Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторони 15.08.1997 року зареєстрували шлюб. Відповідач зареєстрований в даному будинку з 13.08.1998 року. проте, оскільки відповідач не являється власником будинку, фактично в ньому не проживає і не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку, перешкоджаючи таким чином позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Позивач та представник позивача в судових засіданнях 17.09.2014 року, 06.11.2014 року, 08.12.2014 прку позов підтримували, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання, призначене на не з'явився, надав до суду заяву (вх. № 47171 від 25.12.2014 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 72). Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 62). Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду повернулись конверти з повістками про виклик відповідача до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 37, 45, 56, 70), а також відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 59). З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Справа розглядається на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного Кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За приписами статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач є власником спірного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 31.08.1993 року, посвідчене державним нотаріусом Третьої кіровоградської державної нотаріальної контори Лазіс М.В. та зареєстроване в реєстрі за № 1-2482-3852, номер спадкової справи № 75 відповідно до якого спадкоємцем спадкового майна: жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що належав спадкодавцю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 6), а також архівною довідкою № 112881-765-17/20 від 15.12.2014 року, виданою Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 73). Згідно довідки від 11.04.2008 року, виданої Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, 15.08.1997 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис за № 75. 30.01.2007 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції м. Кіровограда зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, актовий запис за № 64. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку: [PERSON], дружині: [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до будинкової книги прописки громадян, що проживають в [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований за даною адресою (а.с. 25-30), а також реєстрація відповідачів за вказаною адресою підтверджена відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області, наданими на запит суду здійснений у відповідності з вимогами статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 32). Відповідно до актів від 20.06.2013 року, 20.07.2013 року, 20.08.2013 року, 20.09.2013 року, 20.10.2013 року, 20.11.2013 року, 20.12.2013 року, 20.01.2014 року, 20.02.2014 року, 20.03.2014 року, 20.04.2014 року, 20.05.2014 року, 20.06.2014 року, 20.07.2014 року, засвідчених головою Квартального комітету № 12 Кіровського району, в будинку [ADDRESS] [PERSON], який зареєстрований за вищевказаною адресою постійно відсутній та не проживає з 19.01.2008 року. Ніяких його особистих речей, в тому числі одягу, меблі та інших предметів в квартирі не знаходиться (а.с. 10-24). Свідки [PERSON] та [PERSON] повністю і беззаперечно засвідчили в судовому засіданні обставини щодо непроживання відповідача в спірному будинку з 2007 року. Таким чином, [PERSON] будучи зареєстрованим в належному позивачу будинку, порушує права та законні інтереси позивача, [PERSON], як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Статтею 150 Житлового кодексу УРСР визначено право громадян, які мають у приватній власності житло користуватися ним та розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Таке ж право закріплене у статтях 319, 383 Цивільного кодексу України, за змістом яких власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї або інших осіб. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", визначено, що реєстрацією є внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За частиною 1 статті 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог статтей 391, 405 Цивільного кодекус України, дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. А також реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її права власника спірного житлового приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Судові витрати залишити по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: approved