Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до свідоцтва на спадщину вони являються власниками належної кожному 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстрований відповідач, який фактично з 2017 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання. Просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, з подальшим зняттям з реєстрації. Позивачі в судове засідання не з`явились, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, справу розглянути в їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечили, подавши про це письмову заяву. Відповідач, будучи належним чином неодноразово повідомленим про час та місце судового розгляду, також був повідомлений оголошенням про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua, в судове засідання не прибув, будь-яких заяв та клопотань не подав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши подані позивачем письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування приміщенням будинку, власниками якого являються позивачі. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства - ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачі являються власниками належному кожному по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач, який фактично з 2017 року не проживає за адресою реєстрації місця проживання. В даний час позивачі повинні нести додаткові витрати по утриманню будинку, сплачувати кошти за відповідача, не мають можливості отримати житлову субсидію, оскільки відповідач продовжує бути зареєстрований в належному їм будинку. Факт відсутності проживання [PERSON] за місцем реєстрації, а саме по [ADDRESS] підтверджується актом сусідів від 28.05.2019 року. Вказані обставини відповідачем не заперечені. Відповідно до вимог статті 48 Закону України "Про власність", ст.ст.321, 386 Цивільного кодексу України: "власник володіє, користується, розпоряджається своїм власним майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні". Згідно зі ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою. За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідач в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачам перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю на свій розсуд. Таким чином, право позивачів [PERSON] та [PERSON] , як власників, підлягає судовому захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Водночас відповідно до ст.7 Закону України №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа №21-1438а15). Тому позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації за адресою: будинок [ADDRESS] задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання безпосередньо проводиться на підставі остаточного рішення суду. З огляду на викладене вище, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини: належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial