Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей від шлюбу із відповідачем. Вказуючи на те, що з 07 жовтня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і сторони разом не проживають. Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Оскільки матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає, маючи таку можливість, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом установлено, що 07 жовтня 2006 року між сторонами Тернівським РАЦС Криворізького району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками яких є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмільнику Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис про народження № 215; свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис про народження № 51 (а.с. 2, 3). Згідно довідки виданої в.о. селищного голови Калинівської селищної ради Васильківського району № 1109 від 09 грудня 2014 року, [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані в [ADDRESS], та знаходяться на утриманні матері (а.с. 4). Сторони на час вирішення справи проживають окремо. Згідно Довідки про середню заробітну плату від 30..01.2015 року № 02/01 відану [PERSON] він дійсно працює в ТОВ "Ньютелко Україна" і за останні 6-ть місяців отримв заробітню платню у розмірі 92 219 грн. 67 коа. (а.с.11). Згідно Довідки про середню заробітну плату від 30..01.2015 року № 01/01 відану [PERSON] він дійсно працює в ТОВ "Діджитал телеком-ай ікс" і за останні 6-ть місяців отримав заробітню платню у розмірі 33 000 грн. (а.с.12). Згідно Довідки про середню заробітну плату від 02..02.2015 року № 1 відану [PERSON] він дійсно працює в ТОВ "Дата-Айікс юей" і його дохід за період з 01.08.2014 року по 31.01.2015 року склав 7890 грн. 42 коп. (а.с.13). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Після доповіді про обставини справи, судом було з'ясовано, що [PERSON] в судовому засідання позов визнав, зазначивши, що не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved