Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила, з урахуванням уточнення позовних вимог, виділити в натурі належну їй на праві власності 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,100 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], у відповідності до висновку відповідного експертного дослідження. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та зазначили, що їх влаштовує варіант № 1 поділу спірної земельної ділянки. Відповідач та його представник у вирішенні справи поклалися на думку суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно із положеннями ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до положень ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч. ч.3,4 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Однак, відповідно до ст.110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Оцінивши наведені висновки експерта за результатами проведення судової експертизи за правилами ст.89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли відхилити даний висновок, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. У відповідності до положень ст.77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. За положеннями ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до положень ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За положеннями ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається з положень ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Крім того, відповідно до положень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В абз.4 п.п.7 і 8 вищезазначеної постанови зазначено, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Згідно з положеннями п.21 постанови, порядок користування спірною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначаються насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній сумісній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішені спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода є обов'язковою. За положеннями п.19 закріплені умови встановлення порядку користування земельною ділянкою, зокрема у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.03.2007 року серії [NUMBER] та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 01.03.2007 року, позивачеві на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] (а.с.10 і 11). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 11.06.2001 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 10146488 від 28.09.2013 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 28.09.2013 року, відповідачеві на праві приватної власності належить земельна ділянка, загальною площею 0,100 га, кадастровий № [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.12,13,14). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку та надвірних споруд в натурі про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, поділ її в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, визнано за [PERSON] право власності для обслуговування окремої ізольованої квартири на наступні приміщення житлового будинку [ADDRESS] з господарськими та побутовими спорудами виділивши їй в натурі: 1-1 приміщення площею 10,5 кв.м вартістю 81 555,00 гривень, 1-2 приміщення площею 17,4 кв.м вартістю 47 506,00 гривень, 1-3 приміщення площею 4,4 кв.м вартістю 12 013,00 гривень, 1-4 приміщення площею 10,3 кв.м вартістю 28 122,00 гривень, 1-5 житлова кімната площею 9,5 кв.м вартістю 25 937,00 гривень, 1-6 житлова кімната площею 9,4 кв.м вартістю 25 664,00 гривень, 1-7 житлова кімната площею 30,8 кв.м вартістю 84 092,00 гривень, 1-8 кухня площею 16,4 кв.м вартістю 44 776, 00 гривень, веранда «а1» вартістю 14 114,00 гривень, ганок вартістю 2 451, 00 гривень, підвальний поверх: 1-12 комора площею 47,3 кв.м вартістю 115 226,00 гривень, по господарським будівлям та спорудам: «Д» Вольєр вартістю 11 764,00 гривень, «Б» Погріб з шийкою вартістю 49 398,00 гривень, «Г» Альтанка вартістю 24 468,00 гривень, «К» Колодязь питний вартістю 44 528,00 гривень, 1/2 частина К-1 свердловини вартістю 33 637,50 гривень, «О» ворота вартістю 8 832,00 гривень, «О-3»хвіртка вартістю 3 789,00 гривень, 1/2 частина «О-2» огорожи вартістю 41 078,00 гривень, 1/2 частина вимощення вартістю 10 400,00 гривень, а разом вартістю 709 351 грн., визнано за [PERSON] право власності для обслуговування окремої ізольованої квартири на наступні приміщення житлового будинку [ADDRESS] з господарськими та побутовими спорудами виділивши йому в натурі: 1-9 приміщення площею 61,6 кв.м вартістю 168 183,00 гривень, 1-10 житлова кімната 19,6 кв.м вартістю 53 513, 00 гривень, 1-11 житлова кімната 19,6 кв.м вартістю 53 513,00 гривень, підвальний поверх: І гараж площею 47,3 кв.м вартістю 115 226,00 гривень,оглядова яма вартістю 3 020,00 гривень, по господарським будівлям та спорудам: «В» баня вартістю 175 763,00 гривень, 1/2 частини К-1 свердловини вартістю 33 637,50 гривень, «О-1» ворота вартістю 11 988,00 гривень, 1/2 частини «О-2» огорожа вартістю 41 078,00 гривень, 1/2 частина вимощення вартістю 10 400 гривень, а разом вартістю 666 322,00 гривень, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 21 515 грн. в рахунок компенсації його частки у майні, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3 219,00 гривень та витрати на проведення в експертизі в розмірі 5925,48 гривень, обов'язки по будівельним роботам в будинку для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями покладено на сторін за домовленістю на стадії виконання рішення суду, визнано за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-18). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2014 року скасовано, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня залишено без змін (а.с.19-22) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 42274175 від 14.08.2015 року, квартира в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], загальною площею 156 кв. м., житловою площею 49,7 кв. м. на праві приватної власності належить позивачеві [PERSON] (а.с.23). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 вересня 2016 року відповідача [PERSON] зобов'язано не чинити позивачеві перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] з господарськими та побутовими спорудами а саме: вольєром "Д", погрібом з шийкою -"Б", альтанкою "Г", колодязем пітним "К", 1/2 частиною К-1 свердловини, воротами "О", хвірткою "О-3", 1/2 частиною огорожі "О-2", 1/2 частиною вимощення, та зобов'язати надати ключі, вселено позивача [PERSON] в квартиру [ADDRESS] (а.с.31-32). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] договір дарування 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку № [ADDRESS] від 15 листопада 2002 року, що посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Тарасовою Людмилою Георгіївною - визнано недійним (а.с.46-49). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2016 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Васильківського міського нотаріального округу Київської області Тарасова Людмила Георгіївна про визнання договору дарування недійсним (а.с.50-52). Висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 2953/17-41 від 13.03.2018 року визначені варіанти поділу спірної земельної ділянки з урахуванням прав власності сторін на спірний будинок. Таким чином, з огляду на відсутність перешкод для поділу житлового будинку та земельної ділянки, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги з урахуванням поділу житлового будинку та земельної ділянки за запропонованим експертом [PERSON] у висновку від 19.03.2018 року № 17/04-18, оскільки вказаний єдиний варіант поділу житлового будинку та варіант №1 поділу земельної ділянки визнаний сторонами та найбільш відповідає їх охоронюваним інтересам. На підставі наведеного та

Outcome: approved