Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Харківський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах держави в особі: Управління державної інспекції сільського господарства в Харківській області, Дослідного господарства «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Української Академій аграрних наук, Національної академії аграрних наук України звернувся до суду з позовом, в якому в остаточних позовних вимогах просить визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації №1792 від 10 вересня 2007 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №3370 від 29 грудня 2007 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №3 від 08 січня 2008 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №824 від 05 травня 2009 року «Про передачу у власність земельних ділянок на території Мерефянської міської ради», №2799 від 12 серпня 2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок», № 291 від 11 лютого 2011 та № 1553 від 19 липня 2011 р.; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300176 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300179 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300174 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300178 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300177 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300415 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300414 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300025 від 26 лютого 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300369 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300370 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300371 від 26 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300372 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300368 від 26 вересня 2008 року. Визнати недійсними договори купівлі-продажу: укладений між [PERSON] та [PERSON] 10 квітня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований за № 368; укладений між [PERSON] та [PERSON] 18 грудня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований за № 3661; укладений між [PERSON] та [PERSON] стосовно купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER] від 18 грудня 2009 року та зареєстрований за № 3658. Скасувати записи про державну реєстрацію права власності на земельні ділнки: [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номерром [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Витребувати із незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]; [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Повернути земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] у постійне користування Дослідного господарстка «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Україніської Академії аграрних наук. Прокурор Калашник П.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до державного акту серії Б №074212 ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук надано в постійне користування земельну ділянку, площею 2104,2 га для проведення стаціонарних і виробничних дослідів та ведення первинного і елітного насіннецтва. Постановою господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук визнано банкрутом та порушено ліквідаційну процедуру. На підставі клопотання ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН ім. Цімберова Д.І. розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №1792 від 10.09.2007 року було припинено право постійного користування земельною ділянкою Дослідного господарства "Мерефа" загальною площею 334,00 га, розташованих на території Мерефянської міської ради та Утківської сільської ради Харківського району Харківської області. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області №5 від 08 січня 2008 року, №306 від 28 грудня 2008 року було надано дозвіл відповідачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №824 від 05.05.2008 року "Про передачу у власність земельних ділянок" було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано їх у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного рішення органу державної влади, відповідачі отримали у власність відповідні земельні ділянки. На підтвердження чого громадянам були також надані державні акти на право власності на земельні ділянки: серія [NUMBER] реєстр. №010970300176 від 04.11.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010970300179 від 04.11.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010970300174 від 04.11.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010970300178 від 04.11.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010970300177 від 04.11.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300415 від 11.11.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300414 від 11.11.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010970300025 від 26.02.2009 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300369 від 26.09.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300370 від 26.09.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300371 від 26.11.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300372 від 26.09.2008 року, серія [NUMBER] реєстр. №010870300368 від 26.09.2008 року; повернути земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Підставою для визнання незаконними розпоряджень №824 від 05.05.2009 року, №2799 від 12.08.2008 року та визнання недійсними державних актів є те, що у арбітражного керуючого не було відповідних повноважень самостійно підписувати заяву про добровільну відмову від земельної ділянки. Представники Управління державної інспекції сільського господарства в Харківської області, Дослідного господарства «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук та Національної академії аграрних наук України належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в задоволені позовних вимог просили відмовити. Представник Харківської районної державної адміністрації Цветкова Н.О. належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Інші відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та письмових заперечень проти позову не надали. Представники Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області та Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. До суду подані письмові заперечення відповідача ([PERSON]) який проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив це тим, що відповідно до державного акту серії Б №074212 ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук надано в постійне користування земельну ділянку, площею 2104,2 га для проведення стаціонарних і виробничних дослідів та ведення первинного і елітного насіннецтва. Постановою господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук визнано банкрутом та порушено ліквідаційну процедуру. За клопотанням ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН ім. Цимберова Д.І. розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №1792 від 10.09.2007 року припинено право постійного користування земельною ділянкою Дослідного господарства "Мерефа" загальною площею 334,00 га, розташованих на території Мерефянської міської ради та Утківської сільської ради Харківського району Харківської області. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області №5 від 08 січня 2008 року, №306 від 28 грудня 2008 року надано дозвіл відповідачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для передачі іх у власність. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №824 від 05.05.2008 року "Про передачу у власність земельних ділянок" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано їх у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного рішення органу державної влади, [PERSON] отримав у власність відповідні земельні ділянки. На підтвердження чого він ([PERSON]) 04 листопада 2009 року отримав державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 2.0000 га на території Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області. Ухвалою господарського суду Харківської області по справі №10745/2-19 порушено справу про банкрутство Дослідного господарства "Мерефа". Постановою Господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року боржника ДГ "Мерефа" визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначен арбітражний керуючий Цимберов Д.І. (ліцензія АА 047598 від 09.07.2001 року) Відповідно до ст.1,24,25 Закону України "Про банкрутство" та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про банкрутство" ліквідатор - Цимберов Д.І мав необхідний обсяг прав у звязку із чим звернувся до Харківської районної державної адміністрації із заявою, відповідно до ст.142 ЗК України, щодо припинення права постійного користування частиною земельної ділянки ДГ "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук розташованою за межами населених пунктів, загальною площею 334,00 га та зарахувати її до земель запасу відповідного призначення. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області №1792 від 10.09.2007 року право власності ДГ "Мерефа" на земельну ділянку, площею 334,00 га припинено. А відповідно, тільки після цього відповідачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для передачі іх у власність (про що було зазначено вище). З огляду на це безпідставними є й вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування відповідних розпоряджень голови Харківської районної державної адміністрації за №№1792 від 10 вересня 2007 року, 3370 від 29 грудня 2007 року, 3 від 01 січня 2008 року, 824 від 05 травня 2009 року, 2799 від 12 серпня 2008 року та визнання недійсним державного акту серії [NUMBER] від 04.11.2009 року на права власності на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER]. Також до суду подані письмові пояснення третьої особи: головного управління Держземагенства у Харіквській області. Відповідно до яких вбачається наступне. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації від №1792 від 10.09.2007 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №3370 від 29.12.2007 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №3 від 08.01.2008 року «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою», №824 від 05.05.2009 року «Про передачу у власність земельних ділянок на території Мерефянської міської ради» та №2799 від 12.08.2008 року «Про передачу у власність земельних ділянок є ненормативними актами, застосовувались одноразово та після їх реалізації вичерпали свою дію. Це узгоджується с правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної в п.4 мотивувальної частини №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року та Пленумом Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції поставнови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року №2). Тобто ненормативними актами органу виконавчої влади, або органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. Таким чином, видача державного акту на право власності на земельну ділянку є підтвердженням факту виконання рішення (розпорядження) про передачу у власність земельної ділянки як ненормативного правового акту одноразового застосування. Тому, скасування ненормативного правового акту органу виконавчої влади, що вичерпав свою дію фактом його виконання, є недопустимим. У той же час вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності підстави для його видачі. Отже, відповідно до п.2 поставноу Пленуму ВС України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам підсудні справи за заявами, зокрема з приводу визнання недійсними державних актів на право власності та право постійного користування земельними ділянками, а отже за умови достатніх правовох підстав державний акт на право власності на земельну ділянку може бути визнаний недійсним у судовому порядку. Відповідно до ст.141 ЗК України, ст.13 Конституції України, п.12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК УКраїни розпорядження землями державної власності за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання відносилося саме до повноважень районних державних адміністрацій. Статутом Української академії аграраних наук, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УКраїни від 13 серпня 1999 рку №1488 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що вилучення земельних ділянок Академії може здійснюватися лише за згодою президії Акадамеії відповідно до ЗК України. У той же час, була прийнята постанова від 15 квітня 2004 року по справі №Б-10745/2-19 про визнання Дослідного господарства «Мерефа» Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук УКраїни банкрутом та відкритті ліквідаційної процедури. Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у звязку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше. З 1 січня 2013 року повноваження територіальних органів Держземагенства участині державної реєстрації актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною дялінкою для забудови (суперфіцій) скасування записів про таку реєстрацію припинені. Пунктами 1,2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703 передбачено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять органи державної реєстрації прав - структурні підрозділи територіальних органів Мінюсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, та нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та відповідно скасування такої реєстрації з 01 січня 2013 року здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших нормативно-правових актів, прийнятих з метою реалізації цього Закону. Отже, Управління Держземагенства у Харківському районі Харківської області не має повноважень з проведення державної реєстрації/скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно на відміну від Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції. Вислухавши пояснення прокурора, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Харківського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Управління державної інспекції сільського господарства в Харківської області, Дослідного господарства «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук, Національної академії аграрних наук України слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Відповідно до державного акту серії Б №074212 ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук надано в постійне користування земельну ділянку, площею 2104,2 га для проведення стаціонарних і виробничних дослідів та ведення первинного і елітного насіннецтва. Постановою господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року ДГ "Мерефа" інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук визнано банкрутом та порушено ліквідаційну процедуру. На підставі клопотання ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН ім. Цімберова Д.І. розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №1792 від 10.09.2007 року припинено право постійного користування земельною ділянкою Дослідного господарства "Мерефа" загальною площею 334,00 га, розташованих на території Мерефянської міської ради та Утківської сільської ради Харківського району Харківської області. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області №5 від 08 січня 2008 року, №306 від 28 грудня 2008 року надано дозвіл відповідачам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі їх у власність. Розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації №824 від 05.05.2008 року "Про передачу у власність земельних ділянок" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано їх у власність відповідачам для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного рішення органу державної влади, відповідачі отримали у власність відповідні земельні ділянки. На підтвердження чого громадянам надані державні акти на право власності на земельні ділянки: серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300176 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300179 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300174 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300178 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300177 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300415 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300414 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300025 від 26 лютого 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300369 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300370 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300371 від 26 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300372 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300368 від 26 вересня 2008 року; повернути земельні ділянки з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (вказані докази містяться в матеріалах справи). Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Згідно до ст. 110 ЦК України юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які неможливо усунути, чи в інших випадках, встановлених законом. Статтею 111 ЦК України та ст.60 ГК України визначається загальний порядок ліквідації юридичної особи. Так, ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкта господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідацію суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується. З дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Згідно до ч.ч.1,2 ст. 209 ГК України у разі нездатності суб'єкта підприємництва після настання встановленого строку виконати свої грошові зобов'язання перед іншими особами, територіальною громадою або державою інакше як через відновлення його платоспроможності цей суб'єкт (боржник) відповідно до частини четвертої статті 205 цього Кодексу визнається неспроможним. Нездатність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів інакше як через застосування визначеної судом ліквідаційної процедури вважається банкрутством. Ухвалою господарського суду Харківської області по справі №10745/2-19 порушено справу про банкрутство Дослідного господарства "Мерефа". Постановою Господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року боржника ДГ "Мерефа" визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначен арбітражний керуючий Цимберов Д.І. (ліцензія АА 047598 від 09.07.2001 року) Відповідно до ст.1 Закону України "Про банкрутство" та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про банкрутство" арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали арбітражного суду. Одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону. У разі коли арбітражному суду не запропоновано кандидатуру арбітражного керуючого у встановленому цим Законом порядку арбітражний суд має право призначити арбітражним керуючим працівника державного органу з питань банкрутства за поданням останнього. Згідно до ст.23 цього ж Закону з дня прийняття арбітражним судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше. Згідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про банкрутство" та Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про банкрутство" у постанові про визнання боржника банкрутом арбітражний суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Арбітражний суд має право призначити ліквідатором особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна або (та) керуючого санацією боржника. Стаття 25 вказаного Закону визначає повноваження ліквідатора, до яких зокрема входить реалізація майна банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута. Тому, маючи необхідний обсяг повноважень ліквідатор - Цимберов Д.І. звернувся до Харківської районної державної адміністрації (яка є власником спірної земельної ділянки) із заявою, відповідно до ст.142 ЗК України, щодо припинення права постійного користування частинами земельною ділянкою ДГ "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук розташованою за межами населених пунктів, загальною площею 334,00 га та зарахувати її до земель запас відповідного призначення. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області №1792 від 10.09.2007 року право власності ДГ "Мерефа" на земельну ділянку, площею 334,00 га припинено. Після цього відповідачам був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 2,0 га для передачі іх у власність. З огляду на це безпідставними є вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування відповідних розпоряджень голови Харківської районної державної адміністрації за №№1792 від 10 вересня 2007 року, №3370 від 29 грудня 2007 року, №3 від 08 січня 2008 року, №824 від 05 травня 2009 року, №2799 від 12 серпня 2008 року, №291 від 11 лютого 2011 року, №1553 від 19 липня 2011 року та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки: серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300176 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300179 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300174 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300178 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300177 від 04 листопада 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300415 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300414 від 11 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010970300025 від 26 лютого 2009 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300369 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300370 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300371 від 26 листопада 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300372 від 26 вересня 2008 року, серія [NUMBER] зареєстрований за №010870300368 від 26 вересня 2008 року. У зв'язку з відсутністю підстав визнанням недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки відсутні підстави у скасуванні реєстрації відповідних прав на них. Частиною 2 статті 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п. 7, 8, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороню вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Такі законні підстави для визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а саме: договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 10 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого за № 368; договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] 18 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого за № 3661;договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] стосовно купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером [NUMBER] від 18 грудня 2009 року та зареєстрований за № 3658 на час їх здійснення відсутні. Держава в особі Управління державної інспекції сільського господарства в Харківської області, Дослідного господарства «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук, Національної академії аграрних наук України не є стороною даних договорів. Покупці [PERSON] та [PERSON] є добросовісними набувачами, оскільки доказів їх недобросовістності суду не надано. Тому у суду відсутні підстави для визнання укладених договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок нелдійсними. І в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст.152 ЗК УКраїни держава гарантує захист прав на землю, тобто наявних у особи дійсних прав на землю, зареєстрованих у встановленому законом порядку, а також встановлює спосіб такого захисту. Відповідно до ст.118 ч.ч.9,10 Земельного Кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідемиологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідним органам державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська та Севастопільська міська держана адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК УКраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України, розглядає в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Спеціальним Законом, що регулює земельні правовідносини УКраїни є Земельний Кодекс України. Відповідно до ст.140 ЗК УКраїни підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а)добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно до ст.143 вказаного Кодексу, примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Таким чином, Законом передбачений вичерпний перелік позбавлення права власності на земельну ділянку, а скасування рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, як підстава для витребування із незаконного володіння та повернення спірних земельних ділянок у користування Дослідного господарства «Мерефа» інституту овочівництва і баштанництва Української Академії аграрних наук не передбачена, тому й вимога позивача, щодо повернення земельних ділянок з кадастровими номерами: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] є безпідставним та таким, що не грунтується на нормах Закону. Виходячу з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги не доведені та не грунтуються на нормах Закону та заявлені вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.3, 10, 11,60,61 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed