Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

16.05.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 04.06.2019 - з уточненою позовною заявою, до [PERSON] з вимогою збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та визначити новий розмір аліментів у частці від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вони перебували раніше в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2012 з [PERSON] на її користь стягуються аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 750 грн щомісячно, починаючи з 01.11.2012 і до досягнення ним повноліття. Підставою її звернення з цим позовом до суду є те, що за цей час значно збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та її матеріальне становище суттєво погіршилося. Аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. На даний час неповнолітня дитина навчається в Зміївській ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів м. Зміїв Харківської області, а тому потребує значно більшого догляду, у зв`язку з чим потрібно більше матеріальних коштів, збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дитину, посилаючись на рішення суду та нестабільниі заробітки. Останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки зі слів спільних знайомих їй відомо, що відповідач працює зварювальником в ПАТ завод "Маяк". Таким чином, сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09.07.2019. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. 09.07.2019 позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи по суті за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. 09.07.2019 відповідач [PERSON] подав заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти збільшення розміру аліментів відповідно до вимог позивачата просив розглянути справу за його відсутності. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем надано копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області № 2014/4187/2012 від 11.12.2012 з [PERSON] , працюючого в АТЗТ "Маяк", мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 750 (сімсот п`ятдесят) грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01.11.2012 року і до його повноліття (а. с. 6). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку, осіб №2040 від 16.05.2019 вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідністю з частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Доводи позовної заяви щодо погіршення майнового стану позивача та покращення майнового стану відповідача останнім не заперечувалися і, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, части 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням наведених у позовній заяві обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявні законні підстави для збільшення розміру аліментів та визначення їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, позовна заява [PERSON] про збільшення розміру аліментів, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. У новому розмірі аліменти належить стягувати з дня набрання рішенням законної сили та з цього часу належить припинити стягування аліментів підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області № 2014/4187/2012. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved