Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

28.12. 2016 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ПАТ «Кредобанк» до Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про звільнення майна з - під арешту. У позовній заяві позивач просить суд скасувати арешт майна, а саме: будинку [ADDRESS], реєстраційний номер 15335343 заг. пл. 455,2 кв.м. та земельної ділянки пл. 0,1716 га кадастровий № [NUMBER], який був накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Кваснікевич O.A. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП №46550139 від 18.02.2015 року; вирішити питання розподілу судових витрат. У позовній заяві позивач як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на такі обставини: згідно постанови державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Кваснікевич O.A. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах ВП №46550139 від 18.02.2015 року накладено арешт на будинок [ADDRESS], реєстраційний номер 15335343 заг. пл. 455,2 кв.м. та земельної ділянки пл. 0,1716 га кадастровий № [NUMBER]. Вказаний арешт позивач вважає незаконним, оскільки таки порушує його права як іпотекодержателя за договором іпотеки, який був укладений 24.03. 2008 року. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представник позивача ПАТ «Кредобанк» - Гончарова У.І. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві, позов просив задоволити. Представник відповідача Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області - Кваснікевич О.А. у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги заявлені позивачем визнала, проти їх задоволення не заперечила. Пояснила суду, що в неї на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню: виконавчого листа виданого 22.12. 2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області у справі № 450/4180/13-ц про стягнення з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 7944/ Р від 24.03.2008 р. в сумі 109 567,33 доларів США. (сто дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят сім доларів США 33 центи ), що станом на 25.03.2014 року згідно офіційного курсу Національного Банку України становить 1 136 892,53 грн. (один мільйон сто тридцять шість тисяч вісімсот дев'яносто два грн. 53 коп.); судового збору в розмірі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня). Виконавчого листа виданого 23.01. 2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/15314/13-ц про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором в сумі 637 867,79 грн., 3 441,00 грн. судового збору, 500,04 грн витрат на публікацію оголошення, а всього 641 808, 83 коп. В межах цих проваджень був накладений арешт, який тепер позивач просить скасувати. Вказані виконавчі документи були повернуті стягувачеві, а при поверненні виконавчого документу без виконання арешт не скасовується. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з'явився. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з'явився. З'ясувавши думку учасників процесу присутніх у судовому засіданні суд постановив здійснювати судовий розгляд справи без участі учасників процесу, які у судове засідання не прибули. Заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.05. 2014 року, яке набрало законної сили у справі № 450/4180/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "КредоБанк" до Карп'юкВасиля Григоровича про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено такі обставини, що не потребують доказуванню: 24 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" було укладено Кредитний договір № 7944/Р, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 100 000,00 дол. США, строком користування до 23.03.2018 року. Відповідно до п.3.2., 3.3. кредитного договору, за надання кредиту позичальник сплачує банку проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3 м (змінна Лондонська міжбанківська ставка по депозитах у доларах США) збільшену на маржу 8,5 %. Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії договору. Позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Згідно п. 4.1. позичальник зобов'язувався повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим Договором та або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 834,00 доларів США, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено договором або додатками до нього. Судом встановлено, що 16.09.2011 р. між Публічним Акціонерним Товариством "Кредобанк" з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 7944/Р від 24.03.2008 р. Згідно п.3.2. Додаткового договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти річні у розмірі, що визначаються як ставка LIBOR 3 м збільшена на маржу 10,5 %. Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії Договору. Згідно п. 4.1. Додаткового договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі згідно Додатку 2 до цього Договору по 1033,00 долари США. Відповідно до п. 5.1 Додаткового Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим Договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки встановленої за користування кредитом, але не менше 10 грн. за кожний день прострочення. Пунктом 4.9 Договору, встановлено, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором № 7944/Р від 24.03.2008 р., банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Із матеріалів справи слідує, що на забезпечення виконання [PERSON] зазначених кредитних зобов'язань між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] 24.03. 2008 року укладено Договір іпотеки, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1913. Предметом вказаного договору іпотеки є: житловий будинок заг. пл. 455,2 кв.м. та земельна ділянка пл. 0,1716 га кадастровий № [NUMBER]. Встановлено, що 22.12. 2014 року Пустомитівським районним судом Львівської області у справі № 450/4180/13-ц, видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 7944/ Р від 24.03.2008 р. в сумі 109 567,33 доларів США. (сто дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят сім доларів США 33 центи ), що станом на 25.03.2014 року згідно офіційного курсу Національного Банку України становить 1 136 892,53 грн. (один мільйон сто тридцять шість тисяч вісімсот дев'яносто два грн. 53 коп.); судового збору в розмірі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня). 23.01. 2015 року Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/15314/13-ц видано виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором в сумі 637 867,79 грн., 3 441,00 грн. судового збору, 500,04 грн. витрат на публікацію оголошення, а всього 641 808, 83 коп. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження»). При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що за положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Аналогічні висновки містяться в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2013 року та від 19 червня 2013 року, ухвалі колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2013 року та постанові колегії суддів Вищого господарського суду України від 1 квітня 2013 року, наданих заявником як приклад. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів. Сторонами не надано суду належних та допустимих доказів того, що крім позивача інші фізичні чи юридичні особи мають переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, тому суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими, а тому такі підлягають задоволенню. Судові витрати підлягаю розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved