Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Трофименка А.О., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 жовтня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося, з жовтня 2021 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] " та не стягувати з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу визнав, просить справу слухати в його відсутність. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 80); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 04 жовтня 2013 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 23 квітня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області на підставі актового запису № 57 (а.с. 13). З жовтня 2021 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинені через непорозуміння у сім`ї, втрати почуття любові та поваги один до одного, подружжя припинили спільне проживання та ведення спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім"ї (а.с.14). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами не не відбулося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, а тому збереження даної сім`ї не відповідало б інтересам сторін та дитини, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивача суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved