Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] пред'явив у суд даний позов до відповідачів, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29 вересня 2014 року близько 17 години 40 хвилин між 8 та 9 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER], володільцем якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень; а [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з ушкодженням здоров'я він знаходився на лікуванні, чим завдана матеріальна шкода в розмірі 746 грн. 15 коп. та моральна шкода, яку він оцінює у 6000 грн. [PERSON] просив стягнути на його користь з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, 12024 грн. 00 коп.; матеріальної шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, 746 грн. 15 коп.; витрати на проведення автотоварознавчого дослідження 500 грн. Стягнути на його користь з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, 3006 грн. 00 коп.; франшизу 510 грн.; у відшкодування моральної шкоди 6000 грн. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2015 року закрито провадження у справі в частині стягнення з [PERSON] франшизи у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2015 року (з урахуванням ухвали від 09 липня 2015 року про виправлення описки) позов задоволено частково: Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну, 11922 грн. 00 коп., матеріальної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю, 746 грн. 15 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 500 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 3108 грн. 00 коп. У решті вимог відмовити. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. [PERSON], не погоджуючись з рішенням в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою, у якій посилається на порушення судом норм матеріального права й невідповідність висновків суду обставинам справи; просить скасувати рішення в оскарженій частині та задовольнити ці вимоги. В обґрунтування скарги [PERSON] зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд ототожнив поняття страхової виплати та страхової суми. Визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає глибині та тривалості його фізичних і душевних страждань. У судовому засіданні [PERSON] просив апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку (телефонограмами, зареєстрованими 24 липня 2015 року в журналі телефонограм апеляційного суду № 1 за №№ 297, 299). [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального прав. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що 29 вересня 2014 року близько 17 години 40 хвилин між 8 та 9 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь сталася дорожньо-транспортна пригода з вини [PERSON] Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER], володільцем якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень; а [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. У зв'язку з ушкодженням здоров'я [PERSON] поніс витрати на придбання ліків та зазнав моральних страждань. Відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд мотивував висновок тим, що справи розглядаються відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог. Проте вимога про стягнення компенсації пред'явлена до винної особи [PERSON], а визначений судом розмір 1000 грн. не перевищує ліміту, встановленого ст. 26-1 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Рішення суду в частині стягнення майнової шкоди та шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, особами, які беруть участь у справі, не оскаржується. Перевіряючи законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону від 1 липня 2004 року № 1961-ІV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1961- ІV), який набув чинності з 1 січня 2005 року, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (пункт 23.1 ст. 23 Закону № 1961-ІV). Судом установлено, що 29 вересня 2014 року близько 17 години 40 хвилин між 8 та 9 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь водій [PERSON] здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER], який стояв на узбіччі та зазнав механічних пошкоджень; а також на [PERSON], який знаходився поруч. Позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, 50000 гр. (ас. 15). Відшкодування моральної шкоди у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я передбачено пунктом 1 ч. 2 ст. 23, п. 1 ч. 2 ст.1167 ЦК України. Згідно зі ст. 26-1 Закону № 1961-ІV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. У пункті 9.4 ст. 9 Закону № 1961-ІV закріплено, що страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Суд першої інстанції визначив розмір компенсації відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Апеляційний суд визнає, що такий розмір є розумним та справедливим, відповідає тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим 29 вересня 2014 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Доводи апеляційної скарги про невідповідність компенсації глибині його моральних страждань, зокрема неврахування судом при визначенні розміру відшкодування необхідності несення ним додаткових витрат на послуги таксі, є безпідставними і не спростовують висновків суду. Відповідно до вимог ст. 3 Закону № 1961-ІV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті як захист прав потерпілих на відшкодування шкоди, так і захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Проте суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, відмовляючи у стягненні компенсації у відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що позивач не розмежував відповідальність кожного відповідача, залишив поза увагою наведені вище норми матеріального права та процесуального права щодо прав та обов'язків співвідповідачів. Стягнення певних сум, передбачених законом, з кожного відповідача не є виходом за межі позовних вимог. З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди порушив норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення в оскарженій частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] За таких обставин максимальний розмір відшкодування моральної шкоди, що може бути покладений на публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», згідно зі ст.ст. 23, 26-1 Закону № 1961-ІV, дорівнює 87 грн. 31 коп. = (1000 грн. (визначений судом розмір компенсації) + 746 грн. 15 коп.(витрати на лікування) х5%). З винної особи [PERSON] відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 912 грн. 69 коп. (1000 грн. - 87 грн. 31 коп.). З відповідачів у дохід держави відповідно до вимог частини третьої ст. 88 ЦПК України стягується судовий збір. Рішення в частині задоволення позовних вимог сторонами не оскаржено, його законність й обґрунтованість апеляційним судом не перевірялась.

Outcome: partial