Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12 вересня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, державна реєстрація якого проведена Млинівським РВ ДРАЦС Рівненської області, актовий запис за № 49 та видано свідоцтво про одруження серії 1-ГЮ № 067111. Від шлюбу з відповідачем є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Чоловік періодично зловживаючи алкогольними напоями, влаштовував сварки та скандали, мало місце і причинення тілесних ушкоджень. Відповідач ніде не працював, забезпеченням сімї не займався, у зв'язку з чим, між ними часто відбувались конфлікти та сварки. Названі обставини призвели до фактичного розпаду сім'ї, з вересня місяця 2017 року проживають окремо, дітей всім необхідним забезпечує самостійно, відповідач будь-якої матеріальної допомоги для дітей не надає, участі в їх вихованні та підготовці до самостійного життя не приймає. Батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину передбачено статтею 181 СК України, де зокрема в частині 3 зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти), присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків з ким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Позивач зазначає, що відповідач має добрий стан здоровя, його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, інших утриманців не має. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають, просять розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на утримання дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про направлення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подавав. Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, державна реєстрація якого проведена Млинівським РВ ДРАЦС Рівненської області, актовий запис за № 49 та видано свідоцтво про одруження серії 1-ГЮ № 067111. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с.9, 10). Як вбачається з ч.2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1\~ст. 105 СК України\~вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1ст.110\~СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На підставі ст. 113\~СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст.115 Сімейного кодексу України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони по справі разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини"\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 181 СК\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно положень\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину, починаючи від дати предявлення позову до суду, тобто з 23.01.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, що підтверджуються документально (а.с.1, 7).

Outcome: partial