Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], а відповідачка є членом сім"ї колишнього власника, яка після продажу квартири залишилася в ній зареєстрованою. Оскільки відповідачка не знялася з реєстраційного обліку після продажу квартири, у квартирі не проживає, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] На початку судового розгляду представник позивачки повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У подальшому представник позивача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Власником вказаної квартири є позивачка [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу кватири від 24.12.2015 року. Як встановлено при розгляді справи, відповідачка [PERSON] на момент продажу квартири була зареєстрована у ній, як член сім"ї колишнього власника, що підтверджується довідкою форми № 3. Після продажу квартири позивачці відповідачка з реєстраційного обліку не знялася, чим створює для позивачки перешкоди у здійсненні права власності на квартиру. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з′ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім′ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що з 2015 року відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає. Той факт, що відповідачка не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень представника позивача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: -актами ЖЕД-305 від 13.04.2016 року, від 17.08.2016 року про непроживання відповідачки у спірній квартирі; -показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні, які повністю підтвердили факт непроживання відповідачки у спірній квартирі більше 1 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що вона намагалася вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою вона тривалий час не цікавиться. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved