overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

21.04.2015 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 12197 грн. 10 коп., посилаючись на те, що 11.09.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н , згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміра 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо повернення боргу не виконав, внаслідок чого має непогашену заборгованість за цим договором, яку добровільно погашати не бажає. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою, про що є розписка у справі. Причина неявки відповідача суду невідома, заперечення на позов до суду не надходили. Суд ухвалив розглянути справу в заочному провадженні, за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про підставність позову ПАТ КБ "ПриватБанк" і необхідності його задоволення, виходячи із слідуючого. Відповідно кредитного договору № б/н від 11.09.2012 р. [PERSON] отримав кредит в сумі 6058,69 грн.. Отже, відповідач відповідно до вимог Кредитного договору взяв на себе певні зобов'язання, які станом на час розгляду справи не виконав. Із довідки-розрахунку по заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанком" станом на 31.01.2015 року складає 12197 грн. 10 коп., що включає в себе : - 6068,69 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 4271,41 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 800 грн. - заборгованість по пені та комісії ; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 557,00 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.525 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними і такими, що підлягають задовольнення. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в котрій зазначено, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 5 травня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, запис акту № 65. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Їх сімейне життя не склалося, вони проживають окремо на протязі двох років, ведуть різні бюджети, не підтримують шлюбних стосунків. У нього фактично створилася інша сім"я. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що строк, наданий судом для примирення, до збереження сім"ї не призвів. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу ст. 105 ч.3 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З довідки про склад сім"ї від 30.12.2014 року (а.с.4) вбачається, що [PERSON] має наступний склад сім"ї: [PERSON]- дружина, [INFO], [PERSON]-дочка, [INFO], [PERSON]- син, [INFO], [PERSON], [INFO] З копії свідоцтва про шлюб (а.с.5) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 5 травня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, запис акту № 65, прізвище дружини після реєстрації шлюбу- [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 5 травня 1990 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, запис акту № 65. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Їх сімейне життя не склалося, протягом двох років вони проживають окремо, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні стосунки, у відповідача створилася інша сім"я. Строк, наданий сторонам для примирення, до збереження сім"ї не призвів. Враховуючи ті обставини, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також те, що відповідачка байдуже ставиться до збереження сім"ї, про що свідчить і її неявка в судове засідання, суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер і його необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 05.05.2007р. було зареєстровано шлюб із відповідачем. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, часті сварки та скандали призвели до того, що сторони разом не проживають на протязі восьми місяців. Перебувати в такому шлюбі позивачка не бажає, тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] та сина [PERSON] залишити проживати біля неї. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, просив слухати справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження Серія [NUMBER], вбачається, що сторони одружились 05.05.2007р., про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 8. У сторін, згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [INFO] народилась донька [PERSON] та згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], [INFO] народився син [PERSON] Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2017 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя": проголошення Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з"ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя". Суд, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що оскільки сторони після укладення шлюбу міцної сім"ї не створили, протиріччя між ними набули стійкого характеру, мирової угоди не уклали, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача та відповідачки, то шлюб існує формально, а тому позов підставний і підлягає до задоволення. На підставі викладеного та ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки їх сімейне життя не склалось, між ними відсутні взаємопорозуміння довіра. Чоловік систематично надмірно вживає спиртні напої, що впливає на бюджет сіми"ї. В зв"язку з цим вона вимушена працювати на двох роботах, щобю утримувати сім"ю та хворого батька, який проживає з нею. Відповідач не прцює та не утримує сім"ю. З грудня 2014 року подружні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві; відповідач причини неявки не повідоми, про день розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.1995 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалося, між ними відсутні взаємопорозуміння довіра. Відповідач систематично надмірно вживає спиртні напої, що впливає на бюджет сіми"ї, не утримує сім"ю матеріально. З грудня 2014 року подружні відносини між сторонами припинені. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки їх сімейне життя не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, так як чоловік проявляє до неї неповагу та вони не можуть знайти спільної мови між собою, чоловік інтересами сім"ї не цікавиться. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Сторони до суду не з"явились, позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві; відповідач до суду не з"явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.09.1982 року, від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя сторін не склалося, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, так як відповідач проявляє до позивачки неповагу та вони не можуть знайти спільної мови між собою, відповідач інтересами сім"ї не цікавиться. За таких обставин сім'ю зберегти не можливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: шлюб розірвати; залишивши позивачці після розлучення прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач у січні 2016 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" (далі ТОВ "АВТО ПРОСТО"), про захист прав споживача та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16 вересня 2011 року між ТОВ "АВТО ПРОСТО" і нею укладено угоду № 374718 з метою придбання автомобіля марки "ЗАЗ", модель "Forza", вартістю 80 тис. 860 грн. (далі Угода). На виконання умов указаної Угоди вона сплатила 38 534 грн. 63 коп., однак автомобіль не отримала. Посилаючись на те, що зазначена Угода не відповідає вимогам ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, та є односторонньою, оскільки передбачає лише права ТОВ "АВТО ПРОСТО" без будь-яких обовязків, а відповідальність за невиконання договору несе виключно учасник програми, права якого носять декларативний характер, відповідачем порушено права позивачки щодо надання інформації про хід виконання цього договору, позивачка просила суд визнати Угоду, укладену між нею і ТОВ "АВТО ПРОСТО", недійсною та стягнути з відповідача на її користь збитки в розмірі 38 тис. 534 грн. 63 коп. сплачених за Угодою. В судове засідання позивачка не з'явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник ТОВ "АВТО ПРОСТО" в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи товариство повідомлений належним чином, на адресу суду надіслало пояснення та заперечення проти позову в якому просив суд розгляд справи проводити у відсутності представника ТОВ "АВТО ПРОСТО" та відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на постанову Верховного Суду України у справі № 6-40цс13 від 11 вересня 2013 року, яка була прийнята судом з перегляду аналогічної справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] і ТОВ "АВТО ПРОСТО" укладено Угоду, предметом якої є надання учаснику програми "АвтоТак" фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля в групах. Згідно з додатком № 1 до зазначеної Угоди [PERSON] отримала право на придбання автомобіля марки "ЗАЗ", модель "Forza", вартістю 80 тис. 860 грн. Статтею 3 Угоди передбачено зобовязання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми "АвтоТак", здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Відповідно до ст. 5 Угоди учасник зобовязується виконувати зобовязання, передбачені Угодою, у порядку та строки, визначені Угодою; у ст. 7 визначено, що Угода діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань, передбачених Угодою. На виконання умов Угоди [PERSON] на час виникнення спору сплачено 38 тис. 534 грн. 63 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO]. Син є студентом ІІІ курсу денного відділення Індустріального технікуму державної освітньої установи Вищої професійної освіти Луганської області "Донбаський державний технічний університет", потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, а позивачу самостійно важко його утримувати, тому що навчання потребує значних витрат. Крім того, необхідні кошти на харчування, проживання, одяг тощо. Доходів позивача не вистачає на утримання чина. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до закінчення навчання. У судове засідання позивач не зявилась, повідомлена своєчасно, причини неявки не повідомила. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки невідомі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження, сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], який досяг 18-річного віку (а.с.6). [PERSON] є студентом ІІІ курсу денного відділення Індустріального технікуму державної освітньої установи Вищої професійної освіти Луганської області "Донбаський державний технічний університет". Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року року (а.с.7). Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, син знаходиться на утриманні позивача (а.с.18). Позивач працює ТОВ "Східененергомонтаж" інженер ПТО та її середній заробіток за січень-червень 2016р. складає 9000,00 (а. с.9). Коштів на утримання сина в позивача не вистачає. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує сімейний та майновий стан сторін, враховує потребу повнолітнього в коштах на проживання, харчування, одяг та взуття, на придбання необхідних матеріалів для навчання, а також те, що відповідач згоден на стягнення з нього аліментів в запропонованому позивачем розмірі, може надавати матеріальну допомогу синові, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 199-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який підтримав в судовому засіданні, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем зареєстрував шлюб 24.10.1992 р. в Дублянській сільській раді Жовківського району Львівської області. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей, один син вже досяг повноліття. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, різні світогляди, кожен із сторін має свою думку, щодо побудови сім"ї та ролі кожного в сім"ї, щодо виховання дітей. Він проживає в одному будинку разом із відповідачкою, однак протягом 2-3 років не підтримує з відповідачкою шлюбних стосунків, хоча ведуть спільне господарства. Він поважає свою дружину однак втратив до неї почуття поваги та любові. Наполягає на розірванні шлюбу, а також пояснив, що за час наданий судом для примирення сторони не помирилися. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та підтвердила пояснення позивача, пояснила, що дійсно за час наданий судом для примирення такого не відбулося, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 24.10.1992 року в Дублянській міській раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 59), що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, старша дитина вже досягла повноліття. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та з пояснень позивачки, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачем будувати у подальшому сімейні стосунки з відповідачем, через різні погляди на життя, різні світогляди, кожен із сторін має свою думку, щодо побудови сім"ї та ролі кожного в сім"ї, щодо виховання дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із пояснень сторін даних в судовому засіданні відомо, що сторони за час наданий їм для примирення не помирилися, фактично тривалий час, як припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, і поновлювати такі як пояснив позивач не має наміру, так як втратив до відповідача почуття любові. Також із пояснень сторін в судовому засіданні відомо, що вони остаточно визначились і збереження шлюбу не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім"ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, позивач втратива почуття любові до відповідача, сім"я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе, так як за час наданий сторонам для примирення вони не помирились. А відтак, на думку суду, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved