Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

1.Позиція позивача. 11.01.2021 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», яким заявив вимоги про зміну формулювання причин звільнення по пункту 4 ст. 40 КЗпП України, за скоєний прогул невірною, вказавши формулювання звільнення за згодою сторін згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. 04.02.2021 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, згідно до якої заявлено вимоги про поновлення [PERSON] на роботі на посаді інженера у відділі контролю поставок на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», та стягнення з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.12.2020 року до дня поновлення на роботі. -05.05.2021 року позивачем [PERSON] подано уточнену позовну заяву, згідно до якої позивачем заявлено позовні вимоги у наступній редакції: -- визнати наказ ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1084 від 10 грудня 2020 року «про звільнення [PERSON] за п. 4 ст. 40 КЗпП України» - незаконним та скасувати його. -- поновити [PERSON] на роботі у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», на посаді інженера у відділі контролю поставок; -- стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу ( з 10 грудня 2020 року по дату винесення рішення суду ) без утримання податків і платежів; -- стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 гривень; -- стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. В обґрунтування таких вимог, позивачем було зазначено незгоду з рішенням відповідача щодо його звільнення, чим порушено його гарантії визначені КЗпП, відсутність підстав для ствердження суті до визначення факту його відсутності на роботі 24.11.2020 року, як прогулу, з підстав того, що його з боку відповідача не було повідомлено про необхідність виходу на роботу саме 24.11.2020 року, так як за графіком його роботи, днями виходу його на роботу були середа, четвер, п`ятниця, в той же час як 24.11.2020 рік є вівторком. Про необхідність свого виходу на роботу 24.11.2020 року, він дізнався лише 02.12.2020 року, коли від нього витребували пояснення щодо відсутності на роботі 24.11.2020 року. Таким чином причини його звільнення викладені у наказі № 1085 від 10.12.2020 року, яким його звільнено за п. 4 ст. 40 КЗпП України, не відповідають фактичним обставинам. Крім того, до прийняття рішення про його звільнення, роботодавець виносив інші рішення, з підстав не виходу його на роботу саме 24.11.2020 року. Також, як стало йому відомо вже 02.12.2020 року, відповідач своїм Розпорядженням по службі № 84 від 30.11.2020 року позбавив його виробничої премії, за невихід на роботу 24.11.2020 року, а вже 04.12.2020 року винесено було Розпорядження по службі за № 86, яким було скасовано попереднє розпорядження, і виробничу премію було нараховано в повному об`ємі, що підтверджує відсутність винність позивача у невиході на роботу 24.11.2020 року та поважність його не виходу на роботу у зазначену дату, так як саме з вини відповідача не було визначено у графіку робочих днів, у відмітках до нього що 24.11.2020 рік є робочим днем. Також позивач зазначив, що в період листопада місяця він знаходився у щорічній відпустці, та першим його днем після відпустки є 25.11.2020 року, що відповідає графіку його роботи. Про те, що він повинен стати до роботи після відпустки саме 24.11.2020 року (вівторок), тобто у день який не входить до графіку його роботи з неповним робочим часом (середа, четвер, п`ятниця), визначені Наказом «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом» № 1367 від 27.11.2019 року, представники відповідача у наказі про відпустку такі обставини не зазначали та його про це не повідомляли. Також протягом всього дня - 24.11.2020 року йому ніхто з роботи не дзвонив, не цікавився причинами його відсутності на роботі. Він вважав та був впевненим, що його першим робочим днем після відпустки є середа - 25.11.2020 року, в який він і вийшов на роботу. Крім того, вийшовши після відпустки у перший робочий день, за встановленим графіком (середа, четвер, п`ятниця) , а саме у середу - 25.11.2020 року, жодних питань, чи з`ясувань обставин не виходу на роботу саме 24.11.2020 року, - вівторок, який не входив у його графік роботи як день праці, йому поставлено не було. Лише 02.12.2020 року йому та всім іншим робітникам, які працювали з ним за графіком 7А604, в одній зміні, які всі також не вийшли 24.11.2020 року на роботу, так як і він не були обізнані про те, що це день визначений роботодавцем як робочий, стали ставити запитання та відібрали пояснення з цього приводу. Але і у своїх поясненнях, він зазначив, що йому не було доведено до відома про необхідність виходу 24.11.2020 року як додаткового дня роботи. Жодного умислу здійснення прогулу 24.11.2020 року в нього не було, а не вихід на роботу пов`язаний із неналежним доведенням роботодавцем відомостей про те, що це його перший робочий день після відпустки. Крім того, просив звернути увагу, що за весь час роботи на підприємстві він жодного разу не допускав прогулу. Враховуючи, що іншого джерела доходу він крім заробітку на комбінаті не мав, то рішенням про звільнення, так як він не відчуває своєї провини у невиході на роботу 24.11.2020 року, та як наслідок позбавлення його роботи та доходу, необхідність пошуку джерел для існування, завдало йому моральні страждання які він оцінив у розмірі 5000 гривень, які він просить стягнути з відповідача. Також він просить стягнути з відповідача середній заробіток, за час вимушеного прогулу, за період з дати його звільнення і до дня поновлення на роботі, та 3000 гривень на відшкодування понесених ним витрат на отримання правничої допомоги. 2.Позиція відповідача. Відповідач скориставшись своїм право, подав на заявлені позовні вимоги [PERSON] , відзив, згідно до якого зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає та вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Свою позиції відповідач обґрунтування зазначив наступне. Що відповідач згідно до наказу по комбінату від 01.10.2019 №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» ввів по комбінату режим неповного робочого часу за графіком 7А із зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час, фактично змінив позивачу істотні умови праці, про що [PERSON] було вручено попередження 07.10.2019 року, згідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України. Також, 07.10.2019 року позивач надав письмову згоду на введення істотних умов правці. 02.12.2019 року відповідачем було видано Розпорядження по службі безпеки від 02.12.2019 р. № 90 «Про зміну графіку та режиму роботи», на підставі наказів по комбінату від 01.10.2019 р. №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 р. № 1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», враховуючи надану [PERSON] згоду на зміну істотних умов праці (згідно з попередженням про введення істотних умов праці від 07.10.2019 р.), Позивачу з 07 грудня 2019 року (тобто з дотриманням 2-х місячного строку з дати попередження) змінений графік роботи 7А (для працівників комбінату, що працюють за п`ятиденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалість зміни 8 годин) на графік 7А604 (для працівників комбінату, що працюють в режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу за триденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 годин, вихідні субота, неділя, понеділок, вівторок). Таким чином, враховуючи що позивач [PERSON] будучи належним чином ознайомлений із наказами по комбінату від 01.10.2019 р. №1217 «Про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів» та від 27.11.2019 р. №1367 «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», попередженням про зміну істотних умов праці від 07.10.2019 р., Розпорядженням по службі безпеки від 02.12.2019 №90 «Про зміну графіку та режиму роботи» та графіком роботи №7А604, саме з 07.12.2019 року працював, відповідно до графіку роботи №7А604, тобто три робочі дні на тиждень, - середа, четвер, п`ятниця. Позиція відповідача ґрунтується на графіку № 7А604 на 2020 рік, з яким позивач [PERSON] ознайомився 03.01.2020 року, про що свідчить особистий підпис позивача на графіку, який містить дані про основні робочі дні, додаткові робочі дні, та святкові дні. Згідно до даних зазначених у самому графіку 24.11.2020 року, хоча і є вівторком, тобто не основним робочим днем позивача, але визначений як додатковий робочий день. Також у попередні місяці, а саме у березні, вересні і жовтні 2020 року, в яких також були додаткові робочі дні, позивач був на роботі та виконував завдання. 24.11.2020 року позивач, як і інші співробітники зміни позивача працюючі за графіком № 7А604, на роботу після відпустки не вийшов, причину неявки на роботу не повідомив, поважності причини не виходу на роботу не зазначив. Факт відсутності на робочому місці всієї бригади в яку входив позивач [PERSON] ,, в тому числі і самого інженеру відділу контролю постачань служби безпеки комбінату [PERSON] , був виявлений особою, яка вела облік та табілювання, яка одразу про це повідомила начальника служби безпеки [PERSON] .. Доповідною запискою начальника служби безпеки комбінату Мажари Я.О. від 24 листопада 2020 року №01СБК/2280, до відома директора з безпеки ПАТ «ДМК» було доведено, що 24 листопада 2020 року інженер відділу контролю постачань служби безпеки комбінату [PERSON] без попереднього усного або письмового повідомлення та без наведення поважних причин не вийшов на роботу, у відповідності до графіку роботи №7А604 та не приступив до виконання своїх посадових обов`язків, тим самим вчинив прогул без поважних причин. Під час службового розслідування встановлений факт вчинення Позивачем прогулу без поважних причин, підтверджується Доповідною запискою №01СБК/2280 від 24.11.2020, даними з бази Системи контролю управління доступом, табелем обліку робочого часу за листопад 2020 р., довідкою обліку робочого часу від 02.12.2020 року № 123-191, а також пояснювальною запискою Позивача, за змістом якої позивачем не заперечується факт прогулу, не наводиться та не підтверджується належними доказами поважність причини вчиненого проступку. Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, п.24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів», прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Невихід на роботу в зв`язку з самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, вихід на пенсію без попередження власника або уповноваженого ним органу та ін. визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВСУ від 11.07.2019 у справі №761/39962/16-ц. - На виконання ст.149 КЗпП України, від порушника трудової дисципліни - [PERSON] було витребувано письмові пояснення по факту вчиненого 24.11.2020 р. прогулу, а саме: що відповідно до графіку №7А604 на 2020 рік, 24.11.2020 не зазначено як додатковий робочий день, а в інших місяцях даного графіку вказані додаткові робочі дні;протягом 24.11.2020 р. безпосереднім керівником йому не доведено до відома про необхідність виходу на роботу; протягом наступних робочих днів питання по факту проступку не виникали, а виникли після закриття табелю обліку робочого часу за листопад 2020 р.. - Посилання позивача на те, що йому при виході у відпустку не було доведено про те, що першим робочим днем після відпуски є 24.11.2020 року, спростовується особистою обізнаністю позивача із графіком роботи на 2020 рік, в якому відображено що 24.11.2020 рік є додатковим робочим днем, так як в передбаченому ч.3 ст.32 КЗпП України порядку отримана згода [PERSON] на введення істотних умов праці. - Відповідач зазначає, що позивач [PERSON] з графіком роботи на 2020 рік №7А604 був ознайомлений 03 січня 2020 року під особистий підпис, отримав його копію та в 2020 році працював у відповідності до зазначеного графіку роботи. -З питання виплати премії Позивачу за листопад 2020 року зазначаю про наступне. 30 листопада 2020 року службою безпеки комбінату було видано Розпорядження №84 «Про позбавлення премії», яким за порушення п.3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «ДМК» (надалі - ПВТР), а саме вчинення прогулу без поважних причин [PERSON] позбавлено 100% виробничої премії за листопад 2020 року. Дане Розпорядження було доведено до його відома під особистий підпис 02.12.2020 р. Відповідно до п. 3.2 ПВТР, працівник зобов`язаний починати роботу відповідно до режиму робочого дня, встановленого на комбінаті, знаходитися на робочому місці протягом робочого часу, за винятком перерв на відпочинок та прийом їжі. Порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне застосування заходів дисциплінарного стягнення, а також застосування інших заходів, передбачених чинним законодавством (п.7.1 ПВТР). Протягом терміну дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення, зазначені в пункті 6.2 цих Правил (зокрема, позбавлення премії), до працівника можуть не вживатися (7.10 ПВТР). Оскільки Розпорядження від 30.11.2020 р. №84 «Про позбавлення премії» було видано службою безпеки комбінату до надання Позивачем письмових пояснень (02.12.2020 р.), Розпорядженням від 04.12.2020 р. №86 скасовано дію Розпорядження від 30.11.2020 р. №84 та, в результаті, виробничу премію Позивачу за листопад 2020 року виплачено в повному обсязі. А тому, згідно до позиції відповідача, вирішення службою безпеки комбінату питання виплати Позивачу премії, скасування (Розпорядженням №86 від 04.12.2020 р.) попереднього Розпорядження від 30.11.2020 року № 84, жодним чином не спростовує Факту порушення Позивачем трудової дисципліни - вчинення ним 24.11.2020 р. прогулу без поважних причин. Під час службового розслідування встановлений факт вчинення Позивачем прогулу без поважних причин, що підтверджується Доповідною запискою №01СБК/2280 від 24.11.2020, даними з бази Системи контролю управління доступом (надалі - СКУД). табелем обліку робочого часу за листопад 2020 р„ довідкою обліку робочого часу від 02.12.2020 року №123-190, а також пояснювальною запискою Позивача (додаються), якою не заперечується факт прогулу, не наводиться та не підтверджується належними доказами поважність причини вчиненого проступку. Відповідно до п. 3.2 ПВТР, працівник зобов`язаний починати роботу відповідно до режиму робочого дня, встановленого на комбінаті, знаходитися на робочому місці протягом робочого часу, за винятком перерв на відпочинок та прийом їжі. Порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне застосування заходів дисциплінарного стягнення, а також застосування інших заходів, передбачених чинним законодавством (п.7.1 ПВТР). Доводи Позивача про підписання табелю обліку робочого часу не уповноваженою особою - начальником відділу об`єктового контрою [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки Розпорядженням по службі безпеки від 31.12.2019 №103 «Про призначення відповідальних осіб за ведення табельного обліку», начальник відділу об`єктового контролю [PERSON] призначений відповідальною особою за ведення табелю обліку робочого часу працівників відділу контролю постачання. А тому відповідачем дотримано процедуру звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Цей факт також підтверджується наступним. Так. на підставі звернення Позивача до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з питання проведення перевірки додержання Відповідачем законодавства про працю при його звільненні 10 грудня 2020 року, відповідно до наказу ПАТ «ДМК» від 10.12.2020 №1085 «Про застосування дисциплінарного стягнення», за скоєний 24 листопада 2020 року прогул без поважних причин, в період з 16.02.2021 р. по 26.02.2021 р. на ПАТ «ДМК» державними інспекторами з питань праці була проведена відповідна перевірка. В процесі перевірки державними інспекторами з питань праці були витребувані у ПАТ «ДМК» матеріали про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. В результаті проведеної перевірки дотримання вимог законодавства про працю при звільненні [PERSON] за скоєний прогул без поважних причин, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Ярко Наталією Юрїївною та провідним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Кам`янському регіоні управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області [PERSON] встановлено відсутність порушень вимог законодавства, про що свідчить Акт від 26.02.2021 року №16/4.4-517 складений за результатами проведеної на ПАТ «ДМК» перевірки. Щодо заявлених вимог позивачем про відшкодування йому моральної шкоди, то відповідач вважає що жодних підстав передбачених діючим законодавством для відшкодування такої шкоди позивачу не існує, бо відповідач вчинив дії на звільнення позивача, внаслідок порушення саме позивачем трудової дисципліни, вчинення прогулу без поважних причин. Громадянин може вимагати відшкодування моральної шкоди, спричиненої будь-якими неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю роботодавця відносно нього, але тільки за умови доведеності обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди. Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач не надав належних доказів заподіяння йому моральної шкоди та не обґрунтував грошову оцінку такої шкоди. Жодних доказів того, в чому саме полягало заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру не надано. У справі відсутні будь-які докази того, що введення змін істотних умов праці Позивача та звільнення за вчинений ним прогул без поважних причин спричинили наслідки, які призвели до заподіяння йому Відповідачем моральної шкоди. Згідно з п. 5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між школою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. 3.Свідки. Свідок [PERSON] до моменту звільнення [PERSON] з роботи, був його безпосереднім керівником. У зв`язку із змінами у виробництві, він на місяць працює 1,5 години. А тому фактично його підлеглі не мають безпосереднього керівника, і не отримують належне керівництво. До таких змін у виробництві, та графіку його роботи, він завжди як безпосередній керівник, контролював дотримання дисципліни у відділі, здійснював контроль за виходом робітників на роботу. У разі якщо був додатковий робочий день, або інші виробничі моменти, які не входили до основного робочого графіку, він завжди попереджав працівників про це. І жодного випадку не виходу зміни на роботу не було за його працю. [PERSON] він характеризує з позитивної сторони. Вважає що жодного умислу у зміни, в тому числі і у позивача щодо не виходу на роботу 24.11.2020 року не було. Як йому відомо облік виходу на роботу та ведення табелювання, здійснюється без належного дотримання такого порядку. Крім того, жодного акту у цей день про не вихід робітників на роботу не складалося. Крім того, [PERSON] у листопаді 2020 року був у планові відпустці, та вийшов у перший робочий день його зміни - у середу 25.11.2020 року, і до нього жодних запитань щодо прогулу 24.11.2020 року не ставилося. Алтухов не є керівником відділу де працював [PERSON] , та жодного відношення до них не має. [PERSON] знає приблизно 15 років, і жодного зауваження до нього він не мав. А тому не вихід всієї бригади в якій працював [PERSON] лише підтверджує не належну організацію роботи з боку комбінату, та відсутність у [PERSON] умислу на не вихід на роботу 24.11.2020 року. Крім того, 24.11.2020 року працювала інша бригада, та всі виробничі завдання були виконані. Свідок [PERSON] він працює інженером відділу контролю поставок комбінату, але у зміні яка виходить за графіком понеділок, вівторок та середу. Зміна роботи бригади позивача [PERSON] , працює за графіком середа, четвер, п`ятниця. 24.11.2020 року як він вже пізніше дізнався, який припадав на вівторок, і не входить до графіку роботу зміни [PERSON] , вся інша бригада в тому числі і [PERSON] не був на роботі. В цей день, все було як завжди, були виробничі завдання, які виконувалися, зриву роботи не було. 24.11.2020 року жодних питань про те, що повинна працювати з його зміною і інша зміна, в тому числі [PERSON] ніхто з адміністрації, або керівництва не ставив. Ніхто в нього або інших працівників 24.11.2020 року не запитував де [PERSON] , або інші члени його зміни. Про всі ці обставини вже дізналися пізніше у грудні. У листопаді, ніхто не з`ясовував ці питання. Жодних актів про відсутність робітників відділу 24.11.2020 року не складалися, причина їх неявки на роботу не з`ясовувалася. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на посаді начальника служби безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат». З позивачем знайомий з 2017 року по роботі. 24.11.2020 року йому було повідомлено [PERSON] у другій половині дня, про не вихід на роботу всієї зміни в якій працював [PERSON] , всього чотири особи. Він підготував на ім`я [PERSON] доповідну записку, повідомив про прогул співробітників, що стало підставою для проведення службової перевірки. Займався службовою перевіркою [PERSON] . За результатами перевірки підготовлено доповідну записку про притягнення до дисциплінарної відповідальності робітників які не вийшли на роботу, серед яких і був [PERSON] . Вважає що [PERSON] був належним чином ознайомлений із графіком роботи, та те, що 24.11.2020 року був додатковий робочий день, тобто коли в один день повинні були працювати дві зміни. Зміна яка за графіком роботи працює понеділок, вівторок та середу, була на роботі, а зміна яка працює середа, четвер та п`ятниця, серед яких і був [PERSON] , на роботу не вийшла. Про те що буде додатковий робочий день, і співробітнику необхідно вийти на роботу, ніхто не попереджає, так як робітники обізнані із графіком роботи під розпис, та повинні самостійно контролювати це питання. Графік є у вільному доступі для всіх співробітників. Свідок [PERSON] , суду пояснив, що працює на посаді начальника відділу об`єктового контролю СБК. Табелювання веде [PERSON] як відповідальна особа за облік приходу працівників на роботу, яка кожен робочий день зранку обходить всі робочі місця перевіряючи наявність працівників на роботі. Він вже погоджує складений табель. 24.11.2020 року на роботу не вийшло 5 осіб, серед який також був і позивач. Про не вихід на роботу зміни, повідомила [PERSON] , причини такого не виходу зміни не було встановлено. В подальшому від про такий випадок повідомив [PERSON] , який є його безпосереднім керівником, а той в свою чергу повідомив керівництво. За результатами службової перевірки одному зі зміни, [PERSON] було запропоновано застосування дисциплінарного стягнення як догана, а іншим робітникам, в тому числі і [PERSON] - звільнення за прогул. Акт про відсутність робітників на роботі 24.11.2020 року не складався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює на посаді інженеру відділу об`єктового контролю СБК, на неї покладено обов`язок обліку приходу працівників на роботу, веде робочий табель, який в подальшому передає для формування електронного табелю обліку. 24.11.2020 року вона як завжди обходила робочі місця, приблизно о 09.00 годині, та встановила, що вся зміна, в якій працював [PERSON] , не вийшла на роботу, а працювала лише зміна інша, графік якої понеділок, вівторок та середа. Для зміни де працював [PERSON] , 24.11.2020 року був додатковий день роботи. Про те що зміна не вийшла на роботу вона повідомила свого керівника [PERSON] . Нікому з співробітників які не були на роботі вона не дзвонила, не з`ясовувала причин. 4.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 11.01.2021 року [PERSON] подав позовну заяву до провадження суду (а.с. 1-4). 11.01.2021 року позов [PERSON] прийнято до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відкрито спрощене провадження по справі (а.с. 22). 19.01.2021 року представником відповідача подано клопотання про ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 26). 28.01.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 29-34). 04.02.2021 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 69). 11.02.2021 року позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 76-80). 15.02.2021 року відповідачем подано відзив на заяву про зміну предмету позову (а.с. 87-91). - 24.02.2021 року відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано заперечення (а.с. 121- 126). - 25.03.2021 року позивачем [PERSON] подані пояснення стосовно заперечень поданих відповідачем (а.с. 141- 145). - 25.03.2021 року позивачем [PERSON] подано заяву про виклик свідків (а.с. 146-147). - 02.04.2021 року відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано клопотання про долучення до справи акт Головного управління держпраці у Дніпропетровській області № 16/4.4-517 від 26.02.2021 року складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у праці ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (а.с. 151-159). - 05.05.2021 року позивачем [PERSON] подано клопотання про витребування доказів (а.с. 175), довідки за формою № 100. - 05.05.2021 року ухвалою суду клопотання позивача [PERSON] задоволено (а.с. 177-178). - 05.05.2021 року позивачем [PERSON] подано уточнену позовну заяву (а.с. 181-182). - 13.05.2021 року відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано пояснення (а.с. 184-188). - 14.05.2021 року відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано клопотання про долучення до справи додаткових доказів (а.с. 193-194). - 07.06.2021 року ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» подано відзив на уточнену позовну заяву (а.с 227-231). - 07.06.2021 року відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів подано довідку за формою № 100 (а.с. 237-239). 5.Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] 15.10.2005 року прийняти на роботу у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на посаду охоронця, в управління охорони. 13.12.2006 року [PERSON] переведений до управління економічної безпеки інженером відділу контролю забезпечення поставок. 01.06.2010 року [PERSON] з підставі удосконалення структури управління комбінатом призначений інженером відділу контрою поставок. 22.06.2020 року [PERSON] оголошено догану за виконання своїх посадових обов`язків за наказом № 480 від 22.06.2020 року (а.с. 232-233). 10.12.2020 року [PERSON] звільнений за прогул без поважних причин п. 9 ст. 40 КЗпП України з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (а.с. 62). Згідно до Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2020 року у справі № 904/2104/19 (а.с. 106-113): -- припинено процедуру розпорядження майном Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»; -- припинено повноваження розпорядника ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», арбітражного керуючого [PERSON] ; -- введено процедуру санації боржника Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»; -- затверджено план санації Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат»; -- призначено керуючим санацією Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» арбітражного керуючого Сокола О.Ю.. Зазначені обставини трудової діяльності на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», позивача [PERSON] в період з 15.10.2005 року по 10.12.2020 рік, що становить близько 15 років, підтверджено копією трудової книжки (а.с. 6-7). За час роботи на комбінаті [PERSON] має позитивну характеристику, який показав себе як кваліфікований спеціаліст, доручену роботу виконує вчасно, дотримується дисципліни праці, вимог інструкцій з охорони праці, та інше. (а.с. 57). Станом на 01.12.2020 року [PERSON] не був членом будь-якої профспілки як робітник комбінату, що підтверджено довідками (а.с. 58-60), що також підтверджено як позивачем так і стороною відповідача. Згідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (а.с. 92-105): П.1.3. - Трудова дисципліна забезпечується створенням адміністрацією комбінату необхідних організаційних та економічних умов для високопродуктивної праці, відповідального ставлення працівників до праці, їх сумлінного ставлення до виконання своїх трудових обов`язків, бережного ставлення до майна комбінату, а також заохочення за сумлінне ставлення до праці. П. 3.3. - працівники комбінату зобов`язані - Дотримуватися дисципліни праці - основи порядку на виробництві, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, використовувати свій робочий час для продуктивної праці, не допусти дій, що заважають іншим працівникам виконувати їхні трудові обов`язки. П. 4.2. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - раціонально організовувати працю працівників з урахування їхньої спеціальності і кваліфікації, забезпечувати своєчасне, до початку дорученої роботи, ознайомлення з встановленими завданнями і контролювати використання працівниками робочого часу протягом зміни; П. 4.4. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - вчасно доводити до персоналу структурних підрозділів встановлені виробничі завдання, забезпечувати їх виконання з найменшими витратами трудових, матеріальних і фінансових ресурсів; П. 4.5. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - забезпечувати дотримання трудової і технологічної дисципліни, постійно здійснюючи організаторську, економічну і виховну роботу, спрямовану на її зміцнення; усунення втрат робочого часу, раціональне використання трудових ресурсів, формування стабільних трудових колективів, застосовувати встановлені заходи стягнення до порушників трудової дисципліни. П.п. 2 П. 5.1. - графіки робіт затверджуються начальником управління персоналом, узгоджуються з профспілковим комітетом комбінату і доводяться до відома працівників не пізніше, ніж за два місяці до введення їх у дію. П. 5.2. - адміністрація структурного підрозділу організує табельний облік фактичного часу перебування працівників на роботі, контроль за їх своєчасною явкою на роботу, перебування на робочих місцях та залишенням роботи. Явка на роботу і залишення роботи контролюється особами, відповідальними за облік робочого часу відповідно до вимог «Інструкції з обліку використання робочого часу і ведення табельного обліку ПАТ «Дніпровський меткомбінат». П. 7.1. - Порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тягне застосування заходів дисциплінарного стягнення, а також застосування інших заходів, передбачених чинним законодавством. П. 7.2. За порушення трудової дисципліни адміністрація застосовує наступні дисциплінарні стягнення: - догана; - звільнення; Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосоване за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або діючими Правилами, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, за прогул (у тому числі, за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причини, а також за появу на роботі в нетверезому стані, стані наркотичного або токсичного сп`яніння, за розкрадення майна комбінату. Прогулом вважається неявка на роботу без поважної причини протягом усього робочого дня. П. 7.3. - Застосування заходів дисциплінарного впливу регламентується «Положенням про дисциплінарну відповідальність працівників ПАТ «Дніпровський меткомбінат», затвердженим наказом від 20.02.2008 року № 138. П. 7.4. - Відповідно до КЗпП України, дисциплінарні стягнення на комбінаті має право накладати генеральний директор, або особа якій делеговані права. П. 7.5. - До застосування стягнення, за вимогою, порушник трудової дисципліни повинен дати пояснення у письмовій формі. Відмовлення працівника дати пояснення не може бути перешкодою для накладання стягнення. Відмовлення повинно бути зафіксоване актом за підписами двох-трьох присутніх працівників. П. 7.8. Кожний випадок порушення трудової дисципліни та несумлінного виконання працівником трудових обов`язків та несумлінного виконання працівником трудових обов`язків в оперативному порядку розглядається на нарадах у начальника структурного підрозділу і змінно-зустрічних зборах в колективах цих підрозділів (про що здійснюється запис в протоколі наради та «Журналі змінно-зустрічних зборів»). 7.12. За порушення працівниками цих Правил, що негативно позначилося на виробничому процесі, до них можуть застосовуватися заходи з де преміювання відповідно до «Загального положення про оплату праці і преміювання працівників публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат імені Ф.Е. Дзержинського». 7.14. Незалежно від застосування заходів дисциплінарного стягнення за порушення трудової і технологічної дисципліни порушники позбавляються виробничої та інших видів премій відповідно до положень про преміювання. Згідно до Положення про порядок проведення змінно-зустрічних зборів в структурних підрозділах комбінату (а.с. 100), визначено: П. 5 - організація і проведення змінно-зустрічних зборів покладаються на керівника зміни (служби, ділянки, бригади) і профгрупорга. П. 6 - Змінно-зустрічні збори проводяться в спеціально обладнаному приміщенні. На збори зобов`язаний з`являтися весь персонал даної зміни (служб, ділянки, бригади). В «Журналі змінно-зустрічних зборів» обов`язково відображається кількість присутніх на них працівників. П. 9.3.4. Порядок проведення змінно-зустрічних зборів передбачає: інформацію керівника зміни (служби, ділянки), що включає інформацію про випадки порушення трудової дисципліни, громадського порядку на території комбінату. - Актом Головного управління держпраці у Дніпропетровській області № 16/4.4-517 від 26.02.2021 року складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у праці ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (а.с. 151-159), зазначено про дотримання ПАТ «Дніпровським металургійним комбінатом» процедури звільнення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за скоєний прогул без поважної причини 24.11.2020) не встановлено. Щодо графіку роботи позивача. Наказом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», підписаним генеральним директором [PERSON] , для працівників комбінату тимчасово, на перод зупинки роботи основних агрегатів та обладнання, введено режим неповного робочого часу за графіком 7А з зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час, терміном з 01.12.2019 року (а.с. 35-36), з яким ознайомлений позивач особисто під розпис 07.10.2019 року. Згідно до Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», підписаним генеральним директором [PERSON] , введено з 01.12.2019 року в дію графіки роботи з неповним робочим часом згідно додатку, яким визначено що номер графіку 7А604 застосовується для працівників комбінату, які працюють в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалість зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 14-16, 37-38). З даним наказом № 1367, позивач ознайомлений 02.12.2019 року (а.с. 38 - зворотна сторона). 07.10.2019 року [PERSON] отримано попереджання про введення змін у істотні умови праці, яке отримано позивачем в той же день, тобто 07.10.2019 року (а.с. 39). 02.12.2019 року за Розпорядженням директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 ,згідно з наказом по комбінату № 1217 від 01.10.2019 року та наказом № 1367 від 27.11.2019 року «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», змінено графік роботи № 7А (для працівників комбінату, що працюють за п`ятиденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалість зміни 8 годин) на графік № 7А604 (для працівників комбінату, які працюють в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок) наступним працівникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 40). З розпорядженням № 90 від 02.12.2019 року позивач ознайомлений під розпис 02.12.2019 року. Щодо обліку використання робочого часу та ведення табельного обліку. 31.12.2019 року згідно до Розпорядження по службі безпеці «Про призначення відповідальних осіб за ведення табельного обліку» № 103 (а.с. 135-136), визначено що відповідальних за ведення табельного обліку визначається керівниками структурних підрозділів служби безпеки, а керівники структурних підрозділів служби безпеки здійснюють контроль за ведення первісного обліку робочого часу і дотримання графіків робочого часу робітниками, відповідальними за ведення табельного обліку згідно до додатку № 1. Так, відповідно до додатку до Розпорядження по службі безпеці від 31.12.2019 року № 103 (а.с. 136), щодо відділу контролю поставок визначено відповідальних за ведення табельного обліку начальника відділу [PERSON] , та інженеру 2-ої категорії ООК [PERSON] . Так, у грудні 2019 року Директором по персоналу [PERSON] затверджено графік № 7А604 календар на 2020 рік для робітників комбінату, працюючих у режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижням, в одну зміну (денну), вихідні дні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 10-12, 41-43), з яким позивач ознайомлений 03.01.2020 року. Як вбачається графік на 2020 рік має дані щодо робочих днів денної зміни за означеннями «Д», днів відпочинку за означенням «О», та святкових днів за означенням «П». щодо відображення у графіку дати 24.11.2020 року, зазначено буквою «Д», як значення робочого дня денної зміни. Під графіком міститься розділ умовні позначення. Також відображено помісячно данні щодо часу робочої зміни, та данні про додаткові робочі дні. Так щодо додаткових днів, графік містить наступні відомості: Січень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Лютий 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Березень 2020 року - зазначено додатковий робочий день 3 березня, час робочої зміни 7,8 годин. Квітень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Травень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Червень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Липень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Серпень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Вересень 2020 року - 29 вересня додатковий робочий день, час робочої зміни 7,58 годин. Жовтень 2020 року - 30 жовтня додатковий робочий день, час робочої зміни 7,68 годин. Листопад 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Грудень 2020 року - відсутні додаткові робочі дні. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено що згідно до затвердженого Графіку № 7А604 календар на 2020 рік, як додаткові робочі дні із визначенням робочої зміни, для бухгалтерського обліку визначені лише 3 березня, 29 вересня, 30 жовтня 2020 року. Інших днів як додаткових робочих днів, які містили б визначення відповідачем умов такої роботи як робочий час, що є обов`язковим для встановлені робочого часу, його обліку, кадрової роботи, на 24 листопада 2020 року не має визначення, та у частині визначення як додаткового робочого дня не містить даних, та у самому графіку у секції дати 24 листопада 2020 року має позначення «Д», яка не відображає даних щодо додаткового робочого дня, а відповідає позначенню денна зміна, із посиланням на режим неповного робочого часу з зайнятістю 60%, триденної робочої неділі, та вихідними днями (субота, неділя, понеділок, вівторок). Щодо факту не виходу на роботу 24.11.2020 року позивача. Факт відсутності працівника встановлюється: ?службовою запискою безпосереднього керівника працівника; ?актом (за підписом декількох осіб) про відсутність працівника на робочому місці. Крім того, у табелі обліку робочого часу слід зафіксувати відсутність працівника: ставиться літерний код «НЗ» (нез`явлення з нез`ясованих причин) або цифровий код «28». Так, згідно до факту фіксації прогулу [PERSON] , з матеріалів справи вбачається, що зазначений факт знайшов своє відображення у докладній записці Начальника служби безпеки комбінату Мажари Я.О. від 24.11.2020 року за вих. № 01сбк/2280 (а.с. 44), при цьому як встановлено акт про відсутність працівника на робочому місці - 24.11.2020 року не складався, а у табелі обліку робочого часу зафіксовано відсутність працівника (а.с. 49-54), та у внутрішній програмі комбінату даними з бази Системи контролю управління доступом (а.с. 45-46). Як вбачається із доказів наданих сторонами, факт відсутності [PERSON] на роботі 24.11.2020 року відображений у докладній записці, за змістом якої не зазначено період часу відсутності робітника на робочому місці. Щодо форми та виду такої фіксації, на що посилався позивач, то суд враховує що сам факт відсутності робітника на робочому місці саме 24.11.2020 року, відповідачем зафіксований та належними і допустимими доказами підтверджений, крім того, саме і позивачем не спростовується факт того, що у зазначений день 24.11.2020 року він не виходив на роботу, а враховуючи що період робочого часу у робочі дні, як основні так і додаткові перевищує 3-и години, то фактично відсутність [PERSON] на робочому місці в зазначений день більш ніж 3-и години визнаний сторонами, та підтверджений доказами долученими як з боку позивача, так і з боку відповідача. Так, під прогулом розуміється відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП; п. 24 постанова Пленуму ВСУ від 06.11.92 р. № 9). Законодавством не визначений вичерпний перелік поважних причин відсутності на роботі. Тому роботодавець самостійно у кожному конкретному випадку вирішує, чи вважати причину, названу працівником, поважною. Як правило, поважними слід визнати такі причини, які виключають провину працівника. Факт скоєння прогулу повинен бути зафіксований, встановлено винність робітника у невиході на роботу більш 3-х годин, відсутність поважності такого прогулу, що надає згідно п. 4 ст. 40 КЗпП роботодавцю підстави для звільнення робітника за прогул, але при цьому за змістом даної норми права зазначено, - що трудовий договір може бути розірваний за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у разі прогулу. З формулювання зазначеної норми зрозуміло, що роботодавець може, а не зобов`язаний розірвати трудовий договір з прогульником. Наприклад, роботодавець може накласти на працівника дисциплінарне стягнення - оголосити догану, а не звільняти його відразу. Саме таке рішення, як відображено за Розпорядженнями по службі безпеці і було прийнято. Так, 30.11.2020 року Розпорядженням по службі безпеки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 84, за підписом начальника служби безпеки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» [PERSON] видано розпорядження про позбавлення за скоєний прогул без поважних причин провідного інженеру відділу контролю поставок [PERSON] , таб. № 11502, інженерів ВКП [PERSON] , таб. № 11509, [PERSON] , таб. № 11512, [PERSON] , таб. № 11513, [PERSON] , таб. № 1151, - 100% виробничої премії за листопад 2020 року (а.с. 18). Позивач [PERSON] ознайомлений з даним Розпорядженням за № 84 02.12.2020 року, що підтверджено його підписом про ознайомлення. В подальшому, 04.12.2020 року Розпорядженням по службі безпеки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 86, за підписом начальника служби безпеки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» Мажарою Я.О. видано розпорядження про скасування розпорядження від 30.11.2020 року за № 84 «про позбавлення премії», та зазначено про виплату провідному інженеру відділу контролю поставок [PERSON] , таб. № 11502, інженерів ВКП [PERSON] , таб. № 11509, [PERSON] , таб. № 11512, [PERSON] , таб. № 11513, [PERSON] , таб. № 1151, - 100% виробничої премії за листопад 2020 року (а.с. 19). ознайомлення Про 04.12.2020 року із даним розпорядженням [PERSON] свідчить його підпис на розпорядженні. 02.12.2020 року [PERSON] надав на ім`я директора по безпеці ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» [PERSON] пояснення, згідно до яких зазначив що лише 02.12.2020 року був повідомлений заступником директора по безпеці [PERSON] про невихід 24.11.2020 року на роботу згідно затвердженого графіку № 7А604 на 2020 рік для робітників комбінату, працюючих в режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу за триденною робочою неділею, в одну змін (денну), вихідні дні (субота, неділя, понеділок, вівторок), як додатковий робочий день. По зазначеному питання пояснив наступне: 1)Згідно графіку 7А604 на 2020 рік в пункті «умовні значення» за листопад 2020 року 24.11.2020 року не зазначено як додатковий робочий день, хоча в попередніх місяцях (березень, вересень, жовтень) зазначені додаткові робочі дні; 2)З 05.11.2020 року 20.11.2020 року знаходився у плановій відпустці, про дату виходу 24.11.2020 року як додатковий робочий день, попереджений не був; 3)25, 26, 27 листопада 2020 року знаходився на роботі, згідно графіку 7А604 на 2020 рік, від керівництва та осіб які ведуть облік і табель робочого часу питань про невихід 24.11.2020 року не надходило до нього, а винило питання лише 02.12.2020 року, після того, як був закритий табель робочого часу за листопад 2020 року. Щодо наявності вини робітника у невиході на роботу більш 3-х годин, відсутність поважності такого прогулу, належності організації робочого часу, контролю за його використанням. Як встановлено в ході судового розгляду, у грудні 2019 року Директором по персоналу [PERSON] затверджено графік № 7А604 календар на 2020 рік для робітників комбінату, працюючих у режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижням, в одну зміну (денну), вихідні дні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 10-12), саме з таким графіком роботи і був ознайомлений позивач [PERSON] 03.01.2020 року (а.с. 41-43), та з самим Розпорядженням по службі безпеці № 90 від 02.12.2019 року «про зміну графіку та режиму роботи» (а.с. 40) саме 07.12.2019 року згідно до якого робочими днями є середа, четвер, п`ятниця. Як вбачається графік на 2020 рік має дані щодо робочих днів денної зміни за означеннями «Д», днів відпочинку за означенням «О», та святкових днів за означенням «П». щодо відображення у графіку дати 24.11.2020 року, зазначено буквою «Д», як значення робочого дня денної зміни. Розділ умовних позначень, та даних помісячно щодо часу робочої зміни, та данні про додаткові робочі дні, містить відомості щодо наступних дат як додаткових - 3 березня, час робочої зміни 7,8 годин; 29 вересня додатковий робочий день, час робочої зміни 7,58 годин; 30 жовтня додатковий робочий день, час робочої зміни 7,68 годин. Даних про додатковий робочий день за листопад 2020 року у зазначеному розділі не відображено. Різниці відображення у графіку саме основного робочого дня від додаткового робочого дня, також не міститься. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено що згідно до затвердженого Графіку № 7А604 календар на 2020 рік, як додаткові робочі дні із визначенням робочої зміни, для бухгалтерського обліку визначені лише 3 березня, 29 вересня, 30 жовтня 2020 року. Інших днів як додаткових робочих днів, які містили б визначення відповідачем умов такої роботи як робочий час, що є обов`язковим для встановлені робочого часу, його обліку, кадрової роботи, на 24 листопада 2020 року не має визначення, та у частині визначення як додаткового робочого дня не містить даних, та у самому графіку у секції дати 24 листопада 2020 року має позначення «Д», яка не відображає даних щодо додаткового робочого дня, а відповідає позначенню денна зміна, із посиланням на режим неповного робочого часу з зайнятістю 60%, триденної робочої неділі, та вихідними днями (субота, неділя, понеділок, вівторок). Як встановлено в ході судового розгляду, 24 листопада 2020 року є вівторком, який не входить до визначеного часу зайнятості по графіку № 7А604 на 2020 рік триденної робочої неділі (середа, четвер, п`ятниця) який стосується позивача [PERSON] , а входить до переліку вихідних днів за визначеним графіком, яким є в тому числі і вівторок. Відповідачем не оспорено факт того, що в період з 05.11.2020 року по 20.11.2020 року позивач [PERSON] знаходився у плановій відпустці. Доказу того, що в наказі про надання відпустки [PERSON] зазначено, що позивач зобов`язаний стати до роботи саме у вівторок - 24.11.2020 року, який не входить до основних робочих днів позивача - середа, четвер, п`ятниця, відповідачем не надано. Із зазначеним затвердженим графіком № 7А604 на 2020 рік, позивач [PERSON] ознайомлений 03.01.2020 року. З часу ознайомлення, а саме з 03.01.2020 року по час події яка зазначена відповідачем як прогул - 24.11.2020 року, пройшло приблизно 10 місяців, що об`єктивно впливає на можливість позивача пам`ятати та бути достовірно обізнаним про зміст графіку роботи на весь 2020 рік, з умовними позначеннями та обсягу інформації, яка не перебуває у вільному доступі працівника,так як відповідачем не надано інформації щодо місця розміщення або знаходження графіку на 2020 рік, за місцезнаходженням робочого місця позивача, або факт того, що саме позивачу відповідачем вручено копію відповідного наказу, а тому відповідачем належним чином не доведено, що позивач мав можливість у будь-який час звернутися до графіку для уточнення наявності додаткових робочих днів. Як зазначив позивач під час судового розгляду, він не оспорює факт ознайомлення із наказом, але підтвердив обставини викладені у своєму поясненні від 02.12.2020 року щодо причини не виходу на роботу 24.11.2020 року, що його роботодавцем не було повідомлено перед виходом в щорічну відпуску про те, що він повинен вийти на роботу саме 24.11.2020 року, що у графі умовні позначення де містилися данні про додаткові робочі дні на визначені місяця, у графіку на який посилається відповідач відсутнє зазначення 24.11.2020 року як додаткового робочого часу, та враховуючи що 24.11.2020 року є вівторком, а його зміна роботи визначена робочими днями середа, четвер, п`ятниця, то згідно до графіку роботи на 2020 рік, і вийшов на роботу, після відпустки у перший робочий день - середа 25.11.2020 року. Копії графіку позивач не отримував, факт того, що графік не розміщений на робочому місці у кабінеті чи в інших доступних місцях, з боку відповідача не спростовано. Посилання відповідача у відзиві, що позивач [PERSON] крім ознайомлення із графіком роботи на 2020 рік №7А604 03 січня 2020 року, також отримав його копію, спростоване як позицію самого позивача [PERSON] , так і змістом самого графіку та листа ознайомлення із ним, з яких вбачається що позивач [PERSON] лише ознайомився із заявленим графіком, та жодного підтвердження або посилання на отримання позивачем [PERSON] або під час ознайомлення із графіком, або в іншій період, його копії, ні графік ні лист ознайомлення із ним не містять. (а.с. 42-43). А тому така позиція відповідача не є прийнятною в розумінні належності та допустимості доказів. Щодо позиції позивача [PERSON] , то графік роботи на 2020 рік не знаходиться у вільному доступі, і щодо необхідності виходу на роботу 24.11.2020 року його ніхто не повідомляв, крім того даний день не зазначений у помісячному визначені робочого часу як додатковий, також в день 24.11.2020 року жодний представник ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» з питань його відсутності або не виходу на роботу йому не телефонував, і даним фактом не цікавився, причину його відсутності не встановлював. Крім того, згідно до ст. 69 КЗпП визначений окремий порядок надання вихідних днів на безперервно діючих підприємств, в установ, організацій відповідно до ст. 69 КЗпП України. Так, на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов`язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) роботодавця і тільки з дозволу профспілкового комітету підприємства, установи, організації. Саме Наказом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом» (а.с 37), підписаним генеральним директором [PERSON] , введено з 01.12.2019 року в дію графіки роботи з неповним робочим часом згідно додатку (а.с.37 зворотна сторона -38), яким визначено що графік 7А604 застосовується для працівників комбінату, які працюють в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалість зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 14-16). Тобто у розумінні Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом» (а.с 37), з врахуванням додатку до нього, у позивача [PERSON] який працював за графіком 7А604 дні субота, неділя, понеділок, вівторок, визначені як вихідні, а тому при залучення працівника до роботи у вихідний день застосуванню підлягає ч. 1 ст. 71 КЗпП. Так, згідно до ч. 1 ст. 71 КЗпП, залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Таким чином, при залученні працівника до роботи у вихідні дні, необхідною умовою є видання письмового наказу (розпорядження) роботодавця. Як вбачається залучення [PERSON] , та інших робітників його зміни у вихідний день, роботодавцем здійснювався без відповідного додержання вимог ст. 69, ч. 1 ст. 71 КЗпП, а лише на підставі графіку затвердженого директором по персоналу [PERSON] у 2019 році. Всі надані розпорядчі документи за період 2019 -2020 рік, що стосуються графіку роботи 7А604, містять однакові данні, що робочими днями є середа, четвер, п`ятниця, а вихідними днями є субота, неділя, понеділок, вівторок. Залучення до роботи у вихідний день у зв`язку з виробничою необхідністю чинним законодавством не передбачено. Міністерство соціальної політики України в листі від 13.04.2012 р. № 123/13/133-12 «Про роботу у вихідні дні», зазначає, що залучення працівників до роботи у вихідні дні допускається лише у випадках, встановлених у частині другій статті 71 КЗпП України. Щодо виробничих завдань та виконаної роботи 24.11.2020 року відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» долучено звіт про виконану роботу від 24.11.2020 року та внутрішні заявки на роботу (а.с. 196-198). Згідно до листа директора по безпеці ПАТ «Дніпровський меткомбінат» Сусідко І.Е. (а.с. 157-158), за фактом невиходу на роботу 24.11.2020 року повідомляється наступне: -- співробітники відділу об`єктового контролю 24.11.2020 року не вийшли на роботу, а саме провідний інженер ВКП [PERSON] , інженер ВКП [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; -- факт порушення ними вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку» пов`язано із графіком роботи 7А604, яким передбачає працю в режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу; -- в той же час, як зазначено у результатах перевірки, 24.11.2020 року визначено як повноцінний робочий день для вищезазначених співробітників; -- підтверджено що зі слів робітників ВКП 24.11.2020 року їм не було доведено про те, що 24.11.2020 року є додатковим робочим днем, що стало підставою для відсутності [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] на роботі більш трьох годин саме 24.11.2020 року, що розцінено як не поважна причина; -- прийнято висновки про порушення ними вимог п. 3.2. ПВТР, у відповідності з п. 7.2 ПВТР, і як наслідок для провідного інженера [PERSON] - оголошення догани; а для інженерів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - звільнення з комбінату. Згідно до Наказу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» від 10.12.2020 року за № 1085, за підписом керуючого санацією Сокол О.Ю. «про застосування дисциплінарного стягнення», зазначено, що відповідно до доповідної записки начальника служби безпеки [PERSON] , інженер відділу контролю постачань [PERSON] , таб. № 11513, був відсутній без поважних причин на робочому місці 24.11.2020 року, чим скоїв прогул (графік роботи 7А604, 24.11.2020 з 08.00 до 16.33 години), на підставі чого наказано звільнити з комбінату [PERSON] , 1983 року народження, таб. № 11513, інженера відділу контролю постачань, за скоєний прогул без поважних причин 24.11.2020, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 5). 6.Норми права застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)". Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Ст. 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно до ст. 5-1 КЗпП України визначено гарантії Держави працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, в тому числі і на правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Ст. 9 КЗпП України визначає, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Згідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Ст. 31 КЗпП України, Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України, Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Ч. 1 ст. 58 КЗпП України передбачає, що при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Ст. 69 КЗпП України, визначено, що на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов`язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Ст. 71 КЗпП України, робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках: 1) для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків; 2) для відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна; 3) для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів; 4) для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. Ст. 139 КЗпП України - Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Ст. 140 КЗпП України - Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Ст. 141 КЗпП України передбачено - Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Згідно до ст. 147 КЗпП України, - За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, - Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України, - Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Порядок застосування дисциплінарних стягнень, визначений у ст. 149 КЗпП України, згідно до якої: До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Ст. 150 КЗпП України - Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 221 КЗпП України, - Трудові спори розглядаються: районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, Безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 233 КЗпП України, - Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Згідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Ч. 8 ст. 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Ст. 237-1 КЗпП України, Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. 7.Висновки та мотиви прийнятого рішення. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Пунктом четвертим частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. Обов`язок доведення вини працівника у порушенні трудової дисципліни на підприємстві покладено на роботодавця. Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності. Законодавством не визначено перелік обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Зазначена позиція викладена у Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 369/9301/18 Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду [PERSON] починаючи з 15.10.2005 року і по час свого звільнення, тобто по 10.12.2020 року, включно знаходився у трудових стосунках із відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», згідно до трудового договору, в розумінні ст. 21 КЗпП України, як укладеного на невизначений строк. Так, згідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як встановлено з врахуванням Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», підписаним генеральним директором [PERSON] , для працівників комбінату тимчасово, на період зупинки роботи основних агрегатів та обладнання, введено режим неповного робочого часу за графіком 7А з зайнятістю не більше 60% від балансу робочого часу з оплатою за фактично відпрацьований час, терміном з 01.12.2019 року (а.с. 35-36), з яким ознайомлений позивач особисто під розпис 07.10.2019 року. Наказом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», підписаним генеральним директором [PERSON] , введено з 01.12.2019 року в дію графіки роботи з неповним робочим часом згідно додатку, яким визначено що номер графіку 7А604 застосовується для працівників комбінату, які працюють в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалість зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 14-16, 37-38). З даним наказом № 1367, позивач ознайомлений 02.12.2019 року (а.с. 38 - зворотна сторона). 07.10.2019 року [PERSON] отримано попереджання про введення змін у істотні умови праці, яке отримано позивачем в той же день, тобто 07.10.2019 року (а.с. 39). 02.12.2019 року за Розпорядженням директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 ,згідно з наказом по комбінату № 1217 від 01.10.2019 року та наказом № 1367 від 27.11.2019 року «Про введення графіків роботи з неповним робочим часом», змінено графік роботи № 7А (для працівників комбінату, що працюють за п`ятиденним робочим тижнем в одну зміну (денну), тривалість зміни 8 годин) на графік № 7А604 (для працівників комбінату, які працюють в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок) наступним працівникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 40). З розпорядженням № 90 від 02.12.2019 року позивач ознайомлений під розпис 02.12.2019 року. Тобто трудовий договір який прийнятий сторонами трудових правовідносин, в даному випадку позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», передбачав визначені та прийняті умови праці позивача [PERSON] , як інженера відділу контролю постачання, у режимі неповного робочого часу із зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижнем, в одну зміну (денну), тривалістю зміни 7,71 години, вихідні (субота, неділя, понеділок, вівторок). Таким чином судом встановлено, та сторонами не спростовано, що вихідними днями позивача [PERSON] є визначені дні на тижні як - субота, неділя, понеділок, вівторок, що також підтверджено вище зазначеними розпорядчими рішеннями відповідача. Згідно до норм трудового законодавства визначено, що дні за графіком робочого часу є робочі, вихідні та святкові. В розумінні відповідача 24.11.2020 року, який і є предметом розгляду по даній справі, є додатковим робочим днем, тобто вихідний. Поняття додатковий робочий день, згідно до вимог КЗпП України не міститься, також такого поняття не містять і Правила внутрішнього трудового розпорядку на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (а.с. 92-105). А тому суд приймає до уваги, що 24.11.2020 рік - це день тижня як вівторок, який визначений сторонами, як день відпочинку позивача за триденним робочим тижнем. Включаючи даний день 24.11.2020 року (вівторок) до графіку роботи - Графік № 7А604 (а.с. 10-11), відповідач діючи як роботодавець, без внесення змін до умов трудового договору з позивачем [PERSON] , шляхом видання наказів, зазначив його у графіку роботи затвердженого директором по персоналу, денна зміна, одночасно зазначає що дні тижня - субота, неділя, понеділок, вівторок є вихідними днями для позивача [PERSON] .. Також за змістом Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», за Розпорядження директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 від 02.12.2019 року, в які не вносилися жодні зміни дні тижня субота, неділя, понеділок, вівторок - є вихідними днями для позивача. Так, згідно до ст. 71 КЗпП України, робота у вихідні дні забороняється. Залучення окремих працівників до роботи у ці дні допускається тільки з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації і лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в частині другій цієї статті. Згідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 71 КЗпП України, залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається в таких виняткових випадках: для виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства, установи, організації в цілому або їх окремих підрозділів; для виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення. У такому разі, згідно до ч. 3 ст. 71 КЗпП України, залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу. А у разі його видання, саме власник або уповноважений ним орган зобов`язаний належним чином довести його до відома робітника. Як встановлено в ході судового розгляду наказ про залучення позивача до роботи у вихідний день 24.11.2020 року відповідачем не виносився, та до відома позивача не доводився. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду, позивач [PERSON] з 05.11.2020 року по 20.11.2020 року знаходився у плановій відпустці, і у разі прийняття умов трудового договору, з врахуванням Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», Наказу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», за Розпорядженням директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 від 02.12.2019 року, то його першим робочим днем, за умови визначення днів тижня - субота, неділя, понеділок, вівторок, вихідними, є 25.11.2020 рік - середа, в який позивач [PERSON] і вийшов на роботу. Також, відповідач, як особа на якого покладається тягар доказування у даних категоріях спорів, не надав доказі - наказу про надання відпустки [PERSON] , в якому повинно зазначатися дату виходу на роботу, після завершення відпустки. Так, згідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Крім того, позиція відповідача ґрунтується на тому, що позивач будучи обізнаний як з Наказом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», Наказом ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», так і з за Розпорядженням директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 від 02.12.2019 року, також був під розпис ознайомлений із графіком роботи на 2020 рік - Графік 7А604 (а.с. 10-12). Сам факт наявності такого графіку та ознайомлення із ним, проставлення підпису позивачем [PERSON] при ознайомленні із ним 03.01.2020 року, не спростовує факт того, що даний графік містить різні відомості щодо робочих, та вихідних днів, визначених на розсуд роботодавця як додаткових робочих днів. Так, у зазначеному графіку 7А604, відповідач визначає наступні поняття: дні як робочі - денна зміна, додаткові робочі дні; дні відпочинку та святкові дні. Також відповідач прописує що цей графік для працюючих в режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу по триденному робочому тижню в одну зміну (денну), вихідні дні - субота, неділя, понеділок, вівторок. Тобто сам відповідач зазначає в даному графіку про те, що вихідними днями є субота, неділя, понеділок, вівторок. А тому при залученні робітників до роботи у вихідні, відповідач як роботодавець повинен дотримуватися вимог КЗпП, повідомляти робітників про залучення їх до роботи у вихідні дні. Зазначене узгоджується із Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (а.с. 92-105): П.1.3. - Трудова дисципліна забезпечується створенням адміністрацією комбінату необхідних організаційних та економічних умов для високопродуктивної праці, відповідального ставлення працівників до праці, їх сумлінного ставлення до виконання своїх трудових обов`язків, бережного ставлення до майна комбінату, а також заохочення за сумлінне ставлення до праці. П. 4.2. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - раціонально організовувати працю працівників з урахування їхньої спеціальності і кваліфікації, забезпечувати своєчасне, до початку дорученої роботи, ознайомлення з встановленими завданнями і контролювати використання працівниками робочого часу протягом зміни; П. 4.4. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - вчасно доводити до персоналу структурних підрозділів встановлені виробничі завдання, забезпечувати їх виконання з найменшими витратами трудових, матеріальних і фінансових ресурсів; П. 4.5. на адміністрацію комбінату покладається відповідальність - забезпечувати дотримання трудової і технологічної дисципліни, постійно здійснюючи організаторську, економічну і виховну роботу, спрямовану на її зміцнення; усунення втрат робочого часу, раціональне використання трудових ресурсів, формування стабільних трудових колективів, застосовувати встановлені заходи стягнення до порушників трудової дисципліни. Таким чином, згідно до ст. 31 КЗпП України, Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. В той же час, на свій розсуд визначаючи у графіку таке поняття як додатковий робочий день, позивач на власний розсуд у обраний ним спосіб зазначає про своє рішення, шляхом затвердження графіку у грудні 2019 року Директором по персоналу [PERSON] за № 7А604 календар на 2020 рік для робітників комбінату, працюючих у режимі неповного робочого часу з зайнятістю 60% від балансу робочого часу, за триденним робочим тижням, в одну зміну (денну), вихідні дні (субота, неділя, понеділок, вівторок) (а.с. 10-12, 41-43), з яким позивач ознайомлений 03.01.2020 року. Тобто фактично сам відповідач ознайомив позивача [PERSON] із графіком повідомив його про те, що його вихідними днями є субота, неділя, понеділок, вівторок. Зазначаючи у графіку 7А604 на 2020 рік дані щодо робочих днів денної зміни за означеннями «Д», днів відпочинку за означенням «О», та святкових днів за означенням «П», відображає графіку дату 24.11.2020 року буквою «Д», як значення робочого дня денної зміни, одночасно у даному графіку як на лицевій стороні так і на стороні розміщення самого графіку відповідач знов зазначає, що вихідні дні за даним графіком 7А604 є субота, неділя, понеділок, вівторок (а.с. 11). Під графіком міститься розділ умовні позначення, де відповідач на власний розсуд викладає дані помісячно про час робочої зміни, та данні про додаткові робочі дні, з якого вбачається що у Графіку № 7А604 календар на 2020 рік, як додаткові робочі дні із визначенням робочої зміни, визначені лише 3 березня, 29 вересня, 30 жовтня 2020 року, тобто дата 24 листопада 2020 року не містить даних щодо додаткового робочого дня. Тобто викладаючи графік № 7А604 на 2020 рік, відповідач допустив неоднозначне визначення найменування як додатковий робочий день, як днів у графіку, не охоплюється ні до КЗпП та ні Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», так як є лише робочі, вихідні та святкові дні. Зазначаючи у даному графіку дані які не узгоджуються між собою та мають протиріччя, відповідач сам створює умови для неоднозначного сприйняття інформації відображеної у ньому. А тому правомірним є дотримання умов трудового договору викладених у Наказі ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» № 1217 від 01.10.2019 року «про зміни в організації виробництва та праці структурних підрозділів», Наказі ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» за № 1367 від 27.11.2019 року «про введення графіків роботи з неповним робочим часом», та Розпорядженні директору з безпеки ПАТ «Дніпровський меткомбінату» Сусідко І.О. «про зміну графіку та режиму роботи» за № 90 від 02.12.2019 року, які узгоджуються із даними які також відображені у зазначеному графіку роботи, щодо умов визначення вихідних днів - субота, неділя, понеділок, вівторок. Умови договору, в тому числі і трудового повинні бути зрозумілими до їх сприйняття, не містити умов які б знаходилися у протиріччі між собою, або даних які можуть неоднозначно сприйматися сторонами. Враховуючи, що до складання даного графіку № 7А604 жодного відношення позивач не мав, то і провину неоднозначного тлумачення викладених умов праці - графіку виходу на роботу на позивача не можна покладати, так як в даних правостосунках позивач як робітник, є більш залежний в порівняння із роботодавцем, так як знаходиться у прямій залежності від волі роботодавця, бажаючи зберегти своє робоче місце та отримання доходу, приймаючи всі ініціативи відповідача. Таким чином, виходячи зі змісту п. 4 ст. 40 КЗпП України, безумовною обставиною для прийняття рішення про розірвання трудового договору із робітником є відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом усього робочого дня, або більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. Тобто для такого рішення крім самого факту відсутності робітника на роботі є відсутність поважності причини такої відсутності. А тому встановив, що 24.11.2020 року є вівторком, який як день тижня за трудовим договором, визначеним вищезазначеними наказами відповідача як вихідний день, не належне доведення відповідачем до відома робітника даних про необхідність виходу на роботу у вихідний день, або як на розсуд відповідача визначений додатковий робочий день, в порядку КЗпП України, не зазначення даного дня як першого робочого дня у наказі про відпустку позивача, спростовує винність у діянні позивача, та підтверджує наявність обставин які не залежали від позивача, та є поважними. Сам факт ознайомлення із графіком позивача 03.01.2020 року, враховуючи що подія відносно якої визначено відповідачем прогул 24.11.2020 року, тобто з час ознайомлення пройшло приблизно 10 місяців, обсяг інформації відображеної у графіку, відсутність графіку у вільному доступі на робочому місця позивача, введення відповідачем змін в умови роботи, які виключають безпосередньо керівництво відділом керівником відділу Федорченко І.С. який у зв`язку зі змінами у виробництві, працює лише 1,5 години на місяць, створює умови неприйнятні для виконання відповідачем необхідних організаційних та економічних умов для високопродуктивної праці, що є прямим його обов`язком. Крім того, суд враховує, що згідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» (а.с. 92-105), які долучені відповідачем, - п. 7.3. передбачено, що застосування заходів дисциплінарного впливу регламентується «Положенням про дисциплінарну відповідальність працівників ПАТ «Дніпровський меткомбінат», затвердженим наказом від 20.02.2008 року № 138. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не долучив дане Положення, та не посилається на нього при прийнятті рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення, у виді звільнення (а.с. 5). Крім того, згідно до зазначених Правил - П. 7.8. Кожний випадок порушення трудової дисципліни та несумлінного виконання працівником трудових обов`язків та несумлінного виконання працівником трудових обов`язків в оперативному порядку розглядається на нарадах у начальника структурного підрозділу і змінно-зустрічних зборах в колективах цих підрозділів (про що здійснюється запис в протоколі наради та «Журналі змінно-зустрічних зборів»). Як вбачається із доказів наданих відповідачем, факту виконання п. 7.8 Правил відповідачем не підтверджено. Також, як встановлено в ході судового розгляду, згідно до позиції відповідача підставами звільнення є також те, що невихід на роботу позивача [PERSON] 24.11.2020 року негативно позначилося на виробничому процесі, при цьому згідно до пояснень свідка [PERSON] , який безпосередньо працював в зазначений день, всі завдання поставленні перед відділом контролю постачань виконані в повному обсязі. Доказів порушення виробничих процесів, або фактів отримання шкоди комбінатом, які б пов`язувалися із не виходом 24.11.2020 року позивача на роботу, з боку відповідача не подано, а надані телеграми внутрішнього обліку та рукописний текст завдань, в розумінні ст. 76 ЦПК України, не може бути прийняті як докази. Суд приймає до уваги, що відповідач вирішуючи питання про наявність підстав для звільнення [PERSON] з роботи за прогул п. 4 ст. 40 КЗпП України, не врахував зазначені вище обставини. - Щодо акту Головного управління держпраці у Дніпропетровській області № 16/4.4-517 від 26.02.2021 року, який складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у праці ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (а.с. 151-159), зазначено про дотримання ПАТ «Дніпровським металургійним комбінатом» процедури звільнення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України (за скоєний прогул без поважної причини 24.11.2020) не встановлено, не має наперед доказового значення для суду. - Так як в розумінні приписів п. 4 ст. 40 КЗпП України, саме суд а не ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, перевіряє наявність або відсутність поважності причини не виходу на роботу робітника. Крім того, щодо процедури встановлення обставин та підстав для звільнення позивача, відповідач належним чином не підтвердив факт того, що власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом прийнято рішення щодо проведення службового розслідування, який оформлюється відповідним наказом по підприємству щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування, а надана копія докладної записки на ім`я [PERSON] як директору по безпеці комбінату, із резолюцією не містить даних необхідним для дотримання процедури та не може замінити відповідні рішення в тому числі щодо створення відповідної комісії, її складу, мети і періоду (ас.. 44). Також жодного результату службового розслідування, окрім пояснювального листа самого директору по безпеці ПАТ «Дніпровський меткомбінат» [PERSON] (а.с. 157-158), де повідомлено про встановлені обставини не виходу співробітниками комбінату на роботу 24.11.2020 року, також не відображено. - Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду. А тому враховуючи, що саме відповідач, як роботодавець вносячи зміни до умов трудового договору із позивачем [PERSON] вніс суперечливість у визначені робочих та вихідних днів, неналежним чином не довів до позивача необхідність виходу на роботу 24.11.2020 року, як визначеного відповідачем додаткового робочого дня, без винесення відповідного наказу, ознайомлення із ним позивача, не підтвердження факту обізнаності позивача що першим робочим днем після його відпустки є 24.11.2020 року, не проведення дій визначених Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», є підставою для визначення поважності причини неявки [PERSON] на роботу 24.11.2020 року, як відсутність умисності дій (бездіяльності) позивача, та не доведення факту прогулу як такого. Суд також враховує, що протягом 2020 року [PERSON] був притягнутий до дисциплінарного стягнення у виді догани, згідно до наказу № 480 від 22.06.2020 року (а.с. 282-283), але даний факт як пов`язаний з відсутністю належного контролю за процесом прийому сировини, та відповідності відбору, проведенню аналізу проб сировини, контролю якості сировини що надходить до комбінату, підтверджує лише раніше встановлені дані, що жодного разу за період з початки своєї трудової діяльності на комбінаті позивач не здійснював прогулу. Крім того, важливим є те, що крім [PERSON] , і всі інші члени бригади, яка за зміною працює за днями на тиждень середа, четвер, п`ятниця, за загальною кількістю 5-ти осіб, не вийшли 24.11.2020 року на роботу, з підстав того, що вважала цей день вихідним, а не додатковим робочим днем, як визначив його відповідач. Крім того, наказ про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] за № 1085 від 10.12.2020 року (а.с. 5), прийнятий ти підписаний повноважною особою, з врахуванням проведення процедури банкротства ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», керуючим санацією Соколом О.Ю., однак у зазначеному наказі не відображено підстави прийняття такого рішення, відсутнє посилання на висновки службового розслідування, та з посиланням лише на доповідну записку, та як додаток до наказу такого документу до наказу не зазначено, що також не узгоджується із Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського», «Положенням про дисциплінарну відповідальність працівників ПАТ «Дніпровський меткомбінат», затвердженим наказом від 20.02.2008 року № 138. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Так, згідно до ч 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч. 3 ст. 13 ЦПК України, - Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. А тому встановив відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для застосування п. 4 ст. 40 КЗпП України, позовні вимоги в частині визнання наказу № 1085 від 10 грудня 2020 року Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» «про застосування дисциплінарного стягнення» - звільнення з комбінату [PERSON] , 1983 року народження, таб. № 11513, інженера відділу контролю постачань, за скоєний прогул без поважних причин 24.11.2020, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України, - незаконним та скасування його, знайшли своє підтвердження. Та як наслідок позовні вимоги в частині поновлення позивача на роботі у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з 10 грудня 2020 року на посаді інженера відділу контролю постачань, є такими що також підлягають задоволенню, та узгоджуються із приписами ч. 1 ст. 235 КЗпП України. Вище зазначене, за сукупність доказів досліджених під час судового розгляду, приводить до висновку про обґрунтованість вимоги і в частині гарантій передбачених ч. 2 ст. 235 КЗпП України, а саме при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Відповідно до п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається шляхом діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Відсутність передбачених законом підстав для зменшення розміру компенсації за час вимушеного прогулу за певних обставин підтвердив у своїй правовій позиції Верховний Суд України, викладеній у постанові від 22 листопада 2017 року в справі № 6-1660цс16. Суд також, враховує довідку подану ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 237-239), згідно до якої середнього динна заробітна плата [PERSON] становить 52,75 гривень; а середня заробітна плата становить 5301,38 гривень. Та, при розрахунку середньої заробітної плати, за час вимушеного прогулу, здійснює розрахунок виходячи із доказів наданих сторонами, та враховує графік роботи на 2020 рік, який діяв на час звільнення позивача, та продовжує діяти за днями тижня - середа, четвер, п`ятниця на 2021 рік, розмір середньогодинної заробітної плати (а.с. 239), виходячи із наступного: День звільнення позивача 10.12.2020 рік є останнім робочим днем позивача, а тому нарахування середнього заробітку обчислюється з наступного дня після дня звільнення позивача, та становить: За грудень 2020 року - 9 робочих днів х тривалістю 7,55 годин х 52,75 гривень за одну годину =3584,36 гривень; За січень 2021 року - 11 робочих днів х 7,16 годин х 52,75 гривень = 4154,59 гривень; За лютий 2021 року - 12 робочих днів х 8,00 годин х 52,75 гривень = 5064,00 ; За березень 2021 року 13 робочих днів х 7,75 годин х 52,75 гривень = 5314,56; За квітень 2021 року 14 робочих днів х 7,16 годин х 52,75 гривень = 5287,66 гривень; За травень 2021 року 12 робочих днів х 7,63 х 52,75 гривень = 4829,79 гривень; За червень 2021 року 13 робочих днів х 8,00 годин х 52,75 гривень = 5486,00 гривень; За липень 2021 року 14 робочих днів х 7,36 годин х 52,75 гривень = 5435,36 гривень; За серпень 2021 року (включаючи день ухвалення рішення) 6 робочих днів х 8,00 годин х 52,75 гривень = 2532,00 гривень; Загальна сума середнього заробітку становить за період з 11 грудня 2020 року, по дату винесення рішення суду - 13 серпня 2021 року, включно - у розмірі 41688 (сорок однієї тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 32 копійки, без утримання податків і платежів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, врахувавши характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.13 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" з наступними змінами і доповненнями, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У п.п.3, 9 цієї ж постанови роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування такої шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. А тому з врахуванням фактичних обставин встановлених в ході судового розгляду, суд приходить до висновку що звільнення позивача з роботи безумовно завдало останньому моральні страждання, але з врахуванням відсутності обґрунтувань заявленої суми у розмірі 5000 гривень, суд вважає необхідним визначення до стягнення суми у розмірі 1000 гривень з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди. - Крім того, враховуючи приписи КЗпП вимоги про поновлення на роботі [PERSON] на посаді інженера відділу контролю постачань у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», та стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за один місяць у сумі 5301 (п`ять тисяч триста однієї) гривні 38 копійок, підлягають негайному виконанню. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). 8.Судові витрати. Позивач [PERSON] від 06.04.2021 року уклав договір про надання юридичної допомоги із адвокатом Курілець Ю.М. (а.с. 166-167). Згідно до квитанції № 10 від 05.05.2021 року, підтверджено факт оплати [PERSON] на користь адвоката Курілець Ю.М. 3000 (трьох тисяч) гривень як оплату юридичних послуг (а.с. 183), а тому згідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо сплати судового збору за зверненням із позовом, то позивач враховуючи категорію спору, є особою звільненою від сплати судового збору при зверненні із позовом ( 908 гривень за одну майнову вимогу, та 908 гривень за одну немайнову вимогу), в той же час враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно до задоволених позовних вимоги та їх розміру, за вимоги майнового характеру у розмірі 908,00 гривень, та за три вимоги немайнового характеру у розмірі 908,00 х 3=2724 гривень, що становить загальну суму судового збору 3632 (три тисячі шістсот тридцять дві) гривні 00 копійок. Крім того перебування боржника в процедурі банкрутства не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, та стороною відповідача не заявлялося про таке звільнення чи зменшення сплати судового збору.

Outcome: partial