Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

06.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просе вилучити у відповідачки транспортний засіб, який є предметом застави та стягнути в рахунок погашення кредитних зобов*язань на користь [PERSON]" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 79256,41 гривень та судові витрати сплачені ним на загальну суму 1378,00 гривень. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання відповідачки [PERSON] є Донецька область, м. Донецьк, вул. Красносільська,2/4 (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Повноважний представник позивача до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку неявки відповідача просив розглядати справу в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] була належним чином, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула і судом було прийняте рішення справу розглянути без її участі в заочному порядку. Суд, дослідивши заяву представника позивача та дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню повністтю з наступних підстав: 11.04.2012 року між Позивачем та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено кредитний договір № 910.14298 (далі - кредитний договір), згідно якого Відповідач отримав кредит в розмірі 78870,16 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 217030-124-01, 2011 року випуску, колір зелений, номер шасі (кузова, рами) ХТА217030В0327113 ХТА217030В0327113, реєстраційний № [NUMBER] (надалі - транспортний засіб/предмет застави), який належить Відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.22), строком користування кредитними коштами до 11.04.2017 р. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат пов'язаних із купівлею авто, що підтверджується меморіальними ордерами (а.с.17). Додатком №1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів(а.с.23). Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п.1 кредитного договору було надано Відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 17,99 % та сплатою всіх інших обов'язкових платежів по договору. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленомутпорядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких є примусове виконання обов'язку в натурі. Цей спосіб захисту застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його. Стосується він, зокрема, невиконання обов'язку заставодавця передачі предмету застави заставо держателю. Відповідачка [PERSON] та [PERSON]" дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі; Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до себе(а.с.15-16). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором станом на 21.12.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 79256,41 грн., яка складається із основної заборгованості - 12390,34 грн., прострочений борг-38973,17 грн., прострочені проценти-27570,27 грн., строкові проценти-322,63 грн., (а.с.14). Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаннм договором належним чином не виконував. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з приписами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому відповідно до укладеного між ними договору. Відповідач не надала позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобовязання належним чином не виконала. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту та вилучити у відповідачки транспортний засіб, який є предметом застави. Тому позовні вимоги позивача суд вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов"язані з публікацією в персі оголошення про виклик відповідача. Оплату публікації оголошення в пресі в розмірі 420,00 гривень було здійснено позивачем ПАТ "Ідея Банк". Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1378,00 гривень (а.с.3).

Outcome: approved