Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO].; а також відібрати вказану малолітню дитину від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON], [INFO]., - з кожного по 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - на користь комунального закладу «Спеціалізований будинок дитини м. Боярка», де на даний час перебуває відібрана дитина. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачка після народження дитини забрала її з пологового будинку, але через декілька днів залишила дитину батьку (відповідачу), і пішла з дому, з 13.07.2018р. жодного разу не приходила ні до дитини, ні в службу у справах дітей, повністю усунулась від виконання батьківських обов'язків ; веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, за зареєстрованим місцем призвання не перебуває, вона вже позбавлена батьківських прав по відношенню до двох старших дітей (синів [PERSON], і [PERSON]); батько дитини (відповідач) опікувався і доглядав за новонародженою дитиною, але не міг створити умови для дитини, дитина знаходились у приміщенні типу казарми, де проживали 10 дорослих осіб, у антисанітарних і не придатних для утримання новонародженої дитини умовах, не здійснював належний догляд, залишав дитину саму, занедбав дитину; 30.07.2018р. дитина була відібрана негайно від батька - з середовища, загрозливого для її життя та здоров,я, і поміщена у дитячу лікарню, батько відвідував дитину у лікарні, а після переведення дитини у спеціалізований дитячий заклад у місто Боярку з серпня 2018 року, батько періодично відвідував дитину у закладі, звертався з заявами та просив не позбавляти його батьківських прав, обіцяв відремонтувати жиле приміщення і у подальшому забрати дитину до себе; але на даний час він не має можливості забезпечити дитині нормальні умови. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з'явилися в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали, клопотання про розгляд справи без їх участі не подали. Позивач заявив про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідачів, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.ст.223,280 ЦПК України. З наданих доказів встановлено: Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], встановлено, що її батьками записані [PERSON], громадянин України, і [PERSON], громадянка України. Згідно акту обстеження умов проживання № 238 від 30.07.2018 р. вбачається, що з метою оцінки безпеки новонародженої дитини проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], де знаходиться волонтерський офіс та офіс ГО "Асоціація воїнів АТО Київська Русь" та встановлено, що дитина разом з батьками проживають у кімнаті на одному койко-місці разом з трьома особами. Іноді в кімнаті, яка облаштована під казарму для військовослужбовців, проживають10 осіб. Дитина виховується в антисанітарних умовах, речі індивідуального вжитку в занедбаному стані. Зі слів [PERSON], батька дитини, він з донькою проживає за вказаною адресою з 14.07.2018р., мати дівчинки [PERSON] покинула дитину. Також батько зазначає, що дитина перебувала в лікарні 8 днів, виписана 28.07.2018 р, знаходиться на штучному харчуванні. З листа повідомлення від 30.07.2018 № 2-18/3123 встановлено, що оскільки комісією у складі спеціалістів служби у справах дітей та сім'ї БМР Київської області, старшого інспектора ЮП Броварського ВП ГУ НП в Київській області та голови ГО ВО "Асоціація воїнів АТО Київська Русь" виявлено загрозу життю та здоров'ю дитини, малолітня [PERSON] була негайно відібрана від батьків та поміщена до центру "Дитяча лікарня" КНП "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня" БМР Київської області. Із акту проведення аналізу рівня безпеки дитини встановлено, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] втекла з пологового будинку з новонародженою дитиною 06.07.2018р. Дитину розшукали 27.07.2018р. Дівчинка має неприродній колір обличчя, мати залишила дитину, не здійснює догляду за нею. Батько не має можливості піклуватися про дочку та належним чином її утримувати. Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 684 від 01.08.2018р. малолітню [PERSON] відібрано від батьків у зв'язку виникненням загрози життю та здоров'ю дитини. Службу у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації зобов'язано вжити заходів щодо подальшого влаштування малолітньої. Розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Київської області № 716 від 16.08.2018р. малолітню [PERSON] [INFO]. влаштовано до "Спеціалізованого обласного будинку дитини м. Боярка". Із довідки про реєстрацію та склад сім'ї Виконавчого комітету Калитянської селищної ради встановлено, що [PERSON] постійно проживає та зареєстрований в [ADDRESS] . Даний житловий будинок належить КП "Калитянський", особовий рахунок на квартиру відкритий на [PERSON] Технічний стан будинку та характеристика житлової площі задовільні. Окрім відповідачів в даному будинку зареєстрований [PERSON], 2011 р.н., син відповідачів. Із акту обстеження на підтвердження фактичного непроживання в житловому приміщенні від 08.08.2018р. видно, що [PERSON] за даною адресою вже протягом чотирьох місяців не проживає. Характеристикою Виконавчого комітету Калитянської селищної ради № 50/02-20 від 02.08.2018р. встановлено, що [PERSON] довгий час проживав за адресою: [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON] Раніше був засуджений , з моменту звільнення скарг та компрометуючих матеріалів в Калитянську селищну раду на зазначену особу не надходило. Учасник АТО. Органом опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області надано висновок до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], та відібрання без позбавлення батьківських прав у [PERSON] малолітньої доньки [PERSON] з огляду на наступне. Мати дитини догляд за нею не здійснює, її місце проживання невідоме, вона залишила свою новонароджену доньку батьку та зникла в невідомому напрямку. Окрім того, вона вже має чотирьох дітей, по відношенню до яких також позбавлена батьківських прав. Зазначені вище факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення матері до своїх обов'язків. Батько дитини бажає займатися вихованням доньки, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Оскільки він на сьогоднішній день немає постійного місця проживання, то погоджується з відібранням у нього доньки без позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: зокрема, п.2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СКУ право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.166 СКУ особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання та інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Згідно ч.2 ст.166 - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СКУ- при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст.164 СК України. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. З наданих доказів і з встановлених конкретних обставин суд дійшов висновку, що є підстави для позбавлення матері дитини батьківських прав, оскільки мати повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків фактично після народження дитини і протягом тривалого часу не виявила спроб виконувати свої батьківські обов'язки. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітніх дітей, та вбачає, що мають місце виняткові обставини в розумінні положень Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», які дають підстави дійти безумовного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки (матері), і що це буде відповідати дійсним інтересам дитини. Суд також вважає встановленим, що батько малолітньої дитини створивши умови загрози для життя і здоров'я новонародженої дитини, не зміг забезпечити їй належні умови проживання і догляду, утримував дитину у антисанітарних умовах, тому є підстави для відібрання дитини від батька. Разом з тим, враховуючи, що батько дитини не втратив зв'язку з дитиною, виявляє спроби щодо виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, тому суд погоджується з органом опіки, що були і є підстави для відібрання дитини від батька, але без позбавлення батька батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою і на даний час існує ймовірність, що батько виправиться і повернеться до виконання своїх батьківських обов'язків, а також виходячи з меж позовних вимог. Також є підстави для стягнення з батьків (відповідачів) аліментів на утримання дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дитину до її повноліття. На даний час дитина перебуває в дитячому комунальному закладі, тому аліменти мають бути стягнуті на користь цього закладу, в якому утримується дитина. Аліменти слід стягнути у вказаному у позові розмірі - який відповідає вимогам закону, зокрема ст.ст. 180, 181, 183 СК України. Згідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі ст. ст. 150,152,155,164,170, 180 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved