Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною вимогою до Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди в порядку спадкування за законом, вказуючи, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Позивач по справі - син померлого [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті батька, прийнявши спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. При зверненні до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, який належав його батькові. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, який належав [PERSON], померлому [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON], його представник адвокат [PERSON], не з'явилися згідно наданої заяви про підтримання позовних вимог та з проханням слухати справу у їх відсутність. Представник відповідача - Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкову справу, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 06.11.2003р. Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 42 (а.с.7). [PERSON] належав житловий будинок з господарчими спорудами по [ADDRESS], який зареєстрований на ім'я [PERSON] в погосподарчий книзі Виноградарської сільської ради, особовий рахунок [NUMBER], що підтверджується витягом з погосподарчої книги (а.с.14-19) та довідкою Виноградарської сільської ради (а.с.12,13). Житловий будинок був побудований в 1960 році на земельній ділянці площею 0,11 га, земельна ділянка до теперішнього часу не приватизована. Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на будинок, виготовленим 09.09.2013р., згідно якого по [ADDRESS] розташовані: "А" - житловий будинок та "а" веранда загальною площею 59,90 кв.м., в тому числі житловою - 36,10 кв.м., господарчі споруди: "Б" - кладова, "В" - сарай, "Г" - погріб, "Д" - навіс, "Ж" - літня кухня, "ж" - веранда літньої кухні, "З" - вбиральня, "І" - цистерна, "ІІ" - мостіння, "№1-2" - огорожа (а.с.8-11). Відповідно до п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Житловий будинок побудований у 1960 році, тобто коли чинне законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності на нерухоме майно з його реєстрацією, правовстановлюючим документом на будинки були довідки виконкомів сільських Рад, крім цього, відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, до компетенції виконкомів місцевих рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Відповідно до діючого на той час законодавства щодо оформлення прав власності на нерухоме майно, будинки громадян, збудовані до прийняття Указу Президіуму ВР УРСР від 22.01.1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" не є самовільними і не підлягали здачі в експлуатацію (лист-роз"яснення Центрального БТІ від 29.12.82 року за №23-5/1-394). У своєму інформаційному листі №10-1387 від 27.09.2012 р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набирання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яке є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Тому суд вважає встановленим факт володіння [PERSON] вищевказаним спірним будинком за адресою: по [ADDRESS]. Згідно ст.525 ЦК України (1963 року) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 526 ЦК України в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ст.524 ЦК України в редакції 1963 року передбачені підстави спадкоємства, а саме, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. За життя [PERSON] не залишив заповіт, тому має місце спадкування за законом. В порядку ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) до першої черги спадкоємців за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є син померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18.01.1966 року Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №1 (а.с.21). Про наявність інших спадкоємців першої, другої черги за законом та інших осіб, які б мали право на спадкування, суду не відомо. Ст.548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК України 1963р.). Відповідно до ст.549 ЦК України 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини або звернувся в цей термін до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON], шляхом вступу в управління спадковим майном підтверджується довідками Виноградарської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, згідно яких позивач постійно проживав у зазначеному будинку за адресою: [ADDRESS] без реєстрації до та після смерті батька, сплачував комунальні платежі, що підтверджується довідкою Роздільнянського РЕМ (а.с.20). Крім цього продовжував утримувати нерухоме майно після смерті батька. Зазначений факт підтверджено також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.32-37). Позивач [PERSON] звернувся до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини №247 від 30.04.2004р. (а.с.40-зворіт), на підставі якої була заведена спадкова справа №194/04 (а.с.40-46), однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва по право на спадщину за законом на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок в сенсі чинного на час звернення законодавства (а.с.25). Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання а судовому порядку. Вказані обставини вимусили позивача звернутись до суду. Таким чином, судом досліджено достатньо доказів для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS] після померлого [INFO] року батька - [PERSON]. Судові витрати позивачем сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.ст.524,529,548,549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved