Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь: 6 613грн. 80коп. суму боргу за кредитним договором; - 229грн. 40коп. витрати по сплаті судового збору і 485грн. 23коп. суму судового збору, сплаченого банком за розгляд справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги і просить стягнути з [PERSON] на свою користь: - 4 790грн. 46коп. суму боргу за кредитним договором; - 229грн. 40коп. витрати по сплаті судового збору і 485грн. 23 коп. суму судового збору, сплаченого банком за розгляд справи, а всього - 5 505грн. 09коп., посилаючись на те, що в період шлюбу з [PERSON] нею був взятий кредит у розмірі 80 637грн. 43коп. на придбання легкового автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS TF69Y 2007року випуску, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], договір був оформлений на її ім"я, так як вона мала постійне місце роботи та стабільну заробітну плату, а керування автомобілем було доручено її колишньому чоловіку - відповідачу по справі [PERSON], так як вона не має прав на керування будь-яким автотранспортом. За несвоєчасне виконання умов кредитного договору автомобіль було вилучено банком і продано, але коштів, вилучених за продаж автомобіля не вистачило на погашення заборгованості за кредитним договором, тому вона вимушена була сплатити банку суму коштів для остаточного погашення боргу за кредитним договором у сумі 9 580грн. 92коп., а також судовий збір, сплачений банком у сумі 485грн. 23коп. Автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до ст.ст.60, 69 СК України, а також і сума боргу, яка утворилась перед банком за невиконання умов кредитного договору, тому позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь половину боргу, який вона сплатила банку, що складає 4 790грн. 46коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 485грн. 23коп. і у сумі 229грн. 40коп. Відповідач [PERSON] з позовом не згоден, пояснивши, що автомобіль дійсно був придбаний у кредит в період перебування в зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], що 5років він сам платив кредит по автомобілю, а потім запропонував [PERSON] платити самій по кредиту і по закінченні сплати кредиту продати автомобіль, а гроші поділити порівну між ними, але позивач відмовилась, вважає, що він свою частину по кредиту вже сплатив, а автомобіль банк продав взагалі незаконно. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 1990р., який розірвали 24 травня 2012р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 09 серпня 2007р. [PERSON] в банку „ПриватБанк" взяла кредит на придбання автомобіля марки DAEWOO -FSO LANOS TF69Y 2007року випуску, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією кредитного договору № ZPXWAU19010493 від 09 серпня 2007р. і копією договору страхування наземного транспорту № ZPXWAК00045743 від 09 серпня 2007р. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти того, що в період шлюбу з [PERSON] в серпні вони придбали для своєї сім"ї вищевказаний автомобіль, а кредит на придбання автомобіля був оформлений на позивача [PERSON] З червня 2012р. сторони припинили вносити платежі до банку по кредитному договору від 09 серпня 2007р., у зв"язку з чим утворилась заборгованість, а в листопаді 2012р. банк „ПриватБанк" вилучив і продав автомобіль. Коштів, отриманих від продажу автомобіля, не вистачило для покриття заборгованості по кредитному договору, тому [PERSON] сплатила повністю банку суму боргу, який залишився після продажу автомобіля, у розмірі 9 580 грн. 92коп., що підтверджується копіями платіжних доручень, які є в матеріалах справи. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.4 ст.69 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім"ї. У даному випадку, кредитний договір, укладений позивачем [PERSON] на придбання автомобіля, був укладений в інтересах сім"ї, автомобіль використовувся теж в інтересах сім"ї, тому кредитний договір створив обов"язки по його виконанню не тільки для [PERSON], як для особи яка його уклала, а й для її на той час чоловіка - відповідача по справі [PERSON], тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на свою користь половину боргу в розмірі 4 790 грн. 46 коп., яку вона сплатила банку по укладеному кредитному договору, законні і обґрунтовані і підлягають задоволенню. Доводи відповідача [PERSON] про те, що банк без його згоди вилучив і продав автомобіль і тому він не повинен нічого сплачувати банку по кредитним зобов"язанням, суд до уваги не може прийняти, оскільки правовідносини, які виникли між банком і позивачем по справі, а відповідно і відповідачем по справі, носять зобов"язальний характер. Позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь витрат по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. законні і обґрунтовані і підлягають задоволенню на підставі ст. 88 ЦПК України, а позовні вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в розмірі 485грн. 23коп. задоволенню не підлягають, оскільки позивач [PERSON] не надала суду жодного доказу, про те, що ці витрати по сплаті судового збору вона сплатила за звернення банка „ПриватБанк" до суду до неї з позовом.

Outcome: approved