Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

У травні 2019 р. [PERSON] звернувся з позовом. у якому просить: - звернути стягнення та визнати за ним право власності на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. у розмірі 1 195 948,04 грн.; - звернути стягнення та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1421 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. в розмірі 1 195 948,04 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до [PERSON] перейшло право вимоги Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" до [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. та іпотечним договором від 19.09.2008 р., проте [PERSON] відповідної заборгованості добровільно не погашає. [PERSON] позов визнала. Судом з`ясовано, що між Відкритим акціонерним товариством "ВіЕйБі Банк" (Банк) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 415/4 від 19.09.2008 р., відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (Кредит) у сумі 19 000,00 доларів США, що складає еквівалент 92 170,90 грн. за курсом НБУ на дату укладення договору, за обслуговування, користування Кредитом встановлена плата (проценти) та комісія, за неналежне виконання обов`язку з повернення кредиту - неустойка (а. с. 12 - 16). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "ВіЕйБі Банк" (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір від 19.09.2008 р., згідно з умовами якого Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель - приймає в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а. с. 14 - 19). Зобов`язань з виконання кредитного договору № 415/4 від 19.09.2008 р. [PERSON] перед Відкритим акціонерним товариством "ВіЕйБі Банк" належним чином не виконувала, що нею не заперечується та випливає з заяви про визнання позову. Між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", яке є зміненим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" та [PERSON] було укладено договір № 30136 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.09.2018 р. (з додатком № 1), на підставі якого перше відступило другому, а другий набув право вимоги першого до, зокрема, [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. та іпотечним договором від 19.09.2008 р., загальна сума права вимоги за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. станом на 10.09.2018 р. складає у гривневому еквіваленті 1 195 948,04 грн. (а. с. 31 - 33). Між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк", яке є зміненим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 10.09.2018 р., відповідно до умов якого перше відступило другому права вимоги до [PERSON] за іпотечним договором від 19.09.2008 р. (а. с. 29 - 30). Пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавством України або кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. та іпотечним договором від 19.09.2008 р. не передбачено згоди боржника, яким є [PERSON] , на заміну кредитора у зобов`язаннях за цими договорами. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що до [PERSON] перейшло право вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", яке є зміненим найменуванням Відкритого акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", до [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. та іпотечним договором від 19.09.2008 р. [PERSON] не заперечила, що станом на 10.09.2018 р. мала та на момент розгляду справи має заборгованість перед [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. у гривневому еквіваленті 1 195 948,04 грн., а заява про визнання позову свідчить про те, ще ці обставини нею фактично визнаються. Таким чином Суд вважає, що [PERSON] має перед [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 415/4 у розмірі 1 195 948,04 грн. Як було встановлено раніше, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "ВіЕйБі Банк" (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір від 19.09.2008 р., згідно з умовами якого Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель - приймає в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , право вимоги за яким перейшло до [PERSON] на підставі укладеного з Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 10.09.2018 р. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою та четвертою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Пунктом 7.1 іпотечного договору від 19.09.2008 р. встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі на підставі переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору (а. с. 18). Тобто [PERSON] має право звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19.09.2008 р. в рахунок виконання забезпечених цим договором зобов`язань, а саме - грошових зобов`язань за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. у розмірі 1 195 948,04 грн., шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме - на квартиру [ADDRESS] . При цьому [PERSON] набуває право у власність зазначений предмет іпотеки за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності (частина п`ята статті 37 Закону України "Про іпотеку": іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності). Разом з тим, у листі від 06.11.2018 р. приватного нотаріуса Бердичівського нотаріального округу Юрчук Н.І. роз`яснено [PERSON] , що нотаріальна дія - посвідчення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, не може бути вчинена на підставі пункту 8-1 частини першої статті 49 Закону України "Про нотаріат", оскільки [PERSON] внесена до Єдиного реєстру боржників (а. с. 38). Пунктом 8-1 частини першої статті 49 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Таким чином [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право іпотекоержателя, а саме - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19.09.2008 р. в рахунок виконання забезпечених цим договором зобов`язань, у позасудовому порядку. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в частині вимоги про звернення стягнення та визнання за ним права власності на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. у розмірі 1 195 948,04 грн., підлягає задоволенню. Разом з тим, позов в частині вимоги про звернення стягнення та визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1421 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. в розмірі 1 195 948,04 грн., задоволенню не підлягає, оскільки вказана земельна ділянка не є предметом іпотеки за іпотечним договором від 19.09.2008 р., при цьому у матеріалах справи відсутні будь-яких документи, які б вказували, що ця земельна ділянка має будь-яке відношення до забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 415/4 від 19.09.2008 р. Судові витрати розподіляються у відповідності до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: partial