Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

01 грудня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який в подальшому уточнила та у якому просила розірвати укладений з останнім шлюб та визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] за місцем проживання матері - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20-21). 06 квітня 2018 року [PERSON] звернувся на адресу суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 29 жовтня 2011 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Дитина до листопада 2017 року проживала разом з матір`ю, він, як батько дитини перешкод цьому не чинив, оскільки вважав, що сину з матір`ю буде краще, однак з листопада 2017 року він забрав дитину проживати разом з ним, що було викликано обурливою поведінкою [PERSON] відносно дитини, що виражалось у тривалому залишенні дитини з невідомими особами (переважно чоловіками). Так, 18 листопада 2017 року відповідач взагалі залишила сина за адресою: [ADDRESS] , з невідомим йому нетверезим та агресивним чоловіком, від якого він разом із знайомим та своєю співмешканкою забрав налякану дитину та фактично з того часу син проживає разом з ним, про зазначені обставини він повідомив правоохоронні органи. Крім того, [PERSON] не може забезпечити дитину всім необхідним, оскільки, навіть, її та сина [PERSON] за рішенням суду було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . На скільки йому відомо [PERSON] на сьогоднішній день проживає у будинку своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] , у останньої маються кредитні заборгованості перед банками та фінансовими установами, вона не працює та за які кошти існує йому не відомо, що у сукупності свідчить про неможливість забезпеченню нею для дитини належних умов проживання та існування. Додав, що він жодним чином не чинить перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, однак сама дитина не бажає спілкуватись з матір`ю, він офіційно працює у ПП [PERSON] на посаді водія електрокара, має стабільний дохід, з місця роботи характеризується позитивно, стягнень не має, як і не має шкідливих звичок, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до того ж син, відтоді, як став проживати разом з ним, почувається радісним, здоровим та залюбки спілкується і проводить з ним та його співмешканкою час. Він забезпечує нормальне харчування дитині, гідні умови для проживання, здорову і позитивну обстановку та навчання у дитячій студії розвиваючих занять, а тому вважає, що наявні всі підставі для визначення місця проживання сина разом з ним. Разом з тим, посилався на те, що, оскільки дитина проживає разом з ним, а [PERSON] не приймає участі в утриманні дитини, матеріально не допомагає, вважає, що з останньої підлягають стягненню аліменти на утримання сина, а також підлягають стягненню додаткові витрати, понесені ним починаючи з 07 грудня 2017 року і по 15 січня 2018 року та додаткові витрати, які будуть нестись щомісячно на дитину. У зв`язку з чим, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, [PERSON] проси суд: - розірвати укладений з [PERSON] шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2011 року виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 8; - визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька - [PERSON] ; - стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. щомісяця, починаючи з дати пред`явлення зустрічного позову до суду і до 28 серпня 2018 року та в розмірі 1 860,00 грн. щомісячно починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на його користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , здійснені з 07 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року у розмірі 1 200,00 грн.; - стягувати з [PERSON] на його користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення зустрічного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати, що складаються із витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Не погоджуючись із пред`явленим зустрічним позовом [PERSON] 02 травня 2018 року подала суду відзив на зустрічний позов, у якому посилалась на те, що [PERSON] проживає разом із співмешканкою [PERSON] у ви найманому житлі, що посвідчено договором оренди квартири, який наданий останнім до зустрічного позову та який на строк дії якого на цей момент три місяці як закінчився, доказів продовження строку дії договору [PERSON] не надав, як і не надав обґрунтованих доказів понесення ним додаткових витрат на утримання сина та розміру аліментів на його утримання. Крім того, їй невідомо де зараз знаходиться її син, а тому у задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі (а.с. 85-86). [PERSON] 30 травня 2018 року подав суду відповідь на відзив у якому посилався на те, що п. 18 договору оренди житла передбачено його автоматичну пролонгацію, у разі не надходження від сторін заяв про його припинення чи зміну його умов, у справі наявні належні докази умов проживання дитини. Посилався також на недопустимість у якості доказу акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та додав, що додаткові витрати на дитину також обумовлені відхиленнями у стані здоров`я дитини, пов`язані з проблемами урологічного характеру, про які [PERSON] відомо, однак на момент проживання сина разом з нею, остання навіть не проводила обстеження дитини з цього приводу (а.с. 94-96). Ухвалою суду від 22 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі (а.с. 12-13). 13 лютого 2018 року [PERSON] звернулась на адресу суду із уточненою позовною заявою (а.с. 20-21). 06 квітня 2018 року [PERSON] звернувся на адресу суду із зустрічною позовною заявою (а.с. 53-58). Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року було прийнято зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом (а.с. 76). 02 травня 2018 року [PERSON] звернулась на адресу суду із відзивом на зустрічний позов (а.с. 85-86). 30 травня 2018 року [PERSON] звернувся на адресу суду із відповіддю на відзив (а.с. 94-96). 10 вересня 2018 року [PERSON] звернувся на адресу суду із заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом (а.с. 156-157). 21 листопада 2018 року [PERSON] звернувся на адресу суду із заявою про збільшення позовних вимог за зустрічним позовом (а.с. 165-167). Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України було залишено без розгляду (а.с. 184-185). Ухвалою суду від 18 березня 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 190-191). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 213). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, надавши висновок про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] разом із батьком - [PERSON] (а.с. 107, 110-111). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до таких висновків. Щодо вимог про розірвання шлюбу. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 жовтня 2011 року, про що виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 8 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. наданим суду в копії (а.с. 8, 62). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2013 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог про визначення місця проживання дитини. Судом установлено, що між сторонами виник спір про визначення місця проживання дитини. У відповідності до ст. 160 СК України, 1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. 2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст. 161 СК України, 1. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 2. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. 3. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Крім того, статтею 141 СК України визначено, що 1. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 157 СК України, 1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. 2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 158 СК України, 1. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, 1. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. 2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. 3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. 4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. 5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Приписами статті 19 СК України визначено, що 1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. 2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. 3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. 4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та проживає разом з сином, [PERSON] , [INFO] , на винайманій квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , що посвідчено відповідним договором оренди квартири (а.с. 64, 68). [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячі розвиваючі заняття у студії для дітей за адресою: [ADDRESS] , за методиками ОО "Сімейний консультативний центр "Лелека" у групі "Класики" з 01 грудня 2017 року по теперішній час, оплату за відвідування занять вносить батько [PERSON] вчасно та у повному обсязі, за період з 07 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року ним було сплачено 2 380,00 грн., що підтверджується довідками дошкільного закладу (а.с. 63, 119 зворот). [PERSON] з 01 грудня 2018 року за трудовим договором працює у ФОП [PERSON] , за період з грудня 2017 року по березень 2018 року його заробітна плата склала 14 369,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 67), позитивно характеризується за місцем роботи (а.с. 66). [PERSON] на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, що підтверджується відповідними медичними довідками (а.с. 65). Як зазначалось вище, [PERSON] винаймає квартиру за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до договору оренди квартири від 26 липня 2017 року (а.с. 68). Згідно до акту обстеження умов проживання від 29 березня 2018 року, квартира за адресою: [ADDRESS] утримується в належному санітарному стані, є всі умови для проживання та виховання дитини (а.с. 64). Таким чином судом встановлено, що позивач у справі має постійне місце роботи, достатні доходи, позитивно характеризуються за місцем роботи, не має медичних протипоказань, приділяє увагу вихованню дитини, піклується про стан її здоров`я, матеріальне забезпечення, харчування тощо. Встановлено, що [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Індустріальної у місті Дніпрі ради з приводу того, що [PERSON] створює неналежні умови для проживання дитини, залишає останню на сторонніх людей. Також [PERSON] звертався до органів поліції з приводу неправомірних дій дружини - [PERSON] , а саме - невиконання своїх батьківських обов`язків, за зазначеним фактом проведені перевірки, винесений висновок від 04 грудня 2017 року, за результатами перевірки (а.с. 70). Згідно висновку Виконавчого комітету Індустріальної у місті Дніпрі ради, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] . разом з батьком - [PERSON] , [INFO] (а.с. 110-111). Суд також, приймає до уваги рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2017 року ухвалене у цивільній справі № 183/2895/17 у заочному порядку, яким визнано [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] (а.с. 126). Враховуючи обставини, що фактично складися між сторонами, а саме, що син з листопада 2017 року проживає за місцем мешкання батька, суд приходить до переконання, що в інтересах дитини необхідно позовні вимоги в цій частині задовольнити, визначивши місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Щодо вимог про стягнення аліментів. Як зазначено вище, судом визначено місце проживання дитини разом з батьком. Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 182 СК України також визначено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною, разом з тим, нею не надано доказів наявності в неї на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Як зазначалося вище, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). У зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, в зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Як зазначалось вище, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячі розвиваючі заняття у студії для дітей за адресою: [ADDRESS] , за методиками ОО "Сімейний консультативний центр "Лелека" у групі "Класики" з 01 грудня 2017 року по теперішній час, оплату за відвідування занять вносить батько [PERSON] вчасно та у повному обсязі, за період з 07 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року ним було сплачено 2 380,00 грн., що підтверджується довідками дошкільного закладу та не оспорювалось відповідачем (а.с. 63, 119 зворот). Крім того, встановлено, що дитина - [PERSON] [INFO] , перебував на консультативному обстеженні дитячого уролога Обласної Дитячої клінічної лікарні Урологічного відділення за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, 13, йому призначено обстеження з метою виявлення необхідності хірургічного втручання (а.с. 97). Судом встановлено, що на розвиток здібностей дитини позивачем у період з 07 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року витрачено 2 380,00 грн. (а.с. 63). На підставі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Заперечуючи проти позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину відповідач посилався на те, що позивач не навів доказів несення ним таких витрат, проте, зазначені відповідачем обставини, спростовуються матеріалами справи, а саме наданими позивачем довідкою дошкільного навчального закладу (а.с. 63). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачем суду надано не було. Відповідно до наданих позивачем доказів загальна сума витрат на розвиток здібностей дитини у період з 07 грудня 2017 року по 15 січня 2018 року становить 2 380,00 грн., в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті грошові кошти в розмірі 1/2 частини понесених витрат на розвиток здібностей дитини, а саме 1 190,00 грн. Разом з тим, позивачем [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог в частині стягнення додаткових витрат не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини наперед. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження позову про фінансування додаткових витрат на утримання сина [PERSON] наперед, що зумовлюють понесення витрат на майбутнє. Матеріали справи не містять доказів обґрунтування необхідності понесення на майбутнє додаткових витрат, та причини, що їх зумовлюють. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини наперед. Ухвалюючи рішення, суд звертає увагу, що в майбутньому позивач чи відповідач не позбавлені права звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а також про участь батьків у додаткових витрат на дитину. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні цієї частини вимог, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем таких витрат у розмірі 5 000,00 грн. (а.с. 53-58), а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с. 52). На підставі викладеного,

Outcome: partial