Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.06.2008р. було зареєстровано шлюб із відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки з 2018 року останній почав зловживати спиртними напоями та влаштовувати у присутності дітей сварки та бійки, на прохання позивачки змінити ставлення до неї та дітей не реагував. На даний час відповідач залишив сім"ю та пішов проживати до своїх батьків. Перебувати в такому шлюбі позивачка не бажає, просила шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Всі витрати по справі покласти на відповідача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просив слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , вбачається, що сторони одружились 21.06.2008р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 9. У сторін, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , [INFO] вся син [PERSON] та згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2017 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": проголошення Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з"ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя". Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки та відповідача, то шлюб існує формально, а тому позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому із [PERSON] слід стягнути 840.80 грн. сплаченого судового збору в користь [PERSON] . На підставі викладеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved