Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, який в подальшому був уточнений та просила: позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина - [PERSON] ; визнати її опікуном малолітньої дитини; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини від усіх видів заробітку ( доходу) та стягнути з відповідача понесені судові витрати. У обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який мав молодшу сестру - [PERSON] , яка проживала з ними за однією адресою та [INFO] народила сина - [PERSON] . Майже відразу після пологів, мати - [PERSON] потрапила до лікарні та дитина перебувала сама у пологовому будинку. Батько дитини не виявив бажання забрати дитину, а потім навіть відмовився від неї. В подальшому вона разом із своїм чоловіком - [PERSON] , забрали дитину до себе. Через два місяця лікування мати дитини - [PERSON] повернулась додому, однак почала вести аморальний спосіб життя, піклуванням та вихованням дитини не займалась. У 2017 році [PERSON] знов примирилась з батьком дитини - [PERSON] та у свідоцтві про народження дитини змінила відомості щодо батька. У квітні 2020 року [PERSON] потрапила до лікарні та [INFO] померла. На теперішній час батько дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, життям та лікуванням дитини не займається, дитина повністю перебуває на її утриманні та піклуванні, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась надавши заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи за її відсутність, додатково зазначила, що не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився про дату час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи думку позивача, викладену в заяві, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] , де у графі «батьки» зазначено [PERSON] , [PERSON] /а.с.21/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , прізвище дитини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », а відомості у графі батька з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.22/. [PERSON] , померла [INFO] про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.58/. Довідкою про склад сім`ї підтверджується, що [PERSON] проживає у буд. [ADDRESS] разом із чоловіком - [PERSON] , сином - [PERSON] та підопічним [PERSON] , який проживає в родині з дня його народження /а.с.18/. Актом обстеження житлово - побутових умов від 15.05.2020 року, встановлено, що житло в задовільному стані є умови для проживання та виховання дитини /а.с.17/. Відповідно до наказу №101-а від 15.05.2020 року, Служба у справах дітей Лиманської РДА визначила місце проживання малолітнього [PERSON] разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 49/. Згідно характеристики Доброславського дошкільного навчального закладу (ясла - сад) «Теремок», [PERSON] знаходиться на утриманні та вихованні [PERSON] , яка належним чином виховує його /а.с.23-24/. [PERSON] працює прибиральницею службових приміщень та за період з травня 2020 року по жовтень 2020 року отримала заробітню плату у розмірі 20999,55 грн без урахування податків, також за аналогічний період отримала пенсію у сумі 12600,00 грн., її чоловік - [PERSON] за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року отримав заробітню плату у розмірі 32140,60 грн. та її син [PERSON] працюючи охоронцем в ПАТ «Нова лінія» за аналогічний період отримав дохід у розмірі 75777,63 грн без урахування податків. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лиманської РДА від 30.10.2020 року №02-18/02/2041, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по тим підставам, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини та самоусунувся від своїх батьківських обов`язків. Згідно висновку органу опіки та піклування Лиманської РДА від 07.12.2020 року №02-18/01/2196, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні до його малолітнього сина, суд виходив з того, що в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач самоусунувся від батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина та не приймає участі у його вихованні, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги в частині призначення [PERSON] опікуном малолітньої дитини, суд враховує позитивну характеристику [PERSON] , висновок органу опіки та піклування про доцільність її призначення опікуном, її майновий стан та доходи її сім`ї та те, що призначення її опікуном буде відповідати інтересам дитини та слугуватиме захисту прав дитини у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 243 СК України. визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України, Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківских прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у судовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи аліменти у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд виходив з того, що відповідач працездатний, є приватним підприємцем, у зв`язку з чим аліменти у зазначеному розмірі не поставлять відповідача у скрутне матеріальне положення та з огляду на його працездатний вік, визначений розмір аліментів не буде для нього непосильним тягарем. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 150, 155, 157, 164-166, 180-183, 191, 243 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 247, 258, 263- 265, 273, 280-283 ЦПК України ЦПК України, суд, -

Outcome: approved