Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач ПАТ АБ "Укргазбанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.2013 р. між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 99/2013, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 1 000 000, 00 грн.; процентна ставка за користування кредитом - 20,5 % річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим Договором, процентна ставка встановлюється в розмірі - 25,5 % річних; строк повернення кредитних коштів - до 27 липня 2018 року. В якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором були укладені договори поруки № 1 від 30.07.2013 року між Банком та відповідачкою [PERSON] та договір поруки № 2 від 30.07.2013 року між Банком та відповідачем [PERSON] За умовами п. 1.1 Договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися в повному обсязі нести солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов'язань по Кредитному договору. Банк свої зобов'язання виконав, грошові кошти надав, але відповідачі свої зобов'язання щодо їх повернення належним чином не виконують, грошові кошти в повному обсязі не сплачують. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом, просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за Договором в розмірі 1 145 442,24 грн., стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за Договором в розмірі 1 145 442,24 грн. Статтею 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України" (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та встановлено забезпечити розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва. Ухвалою Київського апеляційного суду від 08.10.2018 року визначена підсудність вищезазначеного цивільного позову Деснянському районному суду міста Києва Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 24.10.2018 року відкрито провадження у даній справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений через офіційний сайт «Судова влада України» Деснянського районного суду міста Києва, оскільки відповідач на даний час проживає на окупованій території в АР Крим. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена через офіційний сайт «Судова влада України» Деснянського районного суду міста Києва, оскільки відповідачка на даний час проживає на окупованій території в АР Крим. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений через офіційний сайт «Судова влада України» Деснянського районного суду міста Києва, оскільки відповідач на даний час проживає на окупованій території в АР Крим. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2013 р. між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 99/2013, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 1 000 000, 00 грн.; процентна ставка за користування кредитом - 20,5 % річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим Договором, процентна ставка встановлюється в розмірі - 25,5 % річних; строк повернення кредитних коштів - до 27 липня 2018 року. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань, станом на 04.09.2018 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 1 145 442,24 грн., з яких : -920 805, 41 грн. - заборгованість за кредитом; -224 636, 83 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитом за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2015 р. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав. В якості забезпечення зобов'язань за Кредитним договором були укладені договори поруки, а саме договір поруки № 1 від 30.07.2013 року укладений між Банком та відповідачкою [PERSON] та договір поруки № 2 від 30.07.2013 року укладений між Банком та відповідачем [PERSON] Відповідно до пункту 1.1 Договорів поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися в повному обсязі нести солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі Позичальником зобов'язань по Кредитному договору. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Банк свої зобов'язання за вищевказаним Договором виконав в повному обсязі, але відповідачі свої зобов'язання щодо сплати коштів в повному обсязі не виконують, тим самим порушують умови Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов"язаними доти, доки їхній обов"язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. 2 ст. 543 ЦК України). Враховуючи вимоги діючого законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ АТ «Укргазбанк» є підставними та обґрунтованими, оскільки відповідачі тривалий час не виконують свої зобов"язання за Договорами кредиту та поруки, не здійснюють платежів у рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушують прийняті на себе договірні зобов"язання, а тому з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 30.07.2013 року у сумі 1 145 442,24 грн. з кожного солідарно з боржником [PERSON] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 5727,21 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved