Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся 10.02.2015 року до Оржицького районного суду із вищевказаним позовом. Його мотивував тим, що 12.10.2007 року [PERSON]відповідно до укладеного договору №PLО0GК0000000001 отримала від ПАТ КБ "ПриватБанк"кредит у розмірі 11550,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.10.2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON].10.2007 року був укладений договір іпотеки №PLО0GК0000000001, предметом якого є будинок загальною площею 61,60 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 16500 грн. 00 коп. У подальшому банком свої зобов»язання було виконано у повному об»єму, а відповідач своїх зобов»язань за договором не виконав. Відповідно до уточненої заяви від 22.07.2015 року позивач прохає суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLО0GК0000000001 від 12.10.2007 року, в розмірі 33086,52 грн.: - звернути стягнення на будинок загальною площею 61,60 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; - виселити [PERSON] з житлового будинку (предмет іпотеки) розташованому за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача ПГРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не з"явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує, прохає його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №PLО0GК0000000001 від 12.10.2007 року [PERSON]отримала від ПАТ КБ "ПриватБанк"кредит у розмірі 11550,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.10.2017 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань згідно розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 09.12.2014 року має заборгованість - 33086,52 грн., яка складається з наступного: 9195,40 грн. - заборгованість за кредитом; 9149,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1095,19 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 11833,21 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1563,64 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON].10.2007 року був укладений договір іпотеки №PLО0GК0000000001, предметом якого є будинок загальною площею 61,60 кв.м., житловою площею 37,10 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 16500 грн. 00 коп. Згідно з повідомленням №30.1.0.0/2-835 від 27.10.2014 року [PERSON] направлено вимогу про сплату кредиту в тридцятиденний термін з дня отримання повідомлення. Відповідач [PERSON], згідно зворотнього рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримала дану вимогу за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки №501 від 13.07.2015 року виданої виконавчим комітетом Золотухинської сільської ради Оржицького району Полтавської області про те, що в будинку по [ADDRESS], де раніше проживала без реєстрації [PERSON], в даний час ніхто не проживає і не зареєстрований. Згідно договору купівлі-продажу віж 11.10.2007 року житловий будинок з по господарськими будівлями [ADDRESS], розташований на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, належить [PERSON] За відомостями акту, який було складено працівниками банку від 21.08.2015 року встановлено, що у будинку по [ADDRESS] знаходяться речі, які належать відповідачеві. У відповідності зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим виконання сторонами. Згідно ст. 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Видами забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до ст.. 546 ЦК України, є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання, зокрема у даному випадку іпотека. Саме з таким видом забезпечення виконання зобов'язання - договору кредиту, визначилися сторони. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. .Згідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються способи реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 38 цього закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі-покупцеві. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ "Про іпотеку" та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідно до ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 43 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вбачається, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. У п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням вказаного, позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи доведено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов»язань перед позивачем. Позовні вимоги щодо виселення відповідача задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи не доведено, що відповідач проживає чи зареєстрована у спірному будинку. Виселення речей з будинку суперечить нормам матеріального права та суперечить ст.109 ЖК УРСР. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторонни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позиваче відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved