Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому зазначила, що їй на праві приватної власності належить будинок №5, що розташований по вул. Никони у с. Бехи Коростенського району Житомирської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований в належному їй будинку, проте будь-якого права власності на нього не має. З вересня місяця 2009 року по даний час у будинку не проживає та не з'являється, особистих речей в будинку не має. В даний час позивач не може розпорядитися будинком на свій розсуд, вимушена сплачувати надмірні кошти за комунальні послуги, бо в ньому зареєстрований [PERSON], який там не проживає, добровільно знятись із реєстрації не бажає. Тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №5, що розташований по вул. Никони у с. Бехи Коростенського району Житомирської області. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Коростенського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання не зявився, однак надав листа, в якому проти позову не заперечують та просив розглянути справу без участі представника. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №5, що розташований по вул. Никони у с. Бехи Коростенського району Житомирської області, що підтверджується договором дарування від 08 вересня 2009 року та витягом про державну реєстрацію прав від 11.09.2009 року (а.с.5,6). В зазначеному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON], [INFO] (а.с.9). З вересня місяця 2009 року по даний час у будинку не проживає та не з'являється, особистих речей в будинку не має. В даний час позивач не може розпорядитися будинком на свій розсуд, вимушена сплачувати надмірні кошти за комунальні послуги, бо в ньому зареєстрований [PERSON], який там не проживає, добровільно знятись із реєстрації не бажає. У зв'язку з цим порушується право позивача, як власника, на вільне користування та розпорядження належного їй житла. Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.319, 321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння." Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою. [PERSON] в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Отже, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання в інше житлове приміщення, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням у будинку №5, що знаходиться по вул. Никони у с. Бехи Коростенського району Житомирської області. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати." Оскільки позивачкою, згідно квитанції, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 551 грн 20 коп, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved