Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до суду про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Томашпільської державної нотаріальної контори 03 лютого 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 лютого 2015 року № 33053038 вона є власником земельної ділянки, розташованої на території Пеньківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області загальною площею 3,431 га. Дану земельну ділянку позивач отримала в спадок від [PERSON] 12 квітня 2007 року [PERSON] та СТОВ «Кряж і К» було підписано договір оренди вказаної земельної ділянки, хоча як вказував перед смертю [PERSON] ніякого договору оренди він ні з ким не укладав. Крім того, дана земельна ділянка на день звернення до суду обробляється не відповідачем, а [PERSON], та [PERSON] Позивач [PERSON] звернулася до керівництва СТОВ «Кряж і К» з заявою, що бажає самостійно обробляти дану земельну ділянку, однак до цього часу відповідач її не повернув, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки укладений 12 квітня між [PERSON] та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витирати по справі. В судовому засіданні [PERSON] позовну заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в ній. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказав, що спірний договір було укладено відповідно норм чинного законодавства строком на 10 років та зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що є односельчанами позивача [PERSON] Після розпаювання колгоспу їм було виділено в користування земельні ділянки. Їхні земельні ділянки знаходяться через дорогу від земельної ділянки [PERSON] Також суду вказали, що земельні ділянку позивача обробляють зовсім інші особи, а не СТОВ «Кряж і К». Зазначив, що ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачений вичерпний перелік визнання договору оренди землі недійсним, з якого не вбачається підстав визнання недійсним договору оренди землі між [PERSON] та СТОВ «Кряж і К» викладених позивачем в своїй позовній заяві. Також нічим не підтверджено й твердження позивача про те що договір оренди земельної ділянки підписувався не покійним [PERSON], а іншою особою, як і не підтверджені відомості, що спірну земельну ділянку обробляє не СТОВ «Кряж і К», а інші особи. Крім того, представник відповідача зазначив, що за користування вказаною земельною ділянкою СТОВ «Кряж і К» здійснює орендну плату, що підтверджується відповідною довідкою. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №207549, виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі свого рішення №7 від 09 січня 2003 року [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4310 га, розташована на території Пеньківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.10). 12 квітня 2007 року між [PERSON] та СТОВ «Кряж і К» було укладено договір оренди землі № 237 (а.с. 6-7). Згідно довідки № 497 від 08 червня 2015 року, виданої СТОВ "Кряж і К" [PERSON] протягом 2007 - 2014 років було нараховано та виплачено орендну плату за землю в сумі 13530,69 грн. (а.с.35). Відповідно до ч.1\~\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1\~\~ст. 638 ЦК України\~\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з свідоцтва про права на спадщину за заповітом від 03 лютого 2015 року, виданого Томашпільською держаною нотаріальною конторою, спірну земельну ділянку успадкувала дочка [PERSON] [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ст. 31, 32, 34 Закону України «Про оренду землі» не передбачають припинення обовязків орендодавця, встановлених згідно договору оренди, внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] як спадкоємець земельної ділянки набула в порядку правонаступництва всі права та обовязки орендодавця згідно договору оренди від 12 квітня 2007 року № 327 у тому числі обовязки щодо передачі земельної ділянки орендодавцю та не вчиняти дій, які б перешкоджали йому користуватися земельною ділянкою, як це передбачено п. 29 відповідного договору оренди. Так, відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З аналізу вказаних статей та Закону України «Про оренду землі» смерть фізичної особи-орендодавця не вбачається підставою для визнання договору недійсним. Згідно ч.1\~\~ст.14 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди\~укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 15 Закону України "Про оренду землі"\~\~істотними умовами договору оренди землі є: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення земельної-ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; - визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін; - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Статтею 20 Закону передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Позивач на обґрунтування свого твердження, про те, що договір [PERSON] не підписувався, окрім своїх пояснень жодного доказу суду не надала. Крім того, посилання [PERSON] на те, що земельною ділянкою користуються інші особи, в розумінні ст.ст 203, 215 ЦК України, це не є підставою для визнання договору оренди недійсним. Оскільки, спірний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов державну реєстрацію, а також враховуючи те що відповідачем протягом тривалого часу сплачувалася орендна плата, а [PERSON] на протязі договірних стосунків не предявляв жодних претензій та не висував вимог щодо усунення якихось недоліків чи внесення змін до договору оренди, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, так як останній було укладено з дотриманням вимог\~\~Закону України "Про оренду землі"\~\~\~\~та іншим нормам чинного законодавства України, а тому позов [PERSON] є безпідставним та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed