Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 28 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1328, стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, після розірвання шлюбу відновити її прізвище " [PERSON] ". Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 28 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1328. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних поглядів на життя та сім"ю, що привело до їх припинення, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком не можливе. Відповідач є працездатною людиною, яка може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, працює по найму, має нерегулярний, мінливий дохід. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, в зв`язку з чим вона і вимушена звернутися з позовом до суду. 17 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 16 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за Ії відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі і через оголошення на сайті судової влади, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд Ухвалою від 05 травня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач 28 липня 2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1328. /л.с. 7/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги в цієї частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Стосовно вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. /л.с.6, 8/ Як вказує позивач у своєму позові, відповідач є працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до довідки від 13 січня 2020 року № 163, виданої КП "ЖЕО № 1", [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , склад її сім"ї складає: чоловік: [PERSON] , син - [PERSON] , [INFO] дочка - [PERSON] , [INFO] /л.с.8/ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено прожитковий мінімум на дитину віком дo 6 років починаючи з січня 2020 року - 1779 грн, з липня - 1859 грн., з грудня - 1921 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище стягувача та платника аліментів, вікову категорію дитини та Ії потреби, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 14 січня 2020 року і до повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивач не надала жодного доказу того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 5000 грн щомісячно, що є порушенням вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн за подання позову про стягнення аліментів. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial