14429,07 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 5771,63 грн., судові витрати покласти на відповідача на користь суду. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву (вх. № 5087 від 24.07.2017 року) про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Просить суд судовий розгляд провести в порядку письмового провадження, за наявними у справі даними та доказами, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений (від отримання судових повісток відмовляється, про що свідчать довідки Укрпошти). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності представника відповідача не надавав, а тому суд визнає причини неявки ЗАТ "УНБС" неповажними. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечив проти заочного вирішення справи, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та доходить слідуючого висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В частині вимоги про стягнення матеріальних збитків, суд доходить наступного висновку. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 14 лютого 1995 року між дочірнім підприємством ЗАТ "«Український Національний будинок Селенгу» та [PERSON] укладено Договір за № 000720 Ужгород 006 строком на 1 (один) рік до 14 лютого 1996 року, згідно якого [PERSON] передав грошові кошти у користування (позику) ДП ЗАТ "УНБС" з правом повернення йому цих грошових коштів. З 14.02.1995 року по 31.08.1995 року позивач регулярно вносив грошові кошти та частково вибирав гроші, про що свідчать записи в операційній книжці поточного селенгу (додаток до договору поточного селенгу " 000720 Уж (006). Остання запис від 30.08.1995 року, в якій загальний залишок селенгу становить 36072688 крб. (а.с. 3). Про це зазначено і в позовній заяві. Відповідно до п.1.1 витягу із договору поточного селенгу - сторони, що домовляються,

Outcome: partial