Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного ТОВ «Вектор Неос», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний нотаріус Київського МНО Куба Юлія Володимирівна, Генічеський відділ державної виконавчої служби у Генічеському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначено, що у вересні 2021 року, з виклику до ДВС позивачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження ВП 64201902 на підставі виконавчого напису №2018 винесеного 03.10.2019 року приватним нотаріусом Куба Юлією Володимирівною. Відповідно до виконавчого напису № 2018, пропонується стягнути з позивача [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Неос" заборгованість за укладеним ним із ПАТ "ФідоБанк" кредитним договором №1335641951501298 від 03.10.2013 року на загальну суму 34289,56 грн. З метою отримання необхідної інформації та збирання доказів для підготовки позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню Позивач 07.09.2021 року направив запити до приватного нотаріуса Куба Ю.В., ТОВ «Вектор Неос» з вимогою надати завірені копії оригіналу кредитного договору №1335641951501298, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а також копію виконавчого напису№2018 (копії запитів виконавцю та нотаріусу додаються). На жаль до цього часу відповіді не отримані. Виконавчий напис № 2018, який було видано приватним нотаріусом Київського МНО Куба Юлією Володимирівною 03.10.2019 року є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав: Позивач повідомляє, що він не визнає боргу у розмірі 34289,56 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 33950,06 грн., та 339,50 грн. за вчинення напису перед товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор Неос" код ЄДРПОУ 41420015, адреса:02140, м.Київ, Дарницький район, вул. Лариси Руденко, будинок 6 А оф.701. Також позивач зазначає, що він не проводив будь яких фінансових дій з товариством з обмеженою відповідальністю "Вектор Неос". Також ПАТ "ФідоБанк" та товариство з обмеженою відповідальністю "Вендор" не повідомляли Позивача жодним чином про укладення Договору відступлення прав вимоги письмовим чином документально з печаткою банку та підписом такого документа. Позивач заперечує наявність заборгованості за укладеним ним із ПАТ "ФідоБанк" кредитним договором №1335641951501298 від 03.10.2013 року в розмірі вказаному у виконавчому написі №2018. Оскільки Позивач сплачував борг відповідно до наданого графіку погашення кредиту, однак приблизно у 2016 році кошти сплачені за кредитом на рахунок банку почали повертатись з причини закриття такого рахунку та ліквідації самого банку. А відповідно до виконавчого напису №2018 виявляється, що ПАТ «ФідоБанк» «продав» право вимоги за вказаним кредитом ще 30.07.2014 року. Хоча Позивач сплатив 16.09.2014 року на реквізити ПАТ «ФідоБанк» 10000 грн. як погашення заборгованості за договором №1335641951501298. Також ні ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», ні ТОВ «Вектор Неос» не повідомляли Позивача про договори факторингу, а отже і про зміну банківських реквізитів для сплати за користування кредитними коштами, що є на думку Позивача істотними умовами кредитного договору, та суттєво впливають на можливість його повного виконання. Хоча ст. 1082 ЦКУ говорить - Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Позивач вважає, що оскільки його не повідомили належним чином про наявність договору факторингу, то відсутній і обов`язок Позивача по виплаті заборгованості перед зміненим кредитором, тобто, заборгованість, яка зазначена у виконавчу написі, яка позивачем оспорюється. Вказана заборгованість не є безспірною. Також, позивач зазначив, що виконавчий напис № 2018, який було видано приватним нотаріусом Київського МНО Куба Юлією Володимирівною 03.10.2019 року було зроблено без направлення [PERSON] письмової вимоги, та без надання нотаріусом документів, що підтверджують безспірність суми боргу. Тому, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 2018 виданий приватним нотаріусом Київського МНО Куба Юлією Володимирівною від 03.10.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вектор Неос" заборгованість за укладеним ним із ПАТ "ФідоБанк" кредитним договором №1335641951501298 від 03.10.2013 року на загальну суму 34289,56 гривень - таким, що не підлягає виконанню. А також стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 908 грн.00 коп. По даній справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заперечень від учасників справи до суду не надходило. Відзив до суду не надходив, заперечення чи пояснення третіх осіб також відсутні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог. Надав згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, про причини своєї неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не надходив. Треті особи також не з`явилися в судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги пояснення позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 03.10.2013 року між ПАТ « ФІДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1335641951501298. Відповідно до вказаного договору [PERSON] отримав кредит в сумі 48500 грн. 00 коп. Згідно виконавчого напису № 2018, який було видано приватним нотаріусом Київського МНО Куба Юлією Володимирівною 03.10.2019 року запропоновано стягнути з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №1335641951501298 від 03.10.2013 року укладеним з ПАТ «ФідоБанк» в сумі 34289,56 грн.. 30.07.2014 року згідно договору факторингу № 3 , право вимоги боргу було відступлено ТОВ « Фінасова компанія « Вендор». Згідно договору факторингу № 3 від 01.08.2019 року, укладеного між ТОВ « Фінансова компанія «Вендор» та ТОВ « Вектор Неос» право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ « Вектор Неос». Відповідачем до суду не надані договора факторингу на підставі, яких було відступлено право вимоги. Як зазначив в судовому засіданні позивач наявність заборгованості за укладеним ним із ПАТ "ФідоБанк" кредитним договором №1335641951501298 від 03.10.2013 року в розмірі вказаному у виконавчому написі №2018 він заперечує, оскільки сплачував борг відповідно до наданого графіку погашення кредиту. Однак приблизно у 2016 році кошти сплачені за кредитом на рахунок банку почали повертатись з причини закриття такого рахунку та ліквідації самого банку. Про те, що право вимоги за вказаним кредитним договором було переуступлено спочатку ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», потім ТОВ «Вектор Неос» йому не було відомо. Жодним чином його про ці обставини не було повідомлено. Відповідачем не надано доказів на спростування вказаного факту. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.34 ЗУ "Про нотаріат" визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ "Про нотаріат" (на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 03.10.2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Крім того, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Як встановлено в судовому засіданні позивач не був повідомлений про відступлення права вимоги спочатку ПАТ "ФідоБанк" до ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», потім ТОВ «Вектор Неос» за його кредитним договором. Також встановлено, що позивач заборгованість перед ПАТ "ФідоБанк" сплачував згідно графіку погашення платежу, про що свідчать копії квитанцій про сплату коштів. Отже, до матеріалів справи не додані докази щодо безспірності суми заборгованості. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання [PERSON] письмової вимоги ( повідомлення) від ТОВ « Вектор Неос» про попередження застосування заходів примусового позасудового стягнення заборгованості, вчинення виконавчого напису нотаріуса. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні написів нотаріус отримував від відповідача будь-які документи щодо видачі позивачу кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні виконавчого напису № 2018 від 03.10.2019 року не було дотримано основної умови для винесення виконавчого напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved