Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , визначені у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона 01 липня 2013 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем в Хоростківській міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №10. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Через постійні сварки фактичні шлюбні відносини між ними припинені і з грудня 2019 року вони разом не проживають. Вона звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу. Діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, так як працює водієм на державному підприємстві «Полупанівський Кар`єр» та отримує стабільний дохід. Інших утриманців у відповідача немає, аліменти він нікому не платить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Також зазначила, що у період з 09 грудня 2019 року до 09 березня 2020 року відповідач приїжджав до дітей 4 рази. Купляв дітям іграшки - дочці 2 іграшки, вартість яких становила приблизно 400 грн., а синові 4 іграшки «машинки», вартість яких становила приблизно 1000 грн.. Окрім того, відповідач купляв продукти харчування, приблизно на суму 2000 грн.. З 09.03.2020 року по даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, і вважає, що через те, що її батьки 15.03.2020 року приїхали з Америки. Вона на даний час ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодившись сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку. Вказав, що він погоджується із поясненнями позивача, стосовно зазначених нею покупок, які він робив дітям. Крім того вказав, що в нього був перший шлюб із [PERSON] , від якого у нього є дочка [PERSON] , 2009 року народження, на утримання якої він [PERSON] сплачує аліменти по 500 грн. щомісячно. До січня 2020 року він працював водієм у АБ «Транс». З січня 2020 року до цього часу він працює водієм у Полупанівській філії ТОВ "Виробничої компанії "Гірничовидобувна промисловість", де йому нараховується заробітна плата у розмірі 11 400 грн., з яких йому виплачується на руки 10 000 грн.. Інших доходів, крім заробітної плати він немає. Не заперечує факту проживання дітей з позивачкою. Також зазначив, що крім рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі по 500 грн. щомісячно, інших рішень суду про збільшення, зменшення розміру аліментів, зміни способу та порядку стягнення аліментів, які б його стосувалися, немає. Його батьки з сестрою проживають у м. Скалат, а він проживає без укладення договору найму в орендованій двокімнатній квартирі в [ADDRESS] , за проживання в якій сплачує квартплату у розмірі 800 грн. на місяць та 2500 грн. за комунальні послуги, проте, підтверджуючих документів щодо підтвердження факту сплати вказаних сум коштів суду надати не може. Він користується мобільним телефоном марки «Айфон», який йому подарувала теща. На користування послугами мобільного зв`язку на місяць витрачає 100 грн.. Також він користується автомобілем марки ВАЗ 2109, який він з позивачем придбали, перебуваючи у шлюбі. Земельних ділянок у власності немає. Протягом місяця на різні свої потреби він витрачає до 5000 грн.. На даний час він зареєстрований в с. Карашинці, Гусятинського району, Тернопільської області, проте, за вказаною адресою не проживає з грудня 2019 року. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 липня 2013 року у Хоростківській міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №10, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01 липня 2013 року Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області. Згідно копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2020 року між сторонами по справі шлюб розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 червня 2014 року Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 березня 2019 року Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області. Як вбачається з довідки № 281/219.8. від 14 квітня 2020 року Хоростківською міською радою Гусятинського району Тернопільської області, діти сторін по справі проживають спільно з позивачкою [PERSON] за адресою с. Карашинці, Гусятинського району, Тернопільської області та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] працює в Полупанівській філії ТОВ "Виробничої компанії "Гірничовидобувна промисловість" і його дохід за останні 4 місяці (з січня 2020 року по квітень 2020 року) становить 34 229,32 грн., і вказаний факт підтверджується довідкою №162, виданою Полупанівською філією ТОВ "Виробничої компанії "Гірничовидобувна промисловість"від 12 травня 2020 року. Як видно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Новосілківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 17 березня 2009 року, відповідач [PERSON] також є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту позовної заяви та пояснень відповідача, даних в судовому засіданні, вбачається, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку належним чином не виконує свого обов`язку щодо утримання дітей [PERSON] та [PERSON] .. Враховуючи вищезазначене, та те, що відповідач працює, має постійний достатній заробіток, його задовільний стан здоров`я, те, що також має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, приймаючи до уваги інтереси дітей та забезпечення їх гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання що потрібно стягувати з відповідача, в користь позивачки, аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третини) його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду - 15 квітня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, вік, стан здоров`я дітей та потреби дітей, для забезпечення їх гармонійного розвитку, наявність у відповідача на утриманні малолітньої дитини від попереднього шлюбу. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду та в судовому засіданні не здобуто жодних доказів, про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти на їх утримання. Твердження відповідача про понесення ним значних витрат на проживання в найманому житлі суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження оплати вищевказаних сум відповідачем не представлено і в судовому засіданні не здобуто. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача в користь Держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180, 181, 183, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved