Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів мотивуючи свої вимоги тим , що відповідач по справі є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Однак своїх обов"язків по відношенню до дитини відповідач не виконує, жодних стосунків між батьком та дитиною не існує, вони навіть не бачаться. Відповідач не приймає участі у житті дитини, не надає допомги. Хлопчик навіть за роки свого життя не бачив батька. Тому позивачка звернулася з вказаним позовом до суду, яким просить позбвити [PERSON] батьківських прав щодо свого сина [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття. До суду позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Відповідач до суду повторно не з"вився. Причина його неявки суду невідома. Представник Служби у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві також просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав просила задовольнити, виходчи з інтересів дитини . На підставі наявних в справі доказах, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року про що в Книзі реєстрації народжень, зроблено відповідний актовий запис № 258 (а.с.12). Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . В даний час малолітній [PERSON] проживає спільно зі своєю матір"ю, позивачкою по справі за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст..11 Закону № 2402 -111 сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов"язків, і способом захисту прав та інтересів дитини . Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини стверджується висновком Органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві з якого вбачається, що відповідач ухиляється від виховання дитини, не бажає спілкуватися з нею, не спроможний надавати допопомгу на утриманя та виховання сина, тому вважають за необхідне позбавити його батьківських прав відносно дитини. Згідно характеристик, наданих Навчально-виховним комплексом "Барвінок" (а.с.17-18) № 22 Управління освіти Голосіївського РДА в м. Києві малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір"ю [PERSON], яка і займається вихованням та розвитком дитини . Дитина про батька ніколи не згадує, любить маму (а.с.17-18) Сам відповідач, до суду не з"явився. Своєї позиції щодо вирішення даного спору не вказав . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене, а також з метою попередження негативних наслідків для дитини, суд вважає за доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO]. Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що малолітня дитина наразі перебуває на межі підліткового віку,який є найбільш важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості . Цей вік характеризується наявністю самих різноманітних проблем і труднощів ,які найчастіше витісняються у зв"язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграєсім"я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннисними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних прави і норм поведінки,виробляють їх позицію по відношенню до світу і самому себе . Малолітньому [PERSON] потрібно забезпечити у сім"ї достатньо їжі, задовільне житло, люблячого батька, який би підтримува його, послідовність у його вихованні, здобутки і повагу з метою виховання почуття власної гідності у дитини для виховання достойного громадянина України . Судом встановлено, що батько [PERSON] не має бажання забезпечити базові потреби-належне харчування, відповідний одяг,санітарно-гігієнічні умови проживання. Спілкування з батьком у хлопчика взагалі не відбувається, як і сам виховний процес. За наведеного вище [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо свого малолітнього [PERSON] При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд не позбавлений права вирішити питання вирішує про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, який за матеріалами справи має постійний заробіток , сам є працездатного віку На час розгляду справи дані про стан здоров»я відповідача суду не надано. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON] підлягають задоволенню в розмірі 1/3 частина від усіх видів доходів , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За наведеного вище підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів аліментів ,оскільки у відповідності до вимог ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства " ,дитина яка проживає окремо від батьків або одного з них ,має право на підтримання ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягенння нею повнолітння . Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов"язку щодо дитини . На підставі викладеного ,ст.с. 164 , 165 ,166,180 СК України та

Outcome: approved