Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила. Згідно уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача витрати на утримання житла у розмірі 2941, 97 грн та визнати відповідача таким, що втратив право коритування житлом за адресою: [ADDRESS], знявши його з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В обґрунтування уточнених вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 13 червня 1991 року позивачу належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач за останні три роки не сплачує комунальні платежі, а скрутнє матеріальне становище позивача не дозволяє їй сплачувати комунальні послуги у повному обсязі За період з 2011 року по 2013 рік позивач сплатила 8825, 97 грн. Отже, враховуючи те, що наразі за адресою: [ADDRESS], проживають окрім позивача [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON], та зареєстрований, однак не проживає відповідач [PERSON], просить стягнути з відповідача частину витрат на комунальні послуги у розмірі 2941, 97 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовні заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Саксаганський РВ ГУ ДМУ України в Дніпропетровській області - в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно із свідоцтвом про право власності від 13 червня 1991 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради народних депутатів від 16 серпня 1984 року, є власником квартири за адресою:[ADDRESS] (а.с. 22). Крім позивача, в даній квартирі зареєстровані чоловік позивача [PERSON], син позивача [PERSON] та син позивача - відповідач у справі [PERSON], що підтверджується довідкою від 09 вересня 2015 року, виданою ЖБК "Восток-4". У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: [ADDRESS], без поважних причин. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. З копій квитанцій, наданих позивачем [PERSON], вбачається, що за період з 2011 року по 2014 рік за житлово - комунальні послуги нею особисто сплачено не 8825, 96 грн, а 2028, 48 грн (а.с. 6, 7, 8, 19, 20). Згідно наданих суду копій квитанцій, інші платежі за житлово-комунальні послуги сплачував [PERSON], який не є позивачем у справі. Відповідач [PERSON] мешкає окремо, повністю припинив виконувати обов'язки пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 160 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із ст.ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, каналізація, теплова енергія) наймачами повинна проводиться щомісячно. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В порядку передбаченому ст. 540 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний з кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 18 зобов'язують наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги, тому враховуючи положення ст. 541 ЦК України зобов'язання з оплати комунальних послуг мають солідарний характер, а тому особи, що проживають в квартирі позивача несуть солідарні зобов'язання з оплати житлово-комунальних послуг. Разом з тим, відповідно до ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, а такоє те. що за адресою: [ADDRESS], зареєстровано четверо осіб, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/4 частина витрат на комунальні послуги, які здійснив позивач, в розмірі 2028, 48 грн, що становить 507, 12 грн. Щодо позовних вимог в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обов'язком органу ДМС України згідно закону, тому в частині зняття з реєстраційного обліку позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 121, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial