Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

06.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Великолиственської сільської ради Городнянського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. З позовної заяви виходить, що позивач є спадкоємем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка за життя прийняла спадщину померлого [INFO] чоловіка [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. Останнім місцем проживання [PERSON] є будинок [ADDRESS]. 05 червня 2015 року позивач звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини [PERSON], було заведено спадкову справу № 90/2015. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], який мав статус колгоспного двору. Спадковий будинок побудований у 1992 році, процент готовності житла 100%. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок позивач не може звернутися до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав. Зазначені обставини стали причиною для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином. Надав до суду письмову заяву від 12.01.2017 року з проханням розглянути справу у його відсутність, заявлені ним позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити ( а.с. 35 ). Відповідач по справі - Великолиственська сільська рада Городнянського району Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з'явився. Сільський голова Великолиственської сільської ради Городнянського району Чернігівської області надав до суду письмову заяву від 19.04.2017 року з проханням розглянути справу без їх присутності, проти позову [PERSON] не заперечують ( а.с. 62 ). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши позицію сторін по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, виходячи з наступного. За даними паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Городнянським РВ УМВС України в Чернігівській області 03.07.1996 року, встановлено, що його видано [PERSON],[INFO], народився в селі Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області(а.с.15-18). Судом встановлено, що [INFO] в селі Тупичів Городнянського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER]/а.с.4/. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала в будинку [ADDRESS], що підтверджено письмовими доказами справи. (а.с.9) Як свідчать письмові докази справи, [PERSON] за життя фактично прийняла спадщину за законом її чоловіка [PERSON] після його смерті [ADDRESS]. [PERSON] проживала разом з чоловіком на момент його смерті(а.с.10). Факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджений копією свідоцтва про їх одруження [NUMBER] (а.с. 7). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 47408878 інформація щодо відкриття спадкової справи до майна померлого [ADDRESS] [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня(а.с.55-56). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на все належне їй майно. З дослідженого в судовому засіданні заповіту від 20.02.2014 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великолиственської сільської ради Городнянського району Чернігівської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, [PERSON], [INFO]( а.с. 8 ). Після смерті [PERSON] позивач як спадкоємець за заповітом 05.06.2015 року звернувся до Городнянської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. 05.06.2015 року була заведена спадкова справа №90/2015 до майна [PERSON] За даними цієї спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна [PERSON], що прийняв її спадщину. Осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, та пережившого подружжя спадкодавця не має (а.с.50-54). З довідки виконкому Великолиственської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 16.03.2017 року № 74 встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 2 станом на 01.07.1990 року в с. Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області, постійно були зареєстровані та проживали : 1)[PERSON], 1940 р.н., який помер [ADDRESS], якому належала 1/2 частина домоволодіння. 2) [PERSON],1935 р.н., яка померла [INFO], якій належала 1/2 частина домоволодіння(а.с.12). Дослідженням копії погосподарської книги с. Великий Листвен за 1986-1991 роки встановлено, що будинок по [ADDRESS] мав статус "колгоспного двору", до членів домогосподарства - колгоспного двору входили: [PERSON] та [PERSON].(а.с.13-14). Статтею 120 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, та жилий будинок. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена колгоспного двору встановлювався, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки права на вказаний будинок виникли до набрання чинності Законом України «Про власність», до цих правовідносин мають застосовуватись правила ст. 120,123 ЦК УРСР/ в редакції, що діяла до 16.12.1993 р./, відповідно до яких майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності в рівних частках. Отже [PERSON] та [PERSON] за життя були співвласниками будинку [ADDRESS] та їм належало по 1/2 частині цього будинку. Після смерті [PERSON] переживша його дружина [PERSON] успадкувала за ним 1/2 частину спірного будинку та за життя стала фактичною власницею будинку вцілому. Після смерті [PERSON] її право на спірний будинок перейшло до позивача в порядку спадкування. З довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] від 02 березня 2017 року №133 встановлено, що будинок [ADDRESS] має загальну площу 51,4 кв.м, житлову - 15,8 кв.м. Самочинного будівництва, перепланування та переобладнання не виявлено, право власності не зареєстровано.(а.с.19). За висновками спеціаліста № С-714 від 11 березня 2017 року ринкова вартість житлового будинку „А-1" з верандою „а-1", прибудовою „а1-1" та з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] становить 8789 грн.(а.с.22-34). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач позбавлений можливості оформити спадщину на спірний будинок в нотаріальному порядку, оскільки право власності спадкодавців на спірний будинок не було зареєстроване за їх життя . Частина 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки реєстрація права власності на нерухоме майно в сільській місцевості на момент закінчення будівництва спірного будинку законодавчо передбачена не була, а за даними погосподарської книги спірний будинок мав статус колгоспного двору, право власності, яке виникло у членів цього колгоспного двору, визнається дійсним і при відсутності його державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності особи на майно може бути визнано судом, якщо це право не визнається іншою особою. Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. Дослідженням технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], що виданий на ім'я [PERSON], встановлено, що будинок з надвірними будівлями та спорудами зазначений під літерами: А-1 житловий будинок із цегли загальною площею 51,4 кв.м., в т.ч. житловою площею 15,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами : верандою „а-1" із дерева, прибудовою „а1-1" із цегли, сараєм „Б-1" із дерева, сараєм „б-1" із дерева, погрібом з шийкою „В-1" із цегли, воротами з хвірткою „1" із дерева, огорожею суцільною „2" із дерева(а.с.20-21). Врахувавши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі та наявні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved