Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

04 вересня 2020 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Свій позов обґрунтовувала тим, що трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 07 липня 2001 року, засвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. зареєстрованого у реєстрі за № 2141, та Броварським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 1-1208. Вказана квартира відповідно до технічного паспорту на квартиру має загальну площу 75,9 кв.м., розташована на 2 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 52,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 24,1 кв.м., 2-а кімната 16,9 кв.м, 3-я кімната 11,8 кв.м, кухні площею 8,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні ( поєднаної ) 1,2 кв.м., коридору 7,2 кв.м., вбудовано шафи 1,4 кв.м. На даний час зареєстрованими у квартирі за адресою : [ADDRESS] значаться: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що міститься інформація згідно обліків у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області. [PERSON] зареєстрований у вказаній квартир з 21.08.2001 року, але у квартирі не проживає з 2006 року. Відповідач [PERSON] вже більше 14 років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться.Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач [PERSON] змушена сплачувати все сама. 03 вересня 2020 року депутатом Броварської міської ради Київської області Сундук Г.А. проведено обстеження житлово-побутових умов за зверненням [PERSON] . За результатами обстеження складено відповідний акт, в якому зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає з 2006 року син [PERSON] , [INFO] . Таким чином позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . 10 вересня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 12 жовтня 2020 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлена у встановленому законом порядку. До суду 29 лютого 2021 року надійшла заява від відповідача в якій він зазначає, що позовні вимоги визнає, просить розгляду справи проводити у його відсутності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає у квартирі даного будинку за адресою [ADDRESS] . Їх будинок не великий і складається всього із восьми квартир, тому всіх мешканців будинку завжди можна побачити. Щодо [PERSON] суду пояснила, що він є сином позивач, але більше ніж 15 років вона взагалі його не бачила, щоб він проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Навіть за весь період приблизно з 2006 року він взагалі навіть не приїжджав до своєї матері [PERSON] .Зі слів [PERSON] знає, що він десь виїхав в Росію, але з яких причин їй не відомо. Суд вислухавши представника позивача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 07 липня 2001 року, засвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. зареєстрованого у реєстрі за № 2141, та зареєстрованого Броварським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 1-1208. Вказана квартира відповідно до технічного паспорту на квартиру має загальну площу 75,9 кв.м., розташована на 2 поверсі 2 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 52,8 кв.м., у тому числі 1-а кімната 24,1 кв.м., 2-а кімната 16,9 кв.м, 3-я кімната 11,8 кв.м, кухні площею 8,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні (поєднаної ) 1,2 кв.м., коридору 7,2 кв.м., вбудовано шафи 1,4 кв.м. У квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що міститься інформація згідно обліків у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" Броварської міської ради Київської області. [PERSON] зареєстрований у вказаній квартир з 21.08.2001 року. На підставі акту обстеження житлово-побутових умов від 03 вересня 2020 року та показів свідка [PERSON] встановлено, що [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2006 року. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме враховуючи, що [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується квартирою, суд вважає за можливе визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved