Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до ст.1261 ЦК України він є спадкоємцем першої черги за законом, крім нього спадкоємцем є його сестра [PERSON] У встановлений законом строк вони звернулися в нотконтору із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на житловий будинок він не має змоги, оскільки втрачений оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок, про що в газеті "Миронівський край" від 04.11.2014року надруковане оголошення. У зв»язку з цим він змушений звернутися до суду . 09.12.2014року [PERSON] як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернулася до суду із заявою до [PERSON] про усунення його від права на спадкування. Ухвалою Миронівського районного суду від 23.01.2015року за клопотанням [PERSON] її позовну заяву про усунення від права на спадкування залишено без розгляду. У останньому судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позов сільською радою визнається. Третя особа: [PERSON] проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши позивача та його представника, третю особу, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 1270 ч 1 та 1272 ч 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Росава Миронівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємицями першої черги за законом являється позивач у справі [PERSON] та третя особа [PERSON] як діти спадкодавця, що підтверджується спадковою справою. Проте, оформити належним чином спадщину позивач не має змоги, оскільки відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з реєстру прав власності, а в місцях, де інвентаризація не проводилась, довідку відповідного органу місцевого самоврядування, в якій зазначається власник нерухомого майна та викладаються характеристики нерухомого майна. Оскільки спадковий будинок рахувався за померлим, останній був у ньому зареєстрований, але у зв"язку з втратою оригіналу свідоцтва про право власності від 27.07.1990року, виданого Росавською сільською радою на підставі рішення Миронівського райвиконкому за №49 від 20.03.1990року, позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації,неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім"я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Усі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу ПВС УРСР від 22.01.1979р. "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні- не відносяться до категорії самовільних. Спадковий будинок зареєстрований у погосподарській книзі, знаходиться на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, має затверджений КП КОР Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов"язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивача перейшли права на вказаний будинок з його господарськими будівлями і спорудами, які не відносяться до категорії самовільних та які позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв"язку з відсутністю реєстрації прав на майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовостановлювальним документом для оформлення права на це майно. За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання права власності на ? частину житлового будинку підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1223, 1261,1268,1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved