Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним правочину купівлі - продажу автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що сторони пребували у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006року, який розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12.05.2014року від даного шлюбу у них народився син [PERSON],[INFO] народження, який після розірвання шлюбупроживає спільно з позивачем та перебуває на її утриманні. За час проживання у шлюбі ними було придбано у 2012році майно, новий автомобіль марки "Тойота Хайлендер", д.н.з. [NUMBER], вартістю 56250 доларів США, який був оформлений на відповідача. 14 січня 2014року відповідачем [PERSON] продоно автомобіль без згоди позивача своєму братові [PERSON]. Просить визнати недійсним провочин договір купівлі-продажу автомобіля марки "Тойота Хайлендер", д.н.з. [NUMBER], номер шасі [NUMBER], та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу на ім'я відповідача [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, просять задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні відносно задоволення позову заперечили. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 жовтня 2014року, вирішено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково. Визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] гараж [ADDRESS] загальною площею 31,4 кв.м., та автомобіль марки Mercedes-Benz 212D, 1997 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Поділити спільне майно сторін, виділивши у власність [PERSON] ? частину гаража [ADDRESS] загальною площею 31,4 кв.м., та ? частину автомобіля марки Mercedes-Benz 212D, 1997 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Залишити у власності [PERSON] ? частину гаража [ADDRESS] загальною площею 31,4 кв.м., та ? частину автомобіля марки Mercedes-Benz 212D, 1997 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. У задоволенні решти позову - відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 600,00 грн. судових витрат. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014року колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області вирішено: апеляційну скаргу [PERSON] частково задовольнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 0-8 жовтня 2014року скасувати. Позов [PERSON] частково задовольнити. Поділити спільне майно подружжя, виділивши у власність [PERSON] гараж [ADDRESS] загальною площею 31,4 кв.м., та автомобіль марки Mercedes-Benz 212D, 1997року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 190000,00 (сто дев"яносто тисяч) грн., як компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя. Стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 801,30грн. судових витрат. В решті позовних вимог відмовити. Рішенням встановлено, що за час шлюбу ними було прибдано майно: гараж [NUMBER] в гаражного кооперативу "Кінетрон", загальною площею 31,4 кв.м. 09.12.2011р., автомобіль марки Mercedes-Benz 212D фургон малотонний - В, 1997року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіль марки Toyota Higylander легковий унірсал- В, 2012 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Також встановлено, що 14 січня 2014року автомобіль [NUMBER], був придбаний [PERSON] Колегія суддів встановила, що загальна вартість майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, становить 380000,00грн. (гараж - 30000,00грн., автомобіль марки Mercedes-Benz 212D - 90000,00грн., автомобіль марки Toyota Higylander - 260000,00грн.). Отже з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 1900000,00грн. компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя та 801,30грн. судових витрат. Крім того ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 05 січня 2015року колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області вирішено: відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 2 грудня 2014року у зв"язку з нововиявленими обставинами. Згідно даних автоматизованого обліку АІС "Автомобіль" УДАІ УМВС України в Тернопільській області, "НАІС ДДАІ" МВС України , про всі реєстрації, перереєстрації транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, 2012року випуску, д.н.з. [NUMBER], кузов № [NUMBER], зареєстровано за власником [PERSON] 15.01.2014року. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, 1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст.ст.60, 65 СК України, 1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. 2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Таким чином, вказаним рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014року у справі про поділ майна подружжя вже було стягнуто на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію в тому числі і щодо автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2012 року випуску, а відтак, нею обрано та використано спосіб захисту свого права з приводу цього майна. Аналізуючи наведене, судом не встановлено порушення прав позивача відповідачами, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що рішення апеляційного суду Тернопільської області від 02 грудня 2014року в частині стягнення грошової компенсації не виконується відповідачем, викладені ним як на підставу даних позовних вимог, оскільки такі правового значення при вирішенні спору не мають - чинним законодавством передбачено, що судові рішення є обов'язковими для виконання, як передбачено і порядок їх виконання та відповідальність за невиконання. Так, у разі порушення прав позивача на стадії виконання рішення, позивач не позбавлена права звернутися із відповідними вимогами до суду.

Outcome: dismissed