Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі представника звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], ТОВ «Альянс - Жилбуд», згідно якої просило: - стягнути солідарно з відповідачів, якими є: [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], та ТОВ "Альянс Жилбуд", ідентифікаційний код: 32470359 - на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 29099420130, код ЄДРПОУ 00039019, заборгованість - 94505,52 дол. США., а саме: Сума заборгованості за кредитом - 53415,14 дол. США.; Сума заборгованості за відсотками - 41090,38 дол. США. - стягнути солідарно з відповідачів, якими є: [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], та ТОВ "Альянс Жилбуд", ідентифікаційний код: 32470359 на користь Публічного акціонерного товарна "Укрсоцбанк", 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 2909942013001 код ЄДРПОУ 00039019, витрати по сплаті судового збору в сумі - 36882,18 грн. При цьому посилаючись на те, що 10.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянка України [PERSON] уклали Договір кредиту № 665/Ф03. Відповідно до п. 1.1., кредитор надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 53864,00 дол. США. Свої зобов'язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, у результаті чого, станом на 07.06.2017 року має заборгованість, а саме: Сума заборгованості за кредитом - 53415,14 дол. США; Сума заборгованості за відсотками - 41090,38 дол. США. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 10.09.2008 року позивач та ТОВ «Альянс-Жилбуд», уклали Договір поруки № 03-24/1005. Відповідно до умов договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Позивач зазначив, що на виконання умов договору позичальнику та поручителю було направлено повідомлення - вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви повідомлення - вимога не виконана, у зв'язку із чим був змушений звернутися до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 10.09.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та громадянка України [PERSON] уклали Договір кредиту № 665/Ф03. Загальними зборами акціонерів від 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 53864,00 дол. США, зі сплатою 14,00 процентів річних та комісій. Свої зобов'язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові. Відповідно до пункту 1.1.1 зазначеного договору сторони погодили, що погашення кредиту здійснюється шляхом сплати платежів, розмір яких складає 224,43 доларів США десятого числа кожного місяця протягом строку кредитування, починаючи з жовтня 2008 року по вересень 2028 року. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. У забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 10.09.2008 року позивач та ТОВ «Альянс-Жилбуд», уклали Договір поруки № 03-24/1005. Відповідно до умов Договору поруки відповідач як поручитель поручається за виконання Позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно зі статтею 543 Цивільного Кодексу України позичальник і поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (Позичальника /Поручителів) разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, у результаті чого станом на 07.06.2017 року має заборгованість, а саме: Сума заборгованості за кредитом - 53415,14 дол. США; Сума заборгованості за відсотками - 41090,38 дол. США. Відповідно до довідки № 10.1-87/10348 від 07.06.2-17 року, за договором кредиту № 665/Ф03.7/229 від 10.09.2008 року , укладеному між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», у рахунок погашення заборгованості за період з 10.09.2008 року по 06.06.2017 року було сплачено борг у розмірі 1 515,24 доларів США (448,86 дол. США - основна заборгованість за кредитом; 1 066,38 - відсотки за кредитом). На виконання умов договору ПАТ «Укрсоцбанк» направив поручителю, а саме ТОВ «Альянс-Жилбуд» вимогу про усунення порушень, проте повідомлення-вимога не була виконана. Представник відповідача заявила про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження того, що позичальник сплачувала будь-які кошти за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом, що свідчило б про переривання відповідачем строку позовної давності. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Відповідно до умов кредитного договору від 10 вересня 2008 року кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості - вересень 2028 року шляхом сплати ануїтентних платежів до 10 числа (включно) кожного місяця протягом строку погашення. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Так, у випадку встановлення умовами договору окремих самостійних зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України від 05.04.2017 року по справі №6-522 цс17. З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з даним позовом 21.08.2017 року, тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість в межах трирічного строку до моменту подачі позовної заяви, а саме з 10 грудня 2014 року по 10 грудня 2017 року. Позивачем не було надано розрахунку заборгованості позичальника в межах строку позовної давності. Враховуючи відсутність розрахунку заборгованості за період з 10 грудня 2014 року по 10 грудня 2017 року, суд вважає за можливе визначити розмір заборгованості в межах строку позовної давності згідно графіку погашення кредиту. Розрахунок заборгованості згідно графіку погашення кредиту за період з 10 грудня 2014 року по 10 грудня 2017 року становить 8 303,91 дол. США. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення та оскільки Банк звернувся з позовною заявою до суду 21.08.2017 року, тому з відповідачів підлягає стягненню заборгованість з 10 грудня 2014 року по 10 грудня 2017 року за кредитом у сумі 8 303,91 дол. США та за відсотками в розмірі 4 740,81 дол. США. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України,судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в розмірі 1762,00 гривні. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial